Справа № 192/1382/22
Провадження № 3/192/4/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 червня 2023 року

Суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області Ковальчук Н.В.,

за участю:

захисника Тивоненка Д.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановила:

Від відділення поліції № 9 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області до суду надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 055021 14 вересня 2022 року об 11 год 20 хв на 440 км а/д Н-08 водій ОСОБА_1 керував т. з. Мазда 323, д. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (почервоніння очей, зіниці ока не реагують на світло). На законну вимогу пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння категорично відмовився на боді камеру № 000438, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від підпису протоколу водій відмовився, про що у протоколі зроблено позначку.

Разом з протоколом до суду надані направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за змістом якого водій відмовився від огляду, та диск з відеозаписом.

Від захисника до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу правопорушення у діях ОСОБА_1 , у якому захисник вказує, що із зазначеним протоколом ОСОБА_1 не згоден, вважає його таким, що не відповідає фактичним обставинам справи. Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Mazda 232», д.н.з. НОМЕР_1 , у вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення місці та часі, не доведено, оскільки на оглянутому відеозаписі рух автомобіля, дії водія під час руху чи в момент зупинки автомобіля не зафіксовані. Свідки даної події, рапорт поліцейського чи пояснення інших осіб - відсутні. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. З огляду на положення п. 1.10 ПДР та диспозицію ст. 130 КУпАП, в даній ситуації ОСОБА_1 неможливо визнати водієм, оскільки матеріали справи не містять відомостей, які б підтверджували факт керування ним транспортним засобом. Недоведеність факту керування ОСОБА_1 автомобілем «Mazda 323», д.н.з. НОМЕР_2 виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Захисник також посилається на Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735 (надалі - Інструкція №1452/735). Вказує, що за п. 2 розділу І Інструкції №1452/735 огляду на стан сп?яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп?яніння згідно з ознаками такого стану. Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції № 1452/735 ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп?яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. Згідно з п. 1, 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою № 1103 від 17.12.2008 (надалі - Порядок), цей Порядок визначає процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд), і проведення такого огляду. Огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі-стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Відповідно до п. 12 розділу II Інструкції № 1452/735 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп?яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров?я. Отже, для проведення огляду на стан сп?яніння на місці події поліцейський має виявити у особи, яка підлягає огляду (водія), не одну, а декілька ознак наркотичного сп?яніння, передбачених згаданою Інструкцією.

Захисник звертає увагу, що у протоколі поліцейський зазначив ознаки наркотичного сп?яніння, які не передбачені Інструкцією № 1452/735, а саме: почервоніння очей, зіниці ока не реагують на світло. Жодної з необхідних і передбачених Інструкцією №1452/735 ознак наркотичного сп`яніння у водія ОСОБА_1 поліцейський не зазначив.

На думку, захисника, крім того, поліцейський порушив процедуру відсторонення водія від керування ТЗ (ч. 1 ст. 266 КУпАП), оскільки протокол не містить відомостей про відсторонення ОСОБА_1 від керування ТЗ. За цих обставин, можна прийти до висновку що ОСОБА_1 і не був за кермом цього авто.

Захисник також посилається на те, що наявний у матеріалах справи відеозапис взагалі не містить даних про встановлення поліцейським у водія ОСОБА_1 ознак, передбачених Інструкцією № 1452/735 та навіть тих, що поліцейським були зазначені у протоколі. З наявного у матеріалах справи направлення вбачається, що поліцейський хотів направити водія до ОНД м. Дніпро, що не може бути найближчим медичним закладом, оскільки у менш ніж 10 км від місця зупинки авто знаходиться КНП Солонянська багатопрофільна лікарня Сорлонянської селищної ради, у якій є лікар-нарколог. Крім того, ОСОБА_1 погодився проїхати на медичне освідування, однак на наявному у матеріалах справи відеозаписі цього не зафіксовано.

ОСОБА_1 , який приймав участь у попередньому судовому засіданні пояснив, що він віз у лікарню дитину знайомих, однак за кермом автомобіля був не він, а його дружина.

Захисник у судовому засіданні просив закрити провадження у справі з підстав, викладених у клопотанні, також посилався на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а лише сидів на місці пасажира.

Суду також було надано письмове пояснення ОСОБА_2 , копії її паспорта громадянина України та посвідчення водія. Згідно з поясненнями захисника вона не може прибути у судове засідання, оскільки виїхала у більш безпечне місце у зв`язку із військовими діями.

Згідно з письмовим поясненням ОСОБА_2 їй відомо, що в Солонянському районному суді Дніпропетровської області розглядається справа відносно ОСОБА_1 . У зв`язку з тим, що вона була разом з ним на місці події і саме вона керувала транспортним засобом, вона бажає надати пояснення щодо обставин подій, які мали місце у приблизний період часу з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. 14 вересня 2022 року. ОСОБА_2 зазначає, що у цей день, десь о 10 год 00 хв вона разом з ОСОБА_1 вирішили поїхати у справах з м. Запоріжжя до м. Дніпро. Приблизно о 10 год 45 хв. вони вже були на трасі Н-08 та рухались у напрямку Дніпра. Десь об 11 год 10 хв її безпідставно зупинили працівники поліції, перевірили документи. На її та ОСОБА_3 питання у чому причина зупинки, поліцейські попросили вийти з авто ОСОБА_4 до них у приміщення. ОСОБА_5 знаходився там приблизно 40 - 50 хв, після чого повернувся в авто, сів на пасажирське сидіння, і вони вирушили далі у м. Дніпро. Зі слів ОСОБА_4 поліцейським не сподобалось як він з ними розмовляв, оскільки зупинка авто була незаконною, вона не порушувала ПДР, відносно неї не була винесена постанова. ОСОБА_3 зазначив, що відносно нього склали протокол за ст. 130 КУпАП, з яким він не погодився та просив проїхати на медичне освідування на стан сп`яніння, однак йому було відмовлено.

Суд зазначає, що відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п. 1. 9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку, що проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Наданими суду разом з протоколом доказами (направленням та відеозаписом) не доведено факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 . Натомість, згідно з письмовим поясненням ОСОБА_2 саме вона керувала транспортним засобом.

За приписами ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до позиції Європейського Суду з прав людини сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави (рішення від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції»).

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а зазначає, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України» та ін.).

Враховуючи викладене, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, суд доходить висновку, що достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суду не надано, а отже не доведено вчинення ним зазначеного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин провадження у справі належить закрити.

Керуючись ст. 247 КУпАП,

постановила:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Солонянський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя Н.В. Ковальчук