Справа № 357/7239/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.06.2023 м. Біла Церква

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Клепа Тетяна Володимирівна, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Білоцерківського зонального відділу ВСП, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, громадянина України, військовослужбовця, командира взводу Білоцерківського зонального відділу ВСП, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 виданий 02.03.2020 органом 3210, 23.05.2023, 30.05.2023 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП до адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 гривень,

за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

13.06.2023 о 16:00 год на території Білоцерківського зонального відділення ВСП на вул. Івана Кожедуба, 333 в м. Біла Церква Київської області військовослужбовець, старший лейтенант ОСОБА_1 , будучи залученим до здійснення конвоювання військовослужбовців відповідно до наказу начальника Білоцерківського зонального відділу Військової служби правопорядку № 160дск від 12.06.2023, не з`явився для виконання наказу., у зв`язку з чим не було здійснено конвоювання військовослужбовців. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

За вказаним фактом стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про військове адміністративне правопорушення серії КИБ № 79 від 16.06.2023 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненні правопорушення визнав у повному обсязі.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій;

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 01.05.2023 №254/2023 на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, та Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX) строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року.Окрім того, Верховний Суд у листі від 13.07.2018 р. № 60-1543/0/2-18 повідомив, що особливий період діє в Україні з 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 "Про часткову мобілізацію". Президент України рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав.

Отже, наразі в Україні діє особливий період.

Будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та Законів України, сумлінно та чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Згідно вимог ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Статтею 26 Статуту передбачено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільну-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

У відповідності до ст. 119 Статуту, командир взводу (групи, башти) в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність взводу (групи, башти) та успішне виконання ним бойових завдань, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за збереження і стан озброєння, боєприпасів, техніки та майна взводу (групи, башти), за підтримання внутрішнього порядку у взводі (групі, башті). Командир взводу (групи, башти) підпорядковується командирові роти (бойової частини) і є прямим начальником усього особового складу взводу (групи, башти).

Згідно з п. 5 ст. 120 Статуту, командир взводу (групи, башти) зобов`язаний постійно вдосконалювати свої фахові й методичні навички, подавати підлеглим приклад зразкового виконання військового обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 172-15 КУпАП відповідальність настає за діяння передбачені частинами першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду. Згідно ч. 1 ст. 172-15 КУпАП відповідальність настає за недбале ставлення військової службової особи до військової служби.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП характеризується бездіяльністю військової службової особи в умовах особливого періоду.

Таким чином, проаналізувавши зміст диспозиції ч. 2 ст. 172-15 КУпАП вбачається, що обов`язковою кваліфікуючою ознакою об`єктивної сторони вказаного правопорушення є вчинення діянь передбачених ч. 1 ст. 172-15 КУпАП особою в умовах особливого періоду, що з огляду на положення ч. 1 ст. 256 КУпАП та Інструкції має бути конкретно відображено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Однак, як вбачається, фабула протоколу про адміністративне правопорушення серії КИБ № 79 від 16.06.2023 не містить інформації про те, що ОСОБА_1 вчинив недбале ставлення до військової служби в умовах особливого періоду, що не узгоджується з диспозицією адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Таким чином, всупереч вимогам чинного законодавства, фабула правопорушення у протоколі не відповідає диспозиції ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, у той час, як ЄСПЛ у справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується). Тим самим, таке уточнення фабули судом є неприйнятним з наведених передумов.

Суддя не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у протоколи про адміністративні правопорушення, витребувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим. Буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

Враховуючи викладене, дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 172-15 КУпАП на ч. 1 ст. 172-15 КУпАП. Така перекваліфікація судом дій ОСОБА_1 не погіршує його становище, не порушує його права на захист та не змінює обставин правопорушення зафіксованих протоколом.

Окрім визнання своєї винуватості у скоєнні вказаного адмінправопорушення, винуватість ОСОБА_1 підтверджується змістом протоколу про військове адміністративне правопорушення серії КИБ № 79 від 16.06.2023, у якому викладені фактичні обставини правопорушення; витягом з наказу начальника Білоцерківського ЗВ ВСП № 160 дек від 12.06.2023; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 16.06.2023; письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 16.06.2023; письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 16.06.2023, які додані до протоколу про військове адміністративне правопорушення.

Таким чином, військовослужбовець ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-15 КУпАП, оскільки будучи військовою службовою особою, обіймаючи посаду командира взводу охорони та патрульно-постової служби роти ВСП Білоцерківського ЗВ ВСП, призначений начальником конвою з метою доставки взятих під варту військовослужбовців начальником Білоцерківського ЗВ ВСП, діючи недбало, протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, приписів законів, допустив недбале ставлення до військової служби.

Суддя, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, визнає доведеним належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-15 КУпАП.

Суддя, дії ОСОБА_1 кваліфікує за ч. 1 ст. 172-15 КУпАП як недбале ставлення військової службової особи до військової служби.

Відповідно до положень ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Суддя, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який не вперше притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-15 КУпАП, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин, дійшов висновку, що з метою виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, необхідним і достатнім буде застосування до нього адміністративного стягнення в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 172-15 КУпАП у виді арешту з утриманням на гауптвахті на строк п`ять діб.

Згідно п. 12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суддя приходить до висновку про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, оскільки останній є військовослужбовцем, що підтверджується матеріалами справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 40-1, ст. 172-15 ч. 2, 221, 246, 248, 249, 251, 256, 279, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 5 Закону України "Про судовий збір", суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-15 КУпАП та застосувати до нього на підставі ч. 1 ст. 172-15 КУпАП адміністративне стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті на строк п`ять діб.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Тетяна КЛЕПА