Справа № 288/1523/22
Провадження № 3/288/317/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2023 року смт. Попільня

Суддя Попільнянського районного суду Житомирської області Зайченко Є.О., з участю секретаря судових засідань Плетенецької Т.Ю., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката - Слівінського В.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

місце роботи: ПАТ "Укрзалізниця",

РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за частиною першою статті 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Попільнянського районного суду Житомирської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, чим своїми діями порушив пункт 2.9 а Правил Дорожнього Руху України.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №228433 від 19 серпня 2022 року, ОСОБА_1 19 серпня 2022 року о 23.50 годині в смт. Попільня по вулиці Б. Хмельницького, керував транспортним засобом марки ЗАЗ-110247 д. н. з. НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціалізованого технічного приладу алкотестера «Drager» 6810», що підтверджується тестом № 170 від 19 серпня 2022 року, результат огляду становить 0.90 ‰ проміле.

Своїми діями порушив пункт 2.9 а ПДР України.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 винність в скоєному правопорушенні, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, не визнав та пояснив, що працює у місті Фастів, Київської області у ПАТ «Укрзалізниця», електромонтером. 19.08.2022 року перед виїздом з міста Фастів додому в смт.Попільня випив з товаришем 2 літра безалкогольного пива. Коли рухався по дорозі в смт.Попільня, то його автомобіль зупиняли працівники поліції та військовослужбовці на блокпосту за містом Фастів, який функціонував там постійно. Жодних претензій з боку працівників поліції до нього не було. Коли в`їхав в смт.Попільня, то не бачив працівників поліції, які б подавали йому вимогу на зупинення. Також, ніхто із військовослужбовців не зупиняв його автомобіль. Керував автомобілем не перебуваючи у стані сп`яніння. Приїхав ОСОБА_1 додому в смт.Попільня о 23 годині 20 хвилин, поставив автомобіль неподалік будинку і пішов додому. Коли зайшов додому, то зайшов на кухню і став вечеряти. При цьому випив пляшку Бердичівського пива. Коли повечеряв, то побачив, що біля його автомобіля стоїть автомобіль поліцейських на якому були включені проблискові маячки. ОСОБА_1 вийшов з будинку та підійшов до працівників поліції, які почали йому говорити, чому він їздить на автомобілі у комендантську годину. ОСОБА_1 пояснив, що їхав з роботи та має дозвіл на проїзд у комендантську годину. Потім працівники поліції запропонували пройти огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння і в нього було виявлено ознаки сп`яніння, які виникли після приїзду додому та вживання за вечерею пляшки алкогольного пива. З результатами огляду на стан сп`яніння погодився, оскільки стан сп`яніння виник у нього після припинення керування транспортним засобом та вживанням за вечерею пива. Він не керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння і докази цього у матеріалах справи відсутні.

Адвокат особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 надав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення з наступних підстав. З протоколу ААБ №228433 від 20.08.2022 року вбачається, що доказами вини ОСОБА_1 є акт огляду на стан сп`яніння, роздруківка з Драгера, відеодиск. Інші докази вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч. 1 КУпАП, під час складання протоколу не зазначені. Відеозапис,

який наданий працівниками поліції до адміністративної справи є недопустимим доказом, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення ААБ №228433 від 20.08.2022 року та на оптичному диску наданого працівником поліції відсутнє посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. Крім того, з відеозаписів, наданих працівниками поліції, не вбачається того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. На жодному відео відсутні докази того, що ОСОБА_1 рухався на автомобілі, в тому числі в стані алкогольного сп`яніння. Таким чином, відеозапис, на якому відсутній факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не може бути покладений в основу притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП. Відео не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність складення протоколу про адміністративне правопорушення, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 на ньому не зафіксований. З протоколу про адміністративне правопорушення неможливо зробити висновок, чи дозволеним спеціальним технічним засобом проводився огляд на стан сп`яніння та чи дозволений до застосування МОЗ та Держспоживстандартом цей технічний засіб, чим порушено Розділ 2 пункт 1, 3 Інструкції. В протоколі про адмінправопорушення ААБ №228433 не зазначено серійного та заводського номеру спеціального технічного засобу, як вимагає Інструкція. В акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів відносно ОСОБА_1 не зазначено заводського номеру спеціального технічного засобу, дату та місце складання акту, як вимагає Інструкції, чим порушено пункт 10 розділу II Інструкції. ОСОБА_1 не видавалось направлення для проходження медичного огляду у лікувальному закладі і відеозаписи, надані до суду, не містять доказів того, що ОСОБА_1 видавалось направлення та пропонувалось пройти огляд в медичному закладі. ОСОБА_1 бажав пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, однак поліцейські його право на проходження огляду в медичному закладі порушили.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначила, що вона являється дівчиною ОСОБА_1 .. Вона була вдома, коли їй зателефонував ОСОБА_4 . Він приїхав, поїв, випив пива, та пішов на вулицю курити, ОСОБА_4 довго не було, вона вийшла на вулицю, побачила мигалки. Підійшовши, спитала в ОСОБА_4 , в чому справа, а він сказав, що на нього складають протокол про адміністративне правопорушення. ОСОБА_4 сказав, що не зупинився, тому що не бачив. В ту ніч вони ходили до лікарні, щоб здати кров, на перевірку стану, але працівники лікарні відмовилися прийняти без направлення. Поліцейські сказали, що якщо є якісь претензії, то звертайтеся до лікарні.

Представник Відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Павлова Петро Володимирович в судовому засіданні зазначив, що самого факту керування в стані алкогольного сп`яніння вони не бачили. Їм повідомили, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Зі слів військових, які його зупинили, з його порожнини рота було чути запах алкоголю. Коли вони приїхали, ОСОБА_1 стояв на узбіччі. Від огляду в медичному закладі водій відмовився.

Суддя, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, його адвоката, свідка та представника поліції, вивчивши матеріали справи, оглянувши відеодиск, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, вирішуючи питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд приходить до наступного висновку.

Нормами статті 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений як Конституцією, так і Законами України.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом положень статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2.9 а ПДР України, водієві забороняється: керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При з`ясуванні цих обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно яких доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ст. ст. 254, 256 КУпАП про вчинене адміністративне правопорушення уповноваженою на те посадовою особою складається протокол, в якому зазначаються, крім іншого, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Допустимість доказів це придатність їх для використання у адміністративному процесі за формою, на відміну від їх належності придатність для використання за змістом.

Системний аналіз змісту положень КУпАП в поєднанні із позицією ЄСПЛ свідчить, що у такого роду провадженнях належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі, які передбачені ст.280 КУпАП, та інших обставин, які мають значення для неї, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КУпАП.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суддя при ухваленні рішення.

Таким чином, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів, обов`язок щодо збирання яких покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суд відповідно до вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а бо в разі відмови таких осіб від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

На підтвердження перебування ОСОБА_1 , в стані алкогольного сп`яніння до суду надано: - протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 228433 від 20 серпня 2022 року;- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів відносно ОСОБА_1 ; - роздруківку приладу «Драгер» ALCOTEST № 6810 від 19 серпня 2022 року, результат тесту - 0.90 ‰; - свідоцтво про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатор ALCOTEST № 6810 «Драгер», № 12-01/12053 чинний до 22.12.2022; - Відеозапис події (компакт-диск).

Що стосується наявного в матеріалах справи відеозапису з місця події, який міг би усунути відповідні сумніви, то він не має даних про керування ОСОБА_1 автомобілем, його зупинення працівниками поліції, та засвідчує лише проходження останнім огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, проте аж ніяк не підтверджує таке керування.

На диску, вбачається, що відеозапис обставин події свідчить про те, що уповноважені особи в спілкуванні з ОСОБА_1 обмежились лише проведенням процедури проходження огляду на стан сп`яніння із застосуванням алкотестеру Драгер. Працівником поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», на що він погодився та пройшов його.

Разом з тим, при освідуванні та складанні акту огляду на стан сп`яніння у ОСОБА_1 не з`ясовано, чи згідний він з результатом огляду на стан сп`яніння.

ОСОБА_1 після проходження огляду на місці зупинки за допомогою технічного засобу «Alcotest 6810», з результатами тестування на алкоголь не погодився. Звернувся до медичного закладу, проте йому повідомили, що огляд у закладі охорони здоров`я проводиться на підставі направлення.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Частиною четвертою цієї статті визначено, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до вимог п. 9 вищевказаної Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерство внутрішніх справ України Міністерство охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Доказів того, що працівники поліції виконали вимоги ст. 266 КУпАП щодо направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, матеріали справи не містять.

Таким чином, докази безумовного погодження ОСОБА_1 з результатами тесту, а також його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я відсутні.

Результати огляду ОСОБА_1 проведеного за допомогою приладу Драгер, акт такого огляду, згідно до вимог ч.5 ст. 266 КУпАП підлягають визнанню недійсними і суд не може обґрунтовувати свої висновки про доведеність вини цими доказами.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що проходження ОСОБА_1 огляду за допомогою приладу «Драгер» за відсутності доказів безумовного погодження останнього з результатами тесту, а також його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, не утворює об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно положень частини 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого звинувачено у вчинені адміністративного правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином, буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі "Коробов проти України"). Приймаючи до уваги дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є недоведеним.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові КАС ВС від 08 липня 2020 року (справа №463/1352/16-а).

У зв`язку з чим, враховуючи сукупність інших досліджених доказів, керуючись у тому числі ст. 62 Конституції України, суд приходить до переконання, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 слід закрити у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У свою чергу, суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст.284 та ст.247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.

Керуючись Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07 листопада 2015 року; статтями 7, 9, частиною 1 статті 130, статтями 245- 247, 251, 268, 280, 283 - 285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Апеляційна скарга на постанову про притягнення до адміністративної відповідальності подається до Житомирського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Попільнянського

районного суду Є.О.Зайченко