ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/601/23 Справа № 202/414/23 Суддя у 1-й інстанції - Волошин Є. В. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, клопотання про поновлення строків та апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2023 року в справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого директором ТОВ ПОТОКИ, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, -

за участю:

адвоката Кісенко В.В.

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 85 (вісімдесят п`ять) гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення директор ТОВ «Потоки» () ОСОБА_2 порушив п.189.1 cт.189, пп.г) п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України в частині заниження ТОВ «ПОТОКИ» податкового зобов`язання з ПДВ у вересні 2021 року, квітні, травні, червні, липні 2022 року на загальну суму 581 281 грн., що призвело до завищення суми ПДВ. що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (показник рядка 21 Декларації), в розмірі 581 281 грн. за серпень 2022 року, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі. Разом з апеляційною скаргою подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Просив визнати причини пропуску строку поважними, через те, що суд розглянув справу за його відсутності, а про постанову стало відомо лише 17 лютого 2023 після її оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

В обґрунтування апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначає, що постанова суду першої інстанції прийнята при неповному з`ясуванні обставин справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, з порушенням норм КУпАП, а тому підлягає скасуванню.

Зазначає, що в період з 24.10.2022 року по 16.11.2022 року з урахуванням продовження термінів проведення перевірки, посадовими (службовими) особами ГУ ДПС у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ ПОТОКИ. За результатами перевірки було складено акт перевірки від 23.11.2022 року № 2419/04-36-07-03/40832205 Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ ПОТОКИ (40832205) щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень, липень, серпень 2022 року від`ємного значення з ПДВ, яке становить більше 100 тис. грн. та вплинуло на формування бюджетного відшкодування ПДВ по деклараціям з ПДВ за червень, липень та серпень 2022 року з урахуванням періодів формування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків.

Вказує, що складений протокол не відповідає ст. 256 КУпАП. У протоколі зазначено дату проведення перевірки та складання акту виявлених порушень, тобто дата виявлення правопорушення та відомості щодо дати вчинення адміністративного правопорушення відсутні, як і не встановлено та не зазначено посадові обов`язки ОСОБА_1 як посадової особи директора ТОВ ПОТОКИ, невиконання яких тягне за собою відповідальність передбачену ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Всупереч Закону, у протоколі не зазначено, у чому конкретно полягають порушення, які інкримінуються ОСОБА_1 , а посилання ГУ ДПС у Дніпропетровській області на норми Податкового кодексу України не розкривають суті конкретного порушення.

Посадова особа ДПС, що складала протокол обмежилась лише загальними фразами, не зазначивши обставини та суті вчинення правопорушення.

Вказує, що акт перевірки є лише службовим документом, що фіксує проведення перевірки та висновки інспектора щодо наявності чи відсутності порушень вимог законодавства. Вважає, що акт перевірки не може слугувати належним та допустимим доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Вказує, що податкові повідомлення-рішення № та № від 26.12.2022 року, що були прийняті ГУ ДПС у Дніпропетровській області за результатами перевірки ТОВ ПОТОКИ оскаржуються в Дніпропетровському окружному адміністративному суді.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного перегляду ОСОБА_1 до суду не з`явився, надав заяву в якій просив проводити розгляд справи без нього, що відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП не є перешкодою для проведення розгляду у його відсутність.

У судовому засіданні адвокат Кісенко В.В. підтримала доводи апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні.

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як видно з матеріалів справи, розгляд справи судом першої інстанції проведено у відсутність особи, що притягується до адміністративної відповідальності та копію судового рішення отримано в приміщенні суду лише 20 лютого 2023 року його представником, після чого ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою вже 28 лютого 2023 року у зв`язку з чим, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження ним пропущено з поважних причин та такий строк підлягає поновленню.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Відповідальність за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП настає в тому числі за порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність і доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, що підтверджується належними та допустимими доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення №805 від 25 листопада 2022 року; актом перевірки №2419/04-36-07-03/40832205 від 23 листопада 2022 року та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Зазначені вище докази, є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх узгодженість, і достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.

Перевіряючи доводи апеляційної ОСОБА_1 , щодо порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП під час розгляду справи судом першої інстанції, апеляційний суд зазначає, що останній міг відновити таке порушене право та прийняти особисту участь у судовому засіданні апеляційного суду та реалізувати свої процесуальні права, однак цим правом не скористався та просив розглядати справу у його відсутність. Більше того, в апеляційній скарзі не зазначено, яким чином зазначені обставини вплинули на правильність висновків суду першої інстанції щодо наявності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність конкретизації дати вчинення правопорушення так, як наслідок, сплив строків для накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП є безпідставними з огляду на таке.

В листі Міністерства доходів і зборів України від 13.05.2013 року №1101/Н/99-99-15-04-01-14 зазначено, що триваючими адміністративними проступками є проступки, пов`язані з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою, які припиняються або виконанням регламентованих обов`язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила будь-які певні дії або бездіяльність, перебуває далі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом будь-якого часу. Іноді такий стан триває значний час і весь час винний безперервно вчинює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Таким чином, триваючі правопорушення припиняються, якщо факт цих правопорушень виявлено компетентним органом при проведенні перевірок. Стягнення за такі адміністративні правопорушення може бути накладене у строк не пізніше ніж через два місяці із дня їх виявлення (із дати складання та підписання акта перевірки).

З огляду на вказане, апеляційний суд зазначає, що у даному випадку правопорушення, яке ставиться в провину ОСОБА_1 є триваючим, оскільки останній тривалий час не виконував обов`язки, покладені на нього податковим законодавством та таке порушення було виявлено контролюючим органом лише після проведення позапланової перевірки, а тому строки для накладення адміністративного стягнення розпочинають свій перебіг з дня виявлення (припинення) такого порушення, тобто з 23 листопада 2022 року та, з огляду на ту обставину, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється судом, складають три місяці з дня виявлення такого правопорушення. Таким чином, суд першої інстанції розглянув справу про адміністративне правопорушення в межах строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Стосовно оскарження податкового повідомлення-рішення ОСОБА_1 , апеляційний суд зазначає, що процедура оскарження податкового повідомлення-рішення жодним чином не впливає на обсяг фактичних даних та об`єм доказів, які мають бути встановлені у справі про адміністративне правопорушення, оскільки за своєю правовою природою є іншим видом юридичної відповідальності.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв обґрунтоване та вмотивоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП яке підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами, а доводи, зазначені останнім у своїй апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2023 року.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2023 року, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко