№755/8453/23
№3/755/208/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2023 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В., розглянувши справу, що надійшла з Управління патрульної поліції в м. Києві про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 324094, ОСОБА_1 , 18 липня 2022 року, о 23 годині 00 хвилин, у м. Києві, по вул. Вершигори, 3, керувала автомобілем «Hyundai IX 35», д/н НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди ОСОБА_1 у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Drager». Результат позитивний - 1,07 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 2.9 а ПДР України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала та пояснила, що 18 липня 2022 року, о 23 годині 00 хвилин вона не керування автомобілем «Hyundai IX 35», д/н НОМЕР_1 , оскільки він був заздалегідь припаркований у дворі біля будинку її подруги, в якої вона залишитися переночувати, так як ввечері зустрілася на вулиці зі своїми друзями, з якими вони стояли на вулиці та святкували зустріч з подругою, яка приїхала з Іспанії. Вже коли вони тривалий час знаходилися на вулиці, до них під`їхали працівники поліції та зробили їм зауваження з приводу того, що вони голосно розмовляли, а тому, вони з друзями вирішили вже розходитися по домівках, однак, у цей час до них під`їхав інший патрульний автомобіль та працівники поліції попросили документи, запитали чий автомобіль та повідомили їй, що оскільки автомобіль її, то вона повинна пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер, не роз`яснивши їй, при цьому, її права та обов`язки, наслідки такого огляду, на що вона погодилася, оскільки є особою юридично не обізнаною та знала, що не керувала транспортним засобом. Працівники поліції повідомили їй результат огляду, однак, його ніхто їй не показував, а відразу було складено відносно неї протокол про адміністративне правопорушення про те, що вона керувала автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, що не відповідало дійсності, оскільки вона водієм не була та заздалегідь автомобіль був припаркований, про що можуть засвідчити свідки, які були безпосереднього на місці події.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Александров Д.О. заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, мотивуючи його тим, що працівники поліції автомобіль під керуванням ОСОБА_1 не зупиняли, доказів його керування та зупинки не надано, тому ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення за ст. 130 КУпАП та не може нести відповідальність за дане правопорушення. Зокрема, на вимогу працівника поліції ОСОБА_1 одразу погодилась пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгера, проте, результат такого огляду їй ніхто не показав та цього не видно і на боді камері поліції. Зокрема, як вбачається з долученого до матеріалів справи відеозапису, ОСОБА_1 поводить себе розгублено, ознак алкогольного сп`яніння візуально не має, мова та координація рухів не порушена, не читаючи підписує всі документи, які їй надали для підпису працівники поліції. Крім того, ОСОБА_1 проходила огляд на стан сп`яніння з використанням газоаналізатора «Alcotest Drager 6820». Зокрема, згідно з пунктом 4 розділу II Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858), огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням Інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Як вбачається з чеку газоаналізатора «Drager Alcotest 6820», останню повірку він проходив 02 грудня 2020 року. Відповідно до пункту 5 Інструкції з експлуатації приладу «Drager Alcotest 6820», періодичне технічне обслуговування аналізатора протягом усього періоду експлуатації включає в себе калібрування аналізатора - 1 раз на 6 місяців, при цьому, прилад яким здійснювався огляд, проходив обов`язкову повірку 16.11.2021 року. Тобто, фактично минуло майже 8 місяців від дати останнього калібрування, що могло спричинити не коректні дані. Це, зокрема, підтверджується даними чеку газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» - температура повітря на роздруківці становить + 25,0 С, при цьому, за офіційною інформацією Українського гідрометеорологічного центру, температура повітря на роздруківці становить + 14,0 С, що майже вдвічі менше від результатів газоаналізатора «Drager Alcotest 6820». Таким чином, недотримання вищезазначених вимог може призвести до ризику некоректної роботи засобів вимірювальної техніки (газоаналізаторів) і фактичних необ`єктивних тестів, що ставить під сумнів достовірність результату. Так, все вищезазначене свідчить про те, що працівники поліції повинні були доставити ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря-нарколога, хоча водієм вона не була і це підтверджується долученим відеозаписом.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що 18.07.2022 року, пізно ввечері, він, його дружина, ОСОБА_1 та ще одна знайома, знаходилися на вулиці, а автомобіль ОСОБА_1 був припаркований біля будинку, вони спілкувалися та вживали алкогольні напої. У цей час, до них під`їхали працівники поліції, запитали чий автомобіль та почали перевіряти ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, зазначаючи, що вона керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що йому було незрозумілим, оскільки остання автомобілем взагалі не керувала, так як приїхала ще за пару годин до приїзду поліції. Після проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер, його результат ОСОБА_1 не показали, а лише озвучили вголос, з яким остання не погодилася.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що 18.07.2022 року, пізно ввечері, вона, в компанії своїх знайомих, серед яких була ОСОБА_1 , знаходилися на вулиці та святкували приїзд подруги, спілкувалися. Потім, до них під`їхали працівники поліції, які поцікавилися, чий автомобіль та перевіривши у ОСОБА_1 документи, повідомили її, що вона керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд за допомогою приладу Драгер, на що ОСОБА_1 погодилася, однак, автомобілем остання не керувала. Після проходження огляду, ОСОБА_1 його результат не показали, а лише озвучили вголос, з чим остання не погодилася.

Крім того, у судовому засіданні за участю ОСОБА_1 , захисника Александрова Д.О., свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , було переглянуто відеозапис з нагрудної камери поліцейського, що був долучений до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Александрова Д.О., свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Однак, у супереч вимогам ст. 251 КУпАП, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що саме особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, керувала автомобілем, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Крім того, приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), беручи до уваги передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення, виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Зокрема, згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 324094, ОСОБА_1 , 18 липня 2022 року, о 23 годині 00 хвилин, у м. Києві, по вул. Вершигори, 3, керувала автомобілем «Hyundai IX 35», д/н НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди ОСОБА_1 у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Drager». Результат позитивний - 1,07 проміле.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та захисник Александров Д.О. пояснили, що 18 липня 2022 року, о 23 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 взагалі не керувала транспортним засобом, тобто, не була водієм, хоча, відповідальність за ст. 130 КУпАП настає саме за керування транспортними засобами у стані сп`яніння. Зокрема, відеозапис, що долучений працівниками поліції до матеріалів справи взагалі також не містить, а ні моменту керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Hyundai IX 35», д/н НОМЕР_1 , а ні моменту його зупинки, а тому, вказаний відеозапис не може бути належним доказом у справі.

Крім того, у судовому засіданні свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було підтверджено той факт, що 18.07.2023 року, пізно ввечері, вони знаходилися разом із ОСОБА_1 на вулиці де відпочивали та спілкувалися. Потім, до них під`їхали працівники поліції, які поцікавилися, чий автомобіль та перевіривши у Самойлової документи, повідомили її, що вона керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та запропонували їй пройти огляд за допомогою приладу Драгер, на що ОСОБА_1 погодилася, оскільки, як повідомила остання було юридично необізнана.

Так, згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 року № 1026, включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Відповідно до ч. 1 розділу VII вищезазначеної інструкції, під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; 3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції.

Крім того, згідно п. 3.5 Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НРУ від 03 лютого 2016 року № 100, після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора), все спілкування повинне бути записано безперервно.

Зокрема, відповідно до ч. ч. 2, 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 о 23 годині 00 хвилин керувала транспортним засобом, однак, як вбачається з вищезазначеного відеозапису, він починається з 23 години 13 хвилини, з моменту під`їзду патрульного автомобіля до ОСОБА_1 , яка перебуває на вулиці та працівники поліції починають пропонувати останній пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер. Таким чином, даний відеозапис спростовує обставини, викладені у протоколі, не містить, а ні моменту керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Hyundai IX 35», д/н НОМЕР_1 , а ні моменту його зупинки, що в свою чергу, спростовує обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та не спростовує пояснення ОСОБА_1 , захисника Александрова Д.О., свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , надані останніми у судовому засіданні.

Крім того, відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, під час складання протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Як вбачається з переглянутого у судовому засіданні відеозапису, ОСОБА_1 працівниками поліції не роз`яснено її права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Зокрема, згідно з п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Однак, у порушення вимог вказаної Інструкції, матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 було направлено до закладу охорони здоров`я та таке направлення відсутнє.

У зв`язку з викладеним, слід зазначити, що відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно встановити або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись, на що звертав свою увагу Пленум Верховного Суду України в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.).

Таким чином, матеріали справи не містять жодного доказу того, що ОСОБА_1 взагалі керувала транспортним засобом.

Відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене вище, суд зазначає, що оскільки діючим Кодексом України про адміністративне правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з невстановленістю достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді, то в даному випадку, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Александрова Д.О., свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які не спростовуються наданими матеріалами, а, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП, вивчивши наявні докази в їх сукупності, необхідно провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Так, п. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Крім того, відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Зокрема, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 130, 245, 247, 251-252, 256, 266, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: