Справа № 711/4586/23
Номер провадження 3/711/1721/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року м.Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м.Черкаси Олійник В.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Черкаського районного управління поліції про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси знаходяться адміністративні матеріали, які надійшли з Черкаського районного управління поліції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 948530 19.06.2023 року близько 13.30 год. за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 вчинив сварку в присутності малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 , в судовому засіданні, вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Вважає обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення безпідставними та не підтвердженими будь-якими доказами. З заявницею ОСОБА_4 вони мають неприязні стосунки, оскільки останній не подобається, що його донька з іншими дітьми грається біля її будинку. Враховуючи викладене просить суд провадження відносно нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Представник особи стосовно якої складено протокол про адміністративне праворушення - адвокат Клименко В.М. в судовому засіданні зазначив, що його довіритель ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнає в повному обсязі. Так згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 19.06.2023 року близько 13:30 за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив сварку в присутності малолітньої дитини гр. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, а саме правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП. Інспектором СПДЧ ВП ЧПУП ГУНП в Черкаській області ст. лейтенантом поліції Костюкевич С.О., який прибув за викликом складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 948530 від 19.06.2023 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП. З вказаним протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не згоден, вважає, що факту домашнього насильства психологічного характеру по відношенню до малолітньої ОСОБА_3 не відбулось. Наявні матеріали не містять жодних доказів які б на це вказували або підтверджували. Фактичні обставини справи спростовують вказані обставини, а тому в його діях відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Крім іншого, протокол серії ВАБ №948530 від 19.06.2023 року містить помилки у прізвищі. Так, замість ОСОБА_5 зазначено ОСОБА_6 , що не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП щодо точних відомостей про особу, яка вчинила правопорушення. Також, в порушення ст.268 КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , не був ознайомлений зі своїми правами, зі ст.63 Конституції України, у зв`язку з чим не розумів що відбувається та не міг скористатися своїми правами. Крім цього, наявний факт перебування працівників поліції на приватний території без добровільної згоди власників або рішення суду. Матеріали про адміністративне правопорушення містять три відеофайли та протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 948530 від 19.06.2023 року. Перший відеофайл містить події про прибуття працівників поліції на місце виклику. Запис триває всього 1 хв. 20 сек., потім відеореєстратор був відключений. На даному відеозапису будь-яких даних, які б вказували на застосування до малолітньої ОСОБА_3 ознак насильства відсутні. Час, який зафіксував події з відеореєстратора вказаний 19 год.10 хв. 33 сек., як фактично дата зазначена у протоколі вказана 13:30 год. В подальшому, відеореєстратор був включений через 5 хвилин. Час, який зафіксував події показував 19 год. 15хв. 58 сек. Вказані два відеофайлу містять процес складання адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_1 . Крім того, після вказаних подій ОСОБА_7 , бабуся неповнолітньої ОСОБА_3 , що 19.06.2023 року вона зі своїм сином ОСОБА_8 , щось обговорювали на кухні. Внучка ОСОБА_9 в той час перебувала в іншій кімнаті, гралась та не могла чути їхньої розмови. ОСОБА_7 повідомила, що вона є емоційною особою, дуже часто висловлює свою думку емоційно, намагаючись довести-свою правоту, що може здатися, як на сварку, але з сином вони не сварились. Внучці ОСОБА_10 дозволено гратися на вулиці з іншими-дітьми. Оскільки погодні умови дозволяють цьому то онучка може гратися на вулиці без взуття. В той день, оскільки ОСОБА_9 гуляла на вулиці вона попросила онука ОСОБА_11 позвати ОСОБА_12 додому. ОСОБА_13 повідомив, що онучки на вулиці немає і вона разом з ним пішла шукати ОСОБА_12 при цьому в голос звали ОСОБА_12 , щоб вона почула та відреагувала. Як потім стало відомо, ОСОБА_9 чула голос бабусі, але та жінка яка викликала поліцію, її утримувала, та казала щоб вона не відповідала оскільки потрібно було дочекатись на поліцію. Одночасно з приїздом поліції вона відпустила ОСОБА_12 . Вказані події зафіксовані на відео. Потім, як розповіли їй сусіди, вказаній жінці не подобається, що діти голосно граються поруч з її будинком, та чули від неї вислови, «що одну здам до поліції, а інші вже будуть боятися». Вважає дії вказаної жінки по утриманню дитини незаконними, після завершення розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно її сина ОСОБА_1 , має намір писати повідомлення про злочин на вказану особу. У самої ОСОБА_3 було з`ясовано, що вона дійсно злякалась, але злякалась вказаної жінки, що вона її не відпускала а також працівників поліції. ОСОБА_14 не підтвердила сварку між її батьком та бабусею, та підтвердила, що любила гулятися з іншими дітьми біля будинку тієї жінки, яка викликала поліцію. В даний час грається з дітьми в іншому місці. Таким чином, факт сварки між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 спростовується, як ними так і неповнолітньою ОСОБА_15 розмова між сином та мамою, навіть на підвищених тонах, не може вказувати та не містить жодних ознак саме насильства у сім`ї чи будь-яких навмисних дій направлених на спричинення психологічного тиску щодо малолітньої ОСОБА_3 в силу ст. 173-2 ч.1 КУпАП та коментаря до неї. Аналогічні пояснення надав і ОСОБА_1 . Згідно довідки № 2355/30-03-01 від 17.07.2023 року Служби у справах дітей ЧМР станом на 17.07.2023 року звернень, заяв, скарг від сусідів щодо неналежного виконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 та ОСОБА_16 відносно малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 до служби у справах дітей не надходили. В порушення п.2 Наказу від 18.12.2018 № 1026 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» під час події відеокамера працівників поліції не була увімкнення з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис не є безперервним. Як вбачається з наданих працівниками поліції до суду відеоматеріалів, прибувши за адресою виклику нагрудна камера вже працювала, але попрацювавши 1 хв.20 сек. була відключена. Час на відеокамері показував 19 год.10 хв. 33 сек., як фактично дата зазначена у протоколі вказана 13:30 год. В подальшому, відеореєстратор був увімкнений через 5 хвилин. Час на відеореєстраторі показував 19 год. 15 хв. 58 сек. В порушення вищевказаного Наказу та Інструкції відеозапис не вівся безперервно, час не відповідає фактичним обставинам справи. В порушення вимог ст.10 КУпАП зазначено, до протоколу серії ВАБ № 948530 від 19.06.2023 року про адміністративне правопорушенням не долучено жодних доказів, які б підтверджували наявність у ОСОБА_1 прямого умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП. Заявниця ОСОБА_4 з підстав виклику поліції працівниками поліції, як свідок не опитувалась. Наявні факти вказують на те, що вона дійсно незаконно утримувала та не дозволяла вийти з її домоволодіння неповнолітній ОСОБА_17 до приїзду працівників поліції. З малолітньою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій станом на 19.06.2023 року було майже 8 років працівники поліції в присутності батька та бабусі не спілкувались, чи вчинено що неї домашнє насильство не з`ясовувалось. Всупереч вимогам ст.251 КУпАП в протоколі серії ВАБ № 948530 від 19.06.2023 року не наведені обставини та не зазначено жодних доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП. Саме по собі описання адміністративного правопорушення в протоколі не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а протокол про притягнення до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки такий протокол по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. В даному випадку доказів вини ОСОБА_18 за ст. 173-2 ч.1 КУпАП немає, а отже немає й суб`єктивної сторони і відповідно складу правопорушення. Крім цього, сам протокол серії ВАБ №948530 цід 19.06.2023 року про адміністративне правопорушенням, в описовій частині викладеного по суті правопорушення містить помилку, а саме зазначено прізвище ОСОБА_2 . Згідно паспортних даних, особа стосовно якої складено протокол являється ОСОБА_1 .

Крім цього, як вбачається з відеозаписів, та з матеріалів про адміністративне правопорушення, працівники поліції без дозволу власників домоволодіння та без їх добровільної згоди зайшли на подвір`я приватного будинку, вимагали від ОСОБА_1 вийти з будинку. Вказане, є перевищенням службових повноважень працівниками поліції а також порушення Конституції України та прав ОСОБА_1 та ОСОБА_7 . Також, працівниками поліції здійснювався тиск на ОСОБА_1 у вигляді безпідставного повідомлення йому, що наступного разу дитина в нього буде вилучена. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 до кінця не розумів що відбувається, не розумів своїх прав та обов`язків. Вважають такі дії працівників поліції такими, що порушують Закон України «Про національну поліцію», є неправомірними, оскільки вилучення дитини може відбуватись виключно за рішенням суду, якщо життю та здоров`ю не загрожує небезпека. На підставі викладеного просить суд провадження у справі № 711/4586/23 про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 закрити за п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Клименка В.М., дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування- уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ст.7 КУпАП).

За положенням ст.245 КУпАП завданнями провадження у зазначених справах є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показанням^ технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно положення ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено «поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема!, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 948530 ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається, саме в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї. Таким чином обов`язковою умовою настання відповідальності за цією статтею є, зокрема, вчинення дій, внаслідок яких могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, в даній ситуації вимагається доведення того, що саме ОСОБА_1 вчинив будь-які дії (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, чим вчинила домашнє насильство, на підтвердження чого, суду було надано протокол про адміністративне правопорушення та два рапорти працівників поліції. Проте, письмові пояснення заявниці та особи стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення чи свідків події в матеріалах справи відсутні.

В ході судового розгляду справи встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 948530 ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 19.06.2023 року близько 13.30 год. за адресою: АДРЕСА_1 вчинив сварку в присутності малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно останньої.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 , до протоколу про адміністративне правопорушення долучено рапорт працівників поліції, згідно якого, останні вказують, що 19.06.2023 року заступивши на добове чергування в складі екіпажу ДРОН - 100 спільно з старшим лейтенантом поліції Костюкевич С.О. близько 13 год. 35 хв. на службовий планшет від оперативного чергового отримали виклик «Домашнє насильство» за адресою АДРЕСА_2 . Прибувши за вище вказаною адресою було виявлено заявницю ОСОБА_4 , яка повідомила що перебуваючи біля свого будинку до неї підійшла дівчинка ОСОБА_3 02.07.2015 року та попросила викликати поліції так, як її батько ОСОБА_1 вчинив сварку з бабусею, після чого остання злякалась та вибігла на вулицю де зустріла заявницю. В подальшому по прибуттю наряду поліції було виявлено бабусю та її разом з онукою було доставлено до місця проживання, де було проведено спілкування з батьком ОСОБА_1 , який повідомив про сварку, яка виникла на фоні побутових відносин але від написання письмових пояснень обидві сторони конфлікту відмовилися в категоричній формі. Дану подію було зафіксовано на нагрудну боді-камеру працівників поліції, а відносно гр. ОСОБА_1 було складено протокол за ч.1 ст.173- 2 КУпАП серії ВАБ 948530. Проте до матеріалів справи не долучено пояснення ні заявниці ОСОБА_4 , ні ОСОБА_1 , ні свідків події.

Матеріали про адміністративне правопорушення містять відео файли з нагрудних камер працівників поліції. В ході перегляду відео встановлено, що воно містить події про прибуття працівників поліції на місце виклику та процес складання адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_1 , проте запис не є безперервним, а також він не містить будь-яких даних, які б вказували на застосування до малолітньої ОСОБА_3 ознак насильства. Крім того, в розпорядження суду надано довідку № 2355/30-03-01 від 17.07.2023 року Служби у справах дітей ЧМР, згідно якої станом на 17.07.2023 року звернень, заяв, скарг від сусідів, щодо неналежного виконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 та ОСОБА_16 відносно малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 до служби у справах дітей не надходили.

Враховуючи викладене, в даній ситуації на думку суду в матеріалах справи не знайшлося підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно доньки ОСОБА_19 в контексті ст.173-2 ч.1 КУпАП.

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245).

Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.

Згідно з п.1ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суддя вважає, що відсутні докази на підтвердження складу адміністративного правопорушення, передбаченого статті ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.173-2 ч.1, 247, 254, 256, 279, 283 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КпАП України - закрити за відсутністю в її діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: В. М. Олійник