Справа №592/6402/22 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Косолап М. М.
Номер провадження 33/816/177/23 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2023 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Маховика Р.В. на постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 грудня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з оскаржуваної постанови судді, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 15.09.2022 о 23 год. 06 хв. по вул. Косівщинська поблизу будинку № 40 у м Суми ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ 110307, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; порушення мови; порушення координації рухів. Від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Маховик Р.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, як необгрунтовану, незаконну, винесену без наявності складу адміністративного правопорушення, із неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, захисник вказує наступне.

1. Ще з початку відеозапису один з інспекторів зазначає іншому: «потрібно алко чи нарко».

2. Після того, як інспектор майже відпустив^водія, інший пропонує пройти огляд на стан сп`яніння, навіть не наводячи підстави для огляду та не зазначаючи жодних ознак сп`яніння, у зв`язку з чим дана вимога є незаконною.

3. ОСОБА_1 погоджувався пройти огляд у медичному закладі, проте попросив викликати друга для того, щоб забезпечити серед ночі схоронність речей у автомобілі, на що отримав категоричну відмову інспектора. ОСОБА_2 не міг залишити автомобіль без нагляду, адже там перебувала зброя та інші речі військового.

4. ОСОБА_1 мав прибути якнайшвидше на виклик начальнику 4 відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування підполковника ОСОБА_3 наданого 15.09.2022 близько 23-00 год., до місця постійної дислокації підрозділу для отримання розпорядчої вказівки щодо підготовки техніки і зброї до можливого виїзду на ділянку відповідальності 5 прикордонного загону.

5. Викладені у протоколі відомості в графі «суть правопорушення» не відповідають фактичним обставинам справи, так як вчинення правопорушення інкримінується 15.09.2022 проте з відеозапису убачається дату пропонування пройти медогляд 16.09.2022.

6. Пояснення свідків не містять відомостей про те, хто конкретно пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та прослідувати до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

7. ОСОБА_1 не було відсторонено від керування автомобілем, так як у разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом (ч. 7 ст. 266 КУпАП). ОСОБА_1 одного залишено працівниками поліції на місці зупинки автомобіля.

8. Як убачається з наданого відеозапису, завершення складання протоколу відбулося пропонуванням його підписання ОСОБА_1. Чітко видно, що свідки в цей час вже на місці події відсутні. Отже складання протоколу відбулося без присутності свідків.

9. Разом з цим, як убачається з наданого відеозапису і підтверджено самою інспектором, свідки спочатку підписали протокол, після чого інспектор почала заповнювати відповідні графи протоколу та викладати суть звинувачення.

10. Свідки своїми підписами не підтвердили жодні відомості, що викладені у протоколі, оскільки фізично викладених письмово відомостей не бачили.

11. Жоден зі свідків, що підписали протокол у судове засідання не з`явився. Ця обставина позбавила сторону захисту допитати свідків, і як наслідок, позбавила можливості повного мірою заперечувати докази обвинувачення. У зв`язку з цим права захисту виявились обмеженими, що є несумісним з гарантіями, передбаченими ст. 6 Конвенція про захист прав людини.

12. Щодо неповідомлення ОСОБА_1 працівників поліції про необхідність прибути на місце дислокації, то дана інформація є внутрішньою і не могла бути розголошена стороннім особам для забезпечення безпеки її цілей.

13. Суд зазначив, що ОСОБА_1 не повідомив працівників поліції про наявність зброї у автомобілі, проте на відео зафіксовано, як військовослужбовець ОСОБА_5 наполягає на тому, щоб його автомобіль постеріг товариш, в той час, коли ОСОБА_5 поїде з працівниками поліції до медзакладу.

Враховуючи наведене та положення статей 251, 252 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення серія ААД № 074709 від 16.09.2022 та пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є наналежними та недопустими доказами.

Жодних підстав для зупинки транспортного засобу інспектором поліції не було, будь-які протоколи про адміністративне правопорушення за порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, окрім як за п. 2.5 ПДР України не складалися, постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не виносилися. Безпідставна зупинка автомобіля є незаконною, а тому і наступні дії інспектора поліції не відповідають вимогам закону, а отримані внаслідок таких дій докази є неналежними та недопустимими.

Так, розгляд даної справи про адміністративне правопорушення було призначено на 31 березня 2023 року на 10.00 годину, про те ні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а ні його захисник Маховик Р.В. в судове засідання не з`явився.

Крім того, в судові засідання, які були призначені на 03.02.2023 та 03.03.2023 ОСОБА_1 та адвокат Маховик Р.В. також не з`являлися, були повідомлений належним чином, що підтверджується наявністю рекомендованих повідомлень з підписами про отримання, причини своєї неявки суду не повідомляли.

Тому, при вирішенні питання щодо можливості здійснення апеляційного розгляду за відсутності апелянта, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно вимог ст. 268, 277-2 і 294 КУпАП, п. 91, 99, 100, 101 «Правил надання послуг поштового зв`язку», позиції, викладеній у постанові ВП ВС № 800/547/17 від 25 квітня 2018 року, ОСОБА_1 та адвокат Маховик Р.В. вважаються такими, що своєчасно сповіщені у встановленому законом порядку про дату і місце розгляду вказаної справи.

У провадженні апеляційного суду справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 перебуває з грудня 2022 року.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності, так як відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

При цьому, суд враховує, що правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП не відносяться до категорії правопорушень, по яким присутність в судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою, ч.2ст.268 КУпАП.

За таких обставин, керуючись ст.268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.

Тому перевіривши доводи апеляційної скарги та метеріали провадження приходжу до наступних висновків.

Так, згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, проходження до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння є імперативною нормою, оскільки передбачає обов`язкове проходження огляду в незалежності від наявності особистих обставин у особи, щодо якої порушується таке питання.

Відповідно до п. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Пункт 3 Порядку визначає, що огляд проводиться на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом.

Аналогічні положення містить п. 2 розділу І та п. 1 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015.

Приписами п. 2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП, що тягне за собою відповідну відповідальність, про що, складається протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначаються ознаки сп`яніння.

Установленим порядком проходження медичного огляду, про який йдеться, є визначена уст. 266 КУпАП, розділі ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затверджена наказом МВС 07.11.2015 № 1395, зареєстрована в МЮ 10.11.2015 № 1408/27853), розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрована в МЮ 11.11.2015 за № 1413/27858) і п.п. 3-8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затверджений постановою КМ 17.12.2008 № 1103, з послідуючими змінами), процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння і безпосередньо порядок проведення такого огляду.

За змістом ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч.3 ст. 266 КУпАП).

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису (ч. 1 ст. 251 КУпАП), а згідно ч. 2 ст.251КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, перевіркою судом апеляційної інстанції постанови районного суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД № 074709 від 16.09.2022;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів підписаного свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , відповідно до якого в графі «Результати огляду на стан сп`яніння» зазначено « ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився»;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 16.09.2022, згідно якого в графі «у результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння» зазначено «запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів»;

- розпискою ОСОБА_1 від 16.09.2022, згідно якої останній зобов`язався в подальшому не керувати автомобілем ЗАЗ 110307, номерний знак НОМЕР_1 ;

- письмовими поясненнями ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 16.09.2022, згідно яких 16.09.2022 близько 00 год. 10 хв. в м. Суми по вул. Косівщинська, поблизу будинку № 40 вони були запрошені працівниками патрульної поліції в якості свідків під час оформлення адміністративних матеріалів за ст. 130 КУпАП. На місці зупинки ТЗ в їх присутності ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння, на що останній відмовився. Від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі відмовився;

- відеозаписами з нагрудних камер поліцейських.

Дослідивши вказані матеріали, в тому числі дослідивши зміст протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також і достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні порушенні вимог п.2.5.ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

Доводи апеляційної скарги в тому, що суд розглянув справу на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, який за своїм змістом не відповідає вимогам ст. 254, 256 КУпАП є недопустимими, не заслуговують на увагу та не спростовують правильного висновку суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення викладено повні відомості щодо особи правопорушника, суть правопорушення, обставини, час та місце вчиненого правопорушення, посилання на відповідний пункт ПДР України та на частину статті та статтю, яка передбачає відповідальність за такі дії, посилання на долучені до протоколу докази.

Крім того, із дослідженого відеозапису з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано подію, що мала місце при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 074709 від 16 вересня 2022 року відносно ОСОБА_1 , який переглянутий судом апеляційної інстанції при підготовці справи до розгляду, підтверджується що дійсно поліцейська готує проект протоколу та письмових пояснень у відсутності свідків. Згодом на місце прибули свідки, в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, після чого свідки підписали письмові пояснення без зауважень та протокол. Інструкція не містить вимог коли саме такий протокол має бути підписаний свідками, зокрема що такий може підписуватись лише після повного заповнення.

ОСОБА_1 пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння в присутності свідків та в присутності останніх він відмовлявся пройти такий огляд, що не заперечував у судовому засіданні захисник, після чого поліцейською з дотриманням вимог пункту 6 розділу Х Інструкції складено протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначено ознаки сп`яніння.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції вживались заходи щодо виклику свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у судове засідання для допиту, однак останні за викликом суду не прибули. Факт присутності зазначених свідків під час пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 та його захисником не заперечується.

Підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин у письмових поясненнях свідків, де вони засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, апеляційним судом не вбачається. Так, інспектор склала письмові пояснення свідків завчасно, однак перед наданням на підпис, зачитала їх у голос свідкам, що зафіксовано на відеозапис. Письмові пояснення свідків повністю узгоджуються з відеозаписами нагрудних камер поліцейських, а тому сумнівів в їх достовірності не виникає.

Крім того, в суді першої інстанції, зазначені обставини підтвердила інспектор взводу№ 2 роти № 1 батальйону УПП в Сумській області Олійник Л.В., яка суду пояснила, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 пропонували в присутності двох свідків. В службовому автомобілі вона заповнювала протокол і письмові пояснення свідків, які підтвердили, що водій відмовився від проходження огляду. Протокол заповнювала в автомобілі. Під час заповнення протоколу до неї підходили свідки, вона давала їм підписати протокол, у якому були зазначені їхні дані, а також давала на підпис письмові пояснення, які зачитувала у голос.

З огляду на викладене, доводи захисника Маховика Р.В. про те, що протокол є неналежним доказом, оскільки мав бути складений в присутності двох свідків, свідками підписано незаповнений бланк протоколу, а його заповнення у подальшому відбувалось без їх присутності, на увагу апеляційного суду не заслуговують.

Доводи сторони захисту щодо згоди ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, але неможливість залишити автомобіль без нагляду, у зв`язку з тим, що там була зброя та інші речі військового спростовуються дослідженими під час дослідження апеляційним судом відеозаписами, з яких, зокрема встановлено, що під час спілкування ОСОБА_1 повідомляв поліцейським, що у нього при собі та в автомобілі зброя відсутня.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апелянта про відмову від проходження огляду у зв`язку з необхідністю прибути до місця дислокації за вказівкою командира, оскільки під час зупинки він не повідомляв поліцейським про зазначені обставини, а Службова довідка начальника 4 відділу прикордонної комендатури швидкого реагування від 30.09.2022 не звільняє від виконання вимог Правил дорожнього руху України та не є безумовною підставою для звільнення від адміністративної відповідальності на підставі статей 17, 18 КУпАП, як особи, яка діяла в стані крайньої необхідності.

Інші доводи сторони захисту, зокрема, щодо відсутності підстав для зупинки транспортного засобу, апеляційни суд вважає необґрунтованими і такими, що не впливають на оцінку доказів у даній справі.

Тому, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, як про те ставить питання апелянт, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, а викладена позиція в апеляційній скарзі розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, та направлена на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 судом першої інстанції накладено у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням вимоги ст.ст. 33-35 КУпАП, і є достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення, зокрема виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нею нових правопорушень.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції однобічно та упереджено вирішив справу, не з`ясував обставин, які мають суттєве значення для встановлення істини, знехтував конституційним принципом презумпції невинуватості, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Враховуючи викладене вважаю, що постанова суду є законною і обґрунтованою, а тому законних підстав для її скасування, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі захисника не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Ковпаківського районного м. Суми від 20 грудня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на 1 рік - залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника Маховика Р.В. на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.