КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 33/824/2919/2023 Категорія: ст. 124 КУпАП
ЄУН: 752/1583/23 Суддя у І інстанції: Дмитрук Н.Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

іншого учасника ДТП ОСОБА_2 ,

спеціаліста КНДІСЕ ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 3 травня 2023 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закрито у зв`язку зі сплином строку накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 31 грудня 2022 року о 12.45 год., керуючи автомобілем «ЗАЗ» держаний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Підмогильного в м. Києві при виїзді на нерегульоване перехрестя з проспектом Глушкова, не дав перевагу у русі автомобілю «Опель» державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, та здійснив з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить за результатами апеляційного перегляду вважати його невинуватим у даному ДТП.

На обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджені обставини справи, були проігноровані його пояснення, схема ДТП і характер пошкодження в оскаржуваному рішення трактовані некоректно, що призвело до безпідставного висновку, що саме його дії перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням досліджуваної ДТП.

Щодо обставин даної ДТП, то ОСОБА_1 просить звернути увагу, що в умовах війни, при непрацюючих світлофорах, коли інші водії, які рухаються по головній дорозі, пропускають групу авто з другорядної дороги, коли по обидві сторони перехрестя на основній дорозі розташовані пішохідні переходи, виїзд на перехрестя автомобіля «Опель» під керуванням водія ОСОБА_2 здійснений в порушення вимог п.п. 18.4, 16.4, 16.5 Правил дорожнього руху, а посилання на порушення ним ( ОСОБА_1 ) п. 16.11 вказаних Правил при таких умовах, на його переконання, є недієвим.

Якщо підтримуватись версії ОСОБА_2 , який стверджував, що: ніхто його не пропускав; пішохідних переходів по обидві сторони перехрестя на головній дорозі не існує (що не відповідає дійсності); він їхав по середній смузі, на яку раптово виїхав автомобіль «Славута» і уникнути зіткнення йому не вдалось, оскільки оглядовість була перекрита іншим автомобілем, то в такому разі, на переконання апелянта, зіткнення відбулось би на середній смузі руху під прямим кутом і: хоча б один автомобіль залишився у середній смузі; у автомобіля «Опель» була б пошкоджена передня частина (а не зона лівої фари); на автомобілі «Славута» була б розбита передня частина правої сторони, а шматки від ДТП були б розкидані на середній смузі руху. Проте, на доданих на USB-флешці фото місця ДТП, долученої до апеляційної скарги вбачається, що розбиті шматки розкидані на узбіччі і напрямок їх розкидання співпадає з поздовжнім розташуванням автомобіля «Опель». При цьому «Опель» розташований в межах третьої, а не другої смуги руху; задня частина автомобіля «Славута» розвернута в напрямку руху на WOG і знаходиться на бордюрі повороту на заправку; передня частина автомобіля «Славута» розташована за межами проїзної частини і притиснута до бордюру, а переднє праве крило автомобіля «Славута» притиснуте «Опелем». Як зазначає апелянт, на момент скоєння ДТП «Опель» не знаходився на середній (другій смузі від розділу проїзних частина; проїжджаючи по центральній (другій смузі, зіткнувся зі Славутою, яка наполовину вже знаходилася за межами проїзної частини на третій смузі; «Опель» рухався зі сторони вулиці Підмогильного по другорядній дорозі позаду і справа від «Славути», відділений від «Славути» в групі машин, які робили маневр лівого повороту, займаючи першу і другу смуги головної дороги і перекриваючи для «Опеля» видимість «Славути», яка їхала прямо на WOG і залишала третю смугу руху. Маючи намір об`їхати автомобілі, які виїжджали на першу та другу смуги за рахунок лівого повороту на третю смугу, автомобіль «Опель» врізався в праве крило автомобіля «Славути» зоною своєї лівої фари, відкинувши задню частину автомобіля «Славути» на бордюр, і завершив ДТП притисненням правого переднього крила автомобіля «Славути».

Вислухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати постанову та визнати його невинуватим у даному ДТП, думку іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_2 , який вважав постанову місцевого суду законною і обґрунтованою, спеціаліста Київського науково-державного інституту судових експертиз Галузінського О.М., дослідивши фотознімки на флеш-накопичувачі та матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, слід прийти до наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 294 КУпАП Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За приписами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд (суддя), у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Всупереч доводів апеляційної скарги, суддя місцевого суду у повній мірі врахував положення вищезазначених норм закону.

Так, суддя місцевого суду дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п. 16.11 Правил дорожнього руху, а саме у тому, що він 31 грудня 2022 року о 12.45 год., керуючи автомобілем «ЗАЗ» держаний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Підмогильного в м. Києві при виїзді на нерегульоване перехрестя з проспектом Глушкова, не дав перевагу у русі автомобілю «Опель» державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі та здійснив з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, тобто, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Такий висновок суду підтверджується даними, зафіксованими у наявних у матеріалах справи, досліджених судом:

- первинних поясненнях ОСОБА_2 від 31 грудня 2022 року відповідно до яких він в цей день о 12.45 год. керував автомобілем «Опель Інсігнія», д.н.з. НОМЕР_2 , в м. Києві по пр. Академіка Заболотного зі сторони смт. Чабани в сторону Одеської площі. Під`їхавши до перехрестя вул. Глушкова та вул. Підмогильного побачив, що не працює світлофор. Перестроївшись у середню смугу на швидкості 50 км/год. почав перетинати перехрестя. Зліва виїхав автомобіль «Фольксваген», який перекрив огляд. Зіткнення з «ЗАЗ-Таврія» не вдалось уникнути, оскільки огляд перекрила інша автівка. Наголосив, що рухався по головній дорозі (ас. 3);

- поясненнях ОСОБА_1 , наданих під час розгляду справи в суді;

- схемі ДТП від 31 грудня 2022 року, в якій, серед іншого, зафіксовані: напрямок руху транспортних засобів, місце їх зіткнення, положення автомобілів після зіткнення, із зазначенням, в тому числі (на момент скоєння ДТП), що світлофорні об`єкти не працювали. Автомобілі, відповідно до даної схеми, отримали наступні пошкодження: у автомобіля «ЗАЗ» деформація заднього лівого крила, колеса, деформація заднього правого крила, подряпини, деформація переднього правого крила та переднього бамперу справа, зміщення з осі заднього колеса; у автомобілі «Опель» розбиття переднього бампера, декоративної решітки радіатора, зміщено скріплення переднє ліве крило, розбита декоративна накладка противотуманних фар, розбита передня ліва блок-фара, подряпини капоту (ас. 2, зв.);

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 461633 від 31 грудня 2022 року, складеному уповноваженою на те особою з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП (ас. 1).

Оскільки наведені докази об`єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено суддею місцевого суду в обґрунтування висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а, відтак, суддя місцевого суду дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 вимог п. 16.11 ПДР, в результаті чого трапилось зіткнення з автомобілем «Опель» державний номерний знак НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, тобто, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Даючи оцінку позиції ОСОБА_1 щодо його невинуватості у вчиненні ДТП, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідно до положень п. 16.11 Правил дорожнього руху, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, і з таким висновком суду першої інстанції погоджується й суд апеляційної інстанції.

Відповідно до п.16.1 Правил дорожнього рухуУкраїни, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306,у разі вимкнення світлофора або його роботи в режимі миготіння сигналу жовтого кольору та відсутності регулювальника перехрестя вважається нерегульованим і водії повинні керуватись правилами проїзду нерегульованих перехресть та установленими на перехресті відповідними дорожніми знаками.

За положеннями п. 16.11 ПДР України на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Згідно з дорожнім знаком 2.1 «Дати дорогу» ПДР України водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 , підтримуючи свої пояснення, надані ним в суді першої інстанції, пояснив, що 31 грудня 2022 року о 12.45 год. виникла потреба у перетині Одеської траси в м. Києві, де у той час не працювали світлофори. Траса була перевантажена. Треба було, щоб автомобілі, які рухались по головній дорозі, пропустили інші автомобілі, які рухались з другорядної дороги. Він (Таранець) керувався виключно тим, що автомобілі, які рухались по головній дорозі, пропускали автомобілі з другорядної дороги. Він їхав не першим, інші автомобілі здійснювали поворот ліворуч, а йому ( ОСОБА_1 ) потрібно було їхати прямо. Крім нього, інші автомобілі у цьому напрямку не їхали, а повертали ліворуч. Автомобілі, які рухались по головній дорозі, всі стояли. Коли він доїхав до середини перехрестя, в оглядовості була тільки перша та друга смуга руху головної дороги. Вантажних автомобілів в цей час не було. Зауважив, що виїжджав з перехрестя, де наявні дві смуги руху в одному напрямку, десь посередині цих смуг. Зазначив, що виїзд на перехрестя не має розділових смуг. Вважає, що водій автомобіля «Опель», який рухався по головній дорозі, в умовах, коли інші водії пропускали автомобілі, які рухались з другорядної дороги, мав надати йому можливість закінчити переїзд перехрестя. На його переконання, ОСОБА_2 порушив п.п. 16.4, 16.5, 18.4 Правил дорожнього руху, оскільки: при наявності пішохідних переходів, водії повинні зупинитись перед цим пішохідним переходом; забороняється виїжджати на перехрестя в умовах затору; необхідно дати дорогу для завершення руху через перехрестя, навіть якщо маючи пріоритет у русі.

На противагу поясненням ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції пояснив, що за досліджуваних подій керував автомобілем «Опель» державний номерний знак НОМЕР_2 , наближався до перехрестя вул. Глушкова-Підмогильного, де наявний також блокпост. Світлофори не працювали, оскільки була повітряна тривога. Їхав він спочатку у крайній лівій смузі, перед ним також була автівка з увімкненим покажчиком повороту ліворуч. Перед самим перехрестям дорога має чотири смуги руху в одному напрямку та дорожній знак 5.16, який регулює напрямки руху по смугам. Він ( ОСОБА_2 ) перелаштувався у третю смугу руху та почав виїзд на перехрестя. Перед ним їхав автомобіль, який майже перетнув перехрестя, зліва рухалась автомашина з увімкненим покажчиком повороту ліворуч, позаду також була якась автомашина. В цей момент з вул. Підмогильного виїхав автомобіль, який повернув ліворуч, а він ( ОСОБА_2 ), щоб не заважати іншим автомобілям, змістився трохи правіше. В цей час «вискочила» «Таврія», рух якої був у бік автозаправки «ВОГ». Він ( ОСОБА_4 ) вивернув кермо ліворуч, намагаючись уникнути ДТП, проте ДТП відбулась, оскільки оглядовість для нього була перекрита автомобілем, який рухався ліворуч, все трапилось миттєво. Швидкість його автомобіля була близько 40 км/год., не більше, оскільки після настання ДТП навіть не спрацювали подушки безпеки.

Судом апеляційної інстанції були досліджені фотознімки з місця ДТП, надані учасниками апеляційного розгляду, на яких зафіксовані автомобілі після настання ДТП, наявні на них пошкодження, а також фрагменти проїжджої частини з наявними пішохідними зонами та дорожніми знаками, згідно з якими по закінченню вул. Підмогильного на виїзді на вул. Глушкова у м. Києві наявні знаки ПДР - 2.1 - «Дати дорогу», 7.8 «Напрямок головної дороги на перехресті».

Крім того, з метою перевірки доводів ОСОБА_1 судом апеляційної інстанції був залучений спеціаліст Київського науково-дослідного інституту судових експертиз в порядку ст. 273 КУпАП.

На виконання судового доручення директором вказаної експертної установи для участі у справі призначений головний судовий експерт Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Галузінський О.М. (спеціалізація: 10.1 - дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди; 10.4 - транспортно-трасологічні дослідження), який, ознайомившись з матеріалами провадження, вислухавши пояснення учасників ДТП ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ознайомившись з фотознімками з місця ДТП, зазначив, що в даній ситуації водій автомобіля «ЗАЗ» першочергово повинен був керуватися вимогами п. 16.1 ПДР, яка регламентує, що у разі вимкнення світлофора або його роботи в режимі миготіння сигналу жовтого кольору та відсутності регулювальника перехрестя вважається нерегульованим, і водії повинні керуватись правилами проїзду нерегульованих перехресть та установленими на перехресті відповідними дорожніми знаками. Зіткнення транспортних засобів відбулось поза межами пішохідних переходів, за відсутності будь-яких пішоходів водій ОСОБА_2 їхав по своїй смузі руху з дотриманням Правил дорожнього руху, не створюючи небезпеки як для інших водіїв, так і пішоходів, яких на той час і не було. Водій ОСОБА_1 , перетнувши частково смуги руху головної дороги( три смуги руху в одному напрямку та дві смуги руху в іншому напрямку, мав врахувати наявність ще двох смугу руху (по проспекту Глушкова), передбачити, що по ним також можуть рухатись транспортні засоби, а, відтак, і прийняти заходи для перевірки можливості продовжити рух транспортного засобу. Саме дії водія ОСОБА_1 перебувають в причинно-наслідковому зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, оскільки останнім порушені вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху.

За відсутності підстав для сумнівів у правильності надання в суді апеляційної інстанції висновків у поставлених перед спеціалістом питаннях, з урахуванням того, що його висновки ґрунтуються на фактичних даних, які містяться у матеріалах справи, вони приймаються апеляційним судом, як доказ у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, при розгляді справи суддею місцевого суду були повно, всебічно та об`єктивно з`ясовані всі обставини справи та дана їм належна оцінка, а тому доводи та підстави, за яких апелянт просить скасувати постанову судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Доводи ОСОБА_1 , наведені ним в апеляційній скарзі та підтримані в суді апеляційної інстанції про порушення водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху, які, на переконання апелянта, перебувають у зв`язку з виникненням ДТП та її наслідками, не беруться до уваги, оскільки за правилами КУпАП розгляд справи здійснюється тільки стосовно особи, щодо якої складений протокол про адміністративне правопорушення. Як встановлено з матеріалів справи про адміністративне правопорушення протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_2 не складався і будь-які відомості про такі обставини у матеріалах справи відсутні, як і не встановлені під час апеляційного розгляду.

З огляду на викладене, наявність або відсутність в діях іншого водія порушень Правил дорожнього руху, які, як вважає апелянт, також призвели до настання дорожньо-транспортної пригоди, не є предметом розгляду судом апеляційної інстанції.

Врахувавши, що подія правопорушення відбулася 31 грудня 2022 року, а відповідно до ст. 38 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, підвідомчих суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше ніж через три місяці з дня вчинення правопорушення, і лише при триваючому правопорушенні - не пізніше ніж через три місяці з дня його виявлення, суддя місцевого суду, приймаючи рішення у справі 3 травня 2023 року, правильно закрив провадження відповідно до положень п. 7 ст. 247 КУпАП.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що судове рішення постановлено з дотриманням вимог ст.ст. 245, 251, 253, 280, 283 КУпАП, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 3 травня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закрито у зв`язку зі сплином строку накладення адміністративного стягнення - залишити без змін,

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва