Справа № 181/115/23
Провадження №3/181/77/23
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року смт. Межова
Суддя Межівського районного суду Дніпропетровської області Літвінова Л.Ф. розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшла з Дніпровської спеціалізованої прокуратору у військовій та оборонній сфері Південного регіону відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, старшого офіцера четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , притягнутого по
ч.2 ст.172-10 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Згідно протоколу про вчинення адміністративного правопорушення №11 складеного прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері 19 січня 2023 року про те, що капітан ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді старшого офіцера четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи всупереч інтересам служби та порушення свої статутних обов`язків 12 січня 2023 року приблизно о 09.30 годині в місці дислокації четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1 (більш точна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану), під час особливого періоду відмовився виконувати усних наказ начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_2 , про відбуття у відрядження строком на 10 діб до 239 ЗВП в АДРЕСА_2 .
ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину не визнав. Вказав, що дійсно він 24 лютого 2022 року призваний на посаду старшого офіцера четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 . Службові обов`язки виконував без зауважень, однак серед командування порозуміння не знаходило. Начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 висловлював погрози відрядити його до другого підрозділу для подальшого проходження військової служби. Додав, що проходити службу у підпорядкуванні начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_2 не бажає, про що 14 січня 2023 року написав рапорт про звільнення. Зазначив, що він являється батьком трьох неповнолітніх дітей, що і зумовило його відмовитись поїхати у відрядження, оскільки військову службу він повинен проходити за місцем мешкання.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, пояснення дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280,256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022

«Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із

05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ.

У подальшому дію даного Указу продовжено та він діє по теперішній час.

Згідно ст.17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
За необхідності виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, у відношенні військовослужбовців частиною 1 пунктом 11 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлюється ряд обов`язків, в тому числі і обов`язок беззастережно виконувати накази командирів (начальників), окрім випадків віддання явно злочинного наказу.

Чинне законодавство України прямо не наводить визначення терміну «явно злочинний наказ», трактування вказаного поняття в кожному випадку є суб`єктивним. Однак ч.2 ст.41 Кримінального кодексу України визначає, що наказ або розпорядження буде законним за таких умов: вони мають бути видані відповідною особою в належному порядку в межах її компетенції; наказ чи розпорядження не мають суперечити чинному законодавству та не порушувати конституційних прав і свобод людини та громадянина. Таким чином, недотримання хоча б однієї з наведених умов автоматично тягне за собою незаконність наказу або розпорядження.

Положеннями ч.2 ст.172-10 КУпАП встановлено, що адміністративна відповідальність настає за відмову від виконання законних вимог командира (начальника), вчинене в умовах особливого періоду.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-10 КУпАП, складає відкрита відмова виконати наказ командира (начальника), непокора, що передбачає наявність заяви (усної чи письмової) підлеглого про його небажання виконувати наказ, або інше демонстративне його невиконання, яке може супроводжуватись будь-якими репліками чи здійснюватися мовчки. Від непокори слід відрізняти випадки суперечки, коли підлеглий вступає в обговорення наказу, виявляючи своє незадоволення у зв`язку з його отриманням, але врешті-решт наказ виконує та інше умисне невиконання наказу полягає у тому, що підлеглим наказ начебто приймається до виконання, але насправді не виконується. Невиконання наказу може полягати: а) у діях, вчиняти які наказ прямо забороняв; б) невиконанні дій, які мали бути виконані згідно з наказом; в) у виконанні таких дій з порушенням встановлених наказом строків та інших обов`язкових умов їх виконання. Правопорушення вважається закінченим, залежно від форми його вчинення, з моменту відмови виконати наказ начальника або з моменту його фактичного невиконання.
Відповідно до ст. 26 розділу І частини І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Статтею 30 розділу І частини І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.
Згідно статей 35, 36, 37 розділу І частини І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові. Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку. Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.
Командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень. За віддання і виконання явно злочинного наказу (розпорядження) винні особи притягаються до відповідальності згідно із законом.
Військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-10 КУпАП, а саме: відмова від виконання законних вимог командира (начальника) вчинені в умовах особливого періоду підтверджується наступними доказами, які відповідно до ст.251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення: протоколом про адміністративне правопорушення №11 від 19 січня 2023 року, посвідченням офіцера серії НОМЕР_1 , розпорядження т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 про забезпечення прибуття осіб офіцерського складу до 239 ЗВП в АДРЕСА_2 терміном на 10 діб з 12 січня 2023 року, витягом з наказу №23 від 12 січня 2023 року, рапортом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , письмовим рапортом ОСОБА_1 , довідкою про відмову виконання старшим офіцером четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 капітаном ОСОБА_1 наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 . №НПЗ/66 від 12 січня 2023 року, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Досліджені докази у своїй сукупності узгоджуються між собою та відображають реальний перебіг події, які трапились 12 січня 2023 року приблизно о 09.30 годині в місці дислокації четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 за участю ОСОБА_1 .

Слід зазначити, що на виконання постанови суду від 02 та 24 березня 2023 року до суду направлено акт службового розслідування за висновками якого підтвердився факт відмови від виконання законних вимог начальника старшим офіцером ІНФОРМАЦІЯ_2 капітаном ОСОБА_1 , останнього притягнуто до дисциплінарної відповідальності, копії матеріалів службового розслідування по факту невиконання наказу у порядку ст.214 КПК України направлено до Державного Бюро Розслідувань. Витягом з наказу №24 від 23 січня 2023 року підтверджуються висновки за актом службового розслідування. Зазначений наказ ОСОБА_1 не оскаржувався.

Заперечення ОСОБА_1 про невизнання провини за правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-10 КУпАП, суд розцінює як спосіб захисту, можливість уникнути відповідальності та можливого стягнення. Суд ставиться критично до твердження останнього про невиконання наказу з огляду на наявність у нього трьох неповнолітніх дітей, оскільки така сімейна обставина є підставою для звільнення з військової служби під час воєнного стану, як це визначено підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами (ст.23 КУпАП).

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, про доведеність винуватості ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-10 КУпАП - відмова від виконання законних вимог командира (начальника) вчинене в умовах особливого періоду.

При накладенні адміністративного стягнення відповідно до ст.33 КУпАП враховується, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а тому вважаю за необхідне накласти стягнення у вигляді мінімального штрафу, передбаченого санкцією ч.2 ст.172-10 КУпАП, як найбільш доцільне і достатнє для виправлення.

Згідно з Перехідними положеннями Податкового кодексу України (пункт 5 підрозділу 1 розділу ХХ), якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, яка й приймається для розрахунку розміру штрафу по призначеному стягненню.

Таким чином, для розрахунку розміру штрафу по призначеному стягненню суд за один неоподатковуваний мінімум доходів громадян приймає суму в розмірі 17 гривень.

Такої ж позиції дотримався Верховний Суд України під час винесення постанови від 01 жовтня 2015 року по справі №5-154кс15, що перебувала на розгляді судової палати у кримінальних справах цього суду.

Відповідно до Закону України Про судовий збір у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з порушника стягується судовий збір, який станом на день винесення постанови складає 536,80 гривень.

Враховуючи вище викладене, на підставі ч.2 ст.172-10 КУпАП та, керуючись ст.ст.221, 249, 252, 283, ч.1 п.1 ст.284 КУпАП , -

ПОСТАНОВИВ:
Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-10 КУпАП, та накласти стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Роз`яснити правопорушнику, що штраф має бути сплачений ним не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, з наданням до суду квитанції у вказаний строк. У разі несплати штрафу, постанова звертається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби, а з порушника стягується подвійний розмір штрафу.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 536 (п`ятисот тридцяти шести) гривень 80 копійок.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Межівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Cуддя: Л. Ф. Літвінова