Справа № 642/1960/22
Провадження № 3/642/48/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року суддя Ленінського районного суду м. Харкова Бородіна О.В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли до суду з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

25 листопада 2022 року о 22-27 год. в м. Харків, вул. Барикадна, 115, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21540, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголя з порожнини роту, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з за допомогою приладу газоаналізатору Drager Alkotest та в медичному закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» водій відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Його захисник адвокат Пікарєва К.К. під час судового розгляду вказала, що ОСОБА_1 свою винуватість не визнає, просила провадження у справі закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. Також були подані письмові заперечення. Так захисник посилається на те, що під час складання матеріалу не було встановлено керування ОСОБА_1 транспортним засобом, та не встановлено марку та номерний знак автомобіля. Крім того, вказує на те, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці зупинки, але йому запропонували пройти огляд у медичному закладі. При цьому захисник вказує, що працівник поліції не роз`яснила ОСОБА_1 , що за відмову від проходження огляду передбачена адміністративна відповідальність. Отримавши відмову від ОСОБА_1 працівник поліції лише повідомила що буде складено протокол. Направлення на огляд ОСОБА_1 не оголошувалось. Крім того, вказує що у протоколі зазначено, що факт скоєння адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписом 475601, але не зазначено що ці цифри зазначають. Оригінал технічного носія до матеріалів справи не долучено.

Суд, вислухавши доводи захисника, вивчивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, вважає, що дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 130 КУпАП, та оцінивши надані докази в сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положеньст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституціїі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п.2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За невиконання вимог пункту 2.5 ПДР України, передбачена відповідальність ст.130 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст.130КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Дії поліцейських по виявленню у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та фіксації відмови вказаного водія від проходження такого огляду відповідають вимогам ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №226454 від 25 листопада 2022 року зазначено про наявність у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України підстав вважати, що ОСОБА_1 перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, але вказана особа відмовилась пройти огляд у встановленому законом порядку.

Судом проведено перегляд відеозаписів службового бодікама, який міститься в матеріалах справи, на якому зафіксовані обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

А також на записі відеореєстратора зафіксовано що ОСОБА_1 сам підтверджує, що він вживав алкогольні напої. Після того як йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння він спочатку погодився пройти огляд та проїхати до медичного закладу, але потім відмовився.

Посилання захисника на те, що долучений до матеріалів справи відеозапис є неналежним доказом, оскільки до протоколу не долучено оригінал технічного носія, суд вважає необґрунтованими, оскільки для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне. Відповідно до наданого відеозапису, на ньому повністю відображена подія вчиненого ОСОБА_1 правопорушення.

Також, розпаковка відеозапису на окремий файл на відеоносії, долученому до протоколу про адміністративне правопорушення, обумовлена його суто технічними властивостями.

Суд вважає, що зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та об`єктивно підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Щодо доводів захисника, стосовно того, що на відеозаписі не зафіксовано марку та номери транспортного засобу, а також відсутні відомості щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом, то судом ці доводи не приймаються.

Адже на відеозаписі добре видно марку автомобіля, а номерні знаки є в полі зору але засвічені світлом фар. Відомості до протоколу щодо транспортного засобу внесені працівником поліції, що перебував на місці події та складав протокол.

При ознайомленні ОСОБА_1 зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, останньому надавалось право внести свої зауваження та надати пояснення. Він жодних зауважень щодо відомостей зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначав. Крім того, в ході спілкування із працівниками поліції останній не заперечував того, що саме він керував транспортним засобом.

Відповідно до цього ж протоколу, ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та було вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_2 , що підтверджується його підписом в протоколі про адміністративне правопорушення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

З матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія, тобто ним було складено іспит на знання вимог ПДР України. За таких обставин, суд вбачає, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції є свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст.10 КУпАП.

Рапорт працівника поліції, що міститься у матеріалах справи, за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника, а тому не є доказом винуватості особи. Разом з тим, дані вищевказаного рапорта повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи в частині послідовних дій працівника поліції щодо оформлення ним протоколу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушник підлягає адміністративній відповідальності, підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно ст.17 КУпАП не встановлено, терміни притягнення до адміністративної відповідальності не закінчилися.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Пом`якшуючих обставин, визначених ст. 34 КУпАП, та обтяжуючих обставин, визначених ст. 35 КУпАП не встановлено.

Враховуючи обставини справи, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, ступінь вини, з метою подальшого запобігання скоєння порушення в майбутньому, суд вважає за необхідне застосувати у відношенні ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Крім того, згідно ст. 40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, ч.1 ст.130 КУпАП, керуючись ст. ст.40-1, 33, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суд-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, та позбавити права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Згідно з положеннями ст.303КупАП постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

У разі несплати добровільно суми штрафу в строк 15 діб з дати набрання чинності постановою, штраф стягується в двократному розмірі.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови

Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова.

Суддя О.В. Бородіна