Справа № 139/262/23
Провадження № 3/139/153/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2023 року смт Муровані Курилівці

Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Тучинська Н.В. з участю особи щодо якої складено протокол ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, який надійшов з СПД № 1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої в АДРЕСА_1 , громадянки України, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася,

У С Т А Н О В И Л А:

Відносно ОСОБА_1 03 квітня 2023 року складено протокол серії ВАВ № 185447, з якого слідує, що вона 18 серпня 2022 року о 12-ій годині, перебуваючи на АДРЕСА_1 , шарпнула за ліву руку ОСОБА_2 (Франківну), в результаті чого остання впала на землю. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 173 КУпАП як дрібне хуліганство.

Свою винність у вчиненні правопорушення ОСОБА_1 не визнала, та пояснила: Дійсно 18 серпня 2022 року о 12-ій годині вона на вулиці зустріла свою односельчанку ОСОБА_2 , з якою перебуває у неприязних стосунках. Маючи бажання вияснити через що та розпускає плітки про неї, вона зупинилася і запитала про це ОСОБА_2 . Однак, та робила вигляд, що розмовляє по телефону. Вона справді взяла ОСОБА_2 за руку, а та, вириваючись, відступила від неї, вступила в купу коров`ячих відходів, посковзнулася на ній і впала на землю. Вона не мала бажання ображати чи фізично карати ОСОБА_2 , а тим більше порушувати громадський порядок.

Оцінивши пояснення особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, та дослідивши матеріали направленої до суду справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого їй правопорушення, а саме - його об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторони.

Так, об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку. Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме - громадське місце, яке дістало законодавче визначення як частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, зокрема під`їзди, а також підземні переходи, стадіони (Закон України Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення від 22.09.2005 p. № 2899-IV).

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Відповідно до ст. 173 КУпАП дрібним хуліганством визнається нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші дії, що порушують громадський порядок та спокій громадян.

Верховний Суд України у постанові від 4 жовтня 2012 року (справа № 5-17 кс 12) сформулював правову позицію, відповідно до якої громадський порядок слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного тощо.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством, зокрема із використанням травмуючих властивостей таких предметів, як вогнепальна зброя, і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонуки вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вбачається таке:

18 серпня 2022 року о 12:26 ОСОБА_2 зателефонувала на лінію 102 та повідомила, що продавчиня місцевого магазину ( ОСОБА_1 ) кулаком нанесла їй тілесні ушкодження в область голови (а.с. 7), про такий же факт ОСОБА_2 ствердила у заяві про кримінальне правопорушення (а.с. 8). 19 серпня 2022 року таке повідомлення ОСОБА_2 було внесено до ЄРДР як кримінальне правопорушення за № 0000349 за попередньою кваліфікацією ч. 1 ст. 125 КК України (а.с. 12). В ході досудового розслідування було допитано кілька осіб як свідків (а.с. 14, 15, 16, 17), однак ніхто з них подію не бачив, а лише чув щось про неї із чиїхось слів; відібрано пояснення у ОСОБА_1 , яка дала показання, аналогічні тим, що в цьому судовому засіданні (а.с. 9); а також отримано висновки судово-медичної експертизи (а.с. 13, 20-22). Так, відповідно до експертних висновків, у ОСОБА_3 мали місце тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких, які не спричиняють короткочасного розладу здоров`я, однак вони не могли утворитися від дії тупого предмету (кулака), а могли утворитися при падінні з висоти власного зросту. 27 лютого 2023 року старший дізнавач Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області Боднар В.І. винесла постанову про закриття кримінального провадження «у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України», хоча в мотивувальній частині постанови зазначено, що вину ОСОБА_1 «встановити не представилося можливим, так як не отримано належних доказів вчинення проступку саме останньою та іншими особами».

Таким чином, у постанові дізнавача про закриття кримінального провадження зроблено два висновки: 1) про відсутність доказів про причетність ОСОБА_1 до нанесення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_2 (тобто наявність у чиїхось діях саме ознак кримінального проступку), 2) відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Ці висновки взаємовиключні.

За таких обставин вказівка дізнавача у пункті 4 постанови від 27 лютого 2023 року про направлення матеріалів для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, не ґрунтується на аналізі здобутих доказів та норм КПК України та КУпАП. Крім того, у вказаному пункті постанови дізнавач зазначила, що « ОСОБА_1 вчинила відносно Людмили Дончевської дії, що призвели до негативних наслідків, а саме, порушила права та спокій ОСОБА_2 ». Тобто, дізнавач зафіксувала, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення направлене не проти громадського порядку і громадської безпеки, а особисто проти ОСОБА_2 .

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Для визнання адміністративного правопорушення таким, що містить ознаки правопорушення, діяльність особи має бути такою, що може розцінюватись як правопорушення, передбачене тією чи іншою статтею.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельник проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Також ЄСПЛ неодноразово наголошував, зокрема, в рішеннях у справах "Гурепка проти України (N2)" від 08 квітня 2010 року, "Лучанінов проти України" від 09 червня 2011 року на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Під час розгляду справи встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існують неприязні відносини. Таким чином, конфлікт, що мав місце між ними 18 серпня 2022 року, - це продовження особистого конфлікту без мети порушення громадського порядку.

Зібраними матеріалами у рамках кримінального провадження № 0000349, зокрема, висновками експерта, спростовано твердження ОСОБА_2 у заяві про кримінальне правопорушення та вказане у формулюванні обвинувачення в рамках цієї справи про адміністративне правопорушення (суть правопорушення) про те, що ОСОБА_1 застосувала фізичне насилля щодо ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості. Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ. У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. В рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998, ЄСПЛ визнав кримінально правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом. ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення. Так, в рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Враховуючи принцип презумпції невинуватості, відповідно до якого всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а саме: об`єкт (громадський порядок та громадська безпека), умисел на порушення громадського порядку як суб`єктивна сторона вміненого правопорушення та об`єктивна сторона правопорушення - дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

У разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 173, п. 1 ст. 247, ст.ст. 221, 284, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до відповідальності за ст. 173 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Суддя : ___________