Номер провадження: 33/813/1035/23
Номер справи місцевого суду: 509/1693/23
Головуючий у першій інстанції Панасенко Є. М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2023 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 07.04.2023 у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 542330 від 17.03.2023 року ОСОБА_2 за місцем свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини насильство, тобто умисні дії фізичного та психологічного характеру, а саме: штовхав та ображав її нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психологічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 07.04.2023 провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито.

Не погодившись з постановою місцевого суду, 15 травня 2023 року ОСОБА_1 через свого адвоката Главацького Ю.А. засобами поштового зв`язку надіслала апеляційну скаргу, в якій просить суд постанову скасувати та ухвалити нову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що висновок суду про недоведеність вини ОСОБА_2 не підтверджується належними та допустимими доказами, суперечить матеріалам справи, оскільки останній штовхав її, ображав нецензурною лайкою, внаслідок чого в діях правопорушника наявне як психологічне так і фізичне насильство.

Також ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що у даній справі зібрано достатньо доказів, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 542330 від 17.03.2023, та які не викликають сумніву у своїй допустимості та достовірності щодо вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 адвокат Главацький Ю.А. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Пояснив, що між сторонами виникли конфлікті відносини, між сторонам існує спір щодо поділу майна, протиправні дії щодо дружини допускалися ОСОБА_2 і раніше.

ОСОБА_2 заперечував проти апеляційної скарги, посилаючись на те, що між ними та дружиною виник конфлікт щодо втрати документів, але жодних насильницьких, протиправних дій він щодо останньої не вчиняв.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

В силу приписів ч.1 ст.173-2 КУпАП адміністративне правопорушення, яке полягає у вчинені домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такими доказами у розумінні наведеної норми можуть бути: протокол про адміністративне правопорушення; пояснення особи, яка вчинила насильство в сім`ї; пояснення жертви насильства в сім`ї; пояснення свідків; висновок експерта; речові докази; показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху; протоколи про вилучення речей і документів, а також інші документи.

Відповідно до абзацу два зазначеної статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З дослідженого у судовому засіданні протоколу про адміністративне правопорушення судом установлено, що ОСОБА_3 інкримінується вчинення домашнього насильства психологічного та фізичного характеру, яке проявилося у вчиненні суперечки з дружиною.

Поряд з цим, будь-яких доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_4 вчинив умисні діяння фізичного чи психологічного характеру внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю ОСОБА_1 , матеріали адміністративної справи не містять. Не надано таких доказів і на стадії апеляційного перегляду.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 542330 від 17.03.2023 підтверджується те, що ОСОБА_4 штовхав її, ображав нецензурною лайкою, внаслідок чого в діях правопорушника наявне як психологічне, так і фізичне насильство, не приймаються, оскільки жодних пояснень свідків чи інших доказів на підтвердження заяви ОСОБА_1 чи інформації викладеної в протоколі про адміністративне правопорушення матеріали справи не містять.

Звинувачення побудоване лише на поясненнях ОСОБА_1 , які суперечать поясненням ОСОБА_2 , та існування конфліктних відносин не є безумовною ознакою насильства в розумінні статті 173-2 КУпАП.

Крім того, Наказом Міністерства соціальної політики України, Міністерства внутрішніх справ України від 13 березня 2019 року № 369/180 затверджено Порядок проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства (далі Порядок).

Згідно з наявної в матеріалах справи Форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства поліцейським ВРПП ОРУП № 2 старшим сержантом ОСОБА_5 визначено рівень небезпеки низький.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять доказів, що підтверджують в діях ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку щодо закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 07.04.2023 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Є.С. Сєвєрова