Справа№938/515/23
Провадження № 3/938/279/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Джус Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов з Верховинського районного відділення поліції Головного управління національної поліції України в Івано-Франківській області

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно даних протоколу: місце проживання: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, приватного підприємця,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

ВСТАНОВИВ:

що ОСОБА_1 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, при таких обставинах.

14.07.2023 о 14год 34хв. в с. Рівня по вул. Центральна Верховинського району Івано-Франківської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "Audi A6", номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння- запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі та проведення такого огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора "Драгер", відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Адміністративний матеріал надійшов до суду 20.07.2023. Судове засідання з розгляду даного адміністративного протоколу було призначено на 28.07.2023, однак особа, яка притягається до адміністративної відповідальності в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце проведення судового засідання. При цьому відомості про вручення йому судової повістки, станом на день розгляду до суду, не повернулися.

Наступне судове засідання було відкладено на 22.08.2023.

В судове засідання 22.08.2023 особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, шляхом скерування судової повістки, на адресу, зазначену у протоколі. Причини неявки не повідомив.

15.08.2023 на адресу суду повернулося поштове відправлення, яким суд скеровував особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , судову повістку про виклик до суду на 22.0.2023, із відміткою поштової установи "Адресат відмовився".

При визначенні факту належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце судового засідання суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 18.03.2021 (справа № 911/3142/19), де зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Так само Верховний Суд неодноразово у своїх постановах вказував, що судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження чи відмову від одержання.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

У своєму рішенні у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 року, суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно ч.1 ст.268 КУпАП законодавцем закріплено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Таким чином, ОСОБА_1 достовірно було відомо про розгляд справи судом 22.08.2023, та він вважається, таким, що належними чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, оскільки від отримання судової повістки він відмовився свідомо (що підтверджується довідкою про причини повернення/досилання Ф.20). Отже, судом з достатньою мірою вжито всіх заходів для надання можливості ОСОБА_1 надати свої аргументи під час слухання справи у суд, однак він цим правом не скористався, а його неявка на переконання суду є обраним способом захисту спрямованого на уникнення від притягнення до адміністратвиної відповідальності. А тому завершення розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 жодним чином не призведе до порушення його процесуальних прав.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею ст.280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає, як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли особа відмовилася від проходження такого огляду.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відтак, за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до частин 1-3 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України підтверджується наступними доказами, зокрема:

-протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД №336894 від 14.07.2023, згідно якого водій ОСОБА_1 14.07.2023 о 14год 34хв. в с. Рівня по вул. Центральна Верховинського району Івано-Франківської області, керував транспортним засобом марки "Audi A6", номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння- запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі та проведення такого огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора "Драгер", відмовився;

-оглянутими в судовому засіданні відеозаписами із нагрудної камери поліцейських, записаними на CD-R диск, з яких вбачається, що 14.07.2023 о 14год. 34хв. працівниками поліції було зупинено транспортний засіб марки"Audi A6", номерний знак НОМЕР_1 , під керуваннямм ОСОБА_1 , для перевірки законності перебування транспортного засобу на території Ураїни, оскільки вказаний транспортний засіб на іноземній реєстрації. Після зупинки транспортного засобу на вимогу працівника поліції водій відмовився надати посвідчення водія. В ході спілкування із водієм даного автомобіля, як було встановлено- ОСОБА_1 працівниками поліції було встановлено, що у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, тому водієві було запропоновано пройти тест на факт вживання алкоголю за допомогою приладу "Драгер" на місці зупинки транспортного засобу. Від проходження такого огляду ма місці зупинки транспортного засобу, спочатку, водій ОСОБА_1 , не відмовився, однак чотири рази імітував продування приладу, а саме, видихав замало повітря, у зв`язку з чим, прилад не міг визначити вміст алкоголю. Потім поводив себе агресивно, і сказав, що відмовляється дальше від проходження огляду. Працівником поліції було запропоновано ОСОБА_1 проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я, спочатку він також погодився, однак у подальшому відмовився. Після чого поліцейськими розпочато розгляд справи, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності роз`яснено його права. Після роз`яснення ОСОБА_1 його прав на нього було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Зміст протоколу оголошено ОСОБА_1 , від підпису у протоколі водій відмовився, про що поліцейським зроблено, відповідний запис. Водія ОСОБА_1 було відсторонено від керуваня транспортним засобом .

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

З урахуванням наведеного, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, ставлення до скоєного зокрема те, що ОСОБА_1 вчинив грубе порушення правил дорожнього руху, тому вважає за доцільне застосувати до нього адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що до ОСОБА_1 , слід застосувати адміністративне стягнення в межах санкції статті у виді штрафу в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись стяттями 24, 27, 40-1, 130, 247,251,252, 283, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ :

визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень 00 копійок (сімнадцять тисяч гривень нуль копійок) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 536 гривень 80 копійок (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Верховинський районний суд Івано-Франківської області або безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя Роман ДЖУС