П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2023 року Справа № 608/181/23

Номер провадження3/608/161/2023

Суддя Чортківського районного суду Тернопільської області Парфенюк В. І. , з участю секретаря судового засідання Южди Л. С.

особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Каліннікова М. О.,

розглянувши матеріали, які надійшли від управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч. 1 ст. 130, ст.ст. 173, 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 079881 від 02 січня 2023 року, складеного інспектором взводу 2 роти № 4 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП лейтенантом поліції Косовським В. О., вбачається, що 02 січня 2023 року о 02 год. 03 хв. на автодорозі М-19 Доманове Тереблече 402 км водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом HYUNDAI TUCSON державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в КНП «Чортківська ЦМЛ», що підтверджується висновком № 2 від 02 січня 2023 року, чим порушив вимоги п. 2.9 «А» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 348474 від 02 січня 2023 року, складеного поліцейським взводу № 1 роти № 4 УПП в Тернопільській області ДПП сержантом поліції Созанським І. Т., вбачається, що 02 січня 2023 року о 02 год. 10 хв. на автодорозі М-19 Доманове Тереблече 402 км ОСОБА_1 виражався нецензурною лайкою в сторону працівників поліції, внаслідок чого порушував громадський спокій і громадян, за що передбачена відповідальність ст. 173 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 348473 від 02 січня 2023 року, складеного поліцейським взводу № 1 роти № 4 УПП в Тернопільській області ДПП сержантом поліції Созанським І. Т., вбачається, що 02 січня 2023 року о 02 год. 15 хв. на автодорозі М-19 Доманове Тереблече 402 км ОСОБА_1 не виконав неодноразове законне розпорядження про припинення правопорушення, шарпав працівників поліції за одяг, поводив себе зухвало та нахабно, за що передбачена відповідальність ст. 185 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник Калінніков М. О. заперечують обставини, викладені в протоколах про адміністративні правопорушення. Суду пояснили, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, транспортний засіб HYUNDAI TUCSON, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням іншого водія працівники поліції не зупиняли. Авто зупинилось на узбіччі дороги через те, що ОСОБА_1 побачив знайомого водія, який розмовляв із працівниками поліції. З переглянутого в залі судового засідання компакт-диску з відеозаписами події, яка зафіксована на нагрудну камеру поліцейського ОСОБА_2 не встановлено факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 . Додане до протоколу про адміністративне правопорушення відео починається з того, що працівник поліції звертається до ОСОБА_1 на узбіччі дороги, коли останній підходив до поліцейського. Більше того, відео підтверджує те, що ОСОБА_1 неодноразово вказував працівникам поліції на те, що він не є водієм, а тому документів на право водіння транспортним засобом з собою не має. Зупинка авто відбулась не на вимогу поліцейських, а добровільно. Щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП ОСОБА_1 зазначив що з відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 виражався нецензурною лайкою в сторону поліції. На відео у вказаний у протоколі час зображено спілкування працівника поліції ОСОБА_2 із особою на ім`я ОСОБА_3 , який саме і виражався нецензурною лайкою в сторону поліції. Ідентифікувати особу ОСОБА_1 в цьому відео, який би виражався нецензурною лайкою в сторону поліції, неможливо. Крім того, нецензурна лайка в сторону поліції не може бути кваліфікована як дрібне хуліганство, оскільки такі дії не є порушенням громадського порядку і спокою громадян, а є окремим складом адміністративного правопорушення. Також посилається на те, що адміністративне правопорушення було вчинене на проїжджій частині, яке не відноситься до громадського місця. Щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, ОСОБА_1 свої вини у вчиненні вказаного правопорушення також не визнає, пояснив, що не пред`явив на вимогу поліцейського водійського посвідчення та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, оскільки він не керував транспортним засобом і вказаних документів при собі не мав. Ніякого опору при затриманні не вчиняв, працівників поліції за формений одяг не шарпав, не поводив себе зухвало і нахабно. Навпаки до нього застосували силу та доставили до відділу поліції. У ході судового розгляду було досліджено відео із камери нагрудного знаку працівників поліції ОСОБА_2 від 02 січня 2023 року, з якого вбачається, що 02 січня 2023 року між працівниками поліції та особою на ім`я ОСОБА_3 сталась конфліктна ситуація, в ході якої останній шарпав працівників поліції за формений одяг, кричав та виражався нецензурною лайкою в грубій формі у сторону працівників поліції. Під час конфлікту із авто, яке зупинилось на узбіччі дороги також вийшов ОСОБА_1 , який почав заступатись за особу на ім`я ОСОБА_3 , внаслідок чого працівник поліції затримав ОСОБА_1 , посадив до автомобіля поліції. Разом з тим, із зазначеного відео не вбачається, що ОСОБА_1 не виконував неодноразове законне розпорядження про припинення правопорушення, чи шарпав працівників поліції за формений одяг. Диспозиція ст. 185 КУпАП, передбачає відповідальність за вчинення злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, оскільки під час дослідження у судовому засіданні відео із камер нагрудного знаку працівника поліції, не було встановлено, що ОСОБА_1 не виконував неодноразове законне розпорядження про припинення правопорушення, шарпав за формений одяг працівників поліції. Не може бути доказом вчинення злісної непокори і протокол адміністративного затримання ОСОБА_1 , оскільки також не містить відомостей щодо об`єктивної сторони вказаного правопорушення. Як вбачається із доданого відео невиконання вимоги поліцейського пред`явити документи, передбачені п. 2.1а, 2.1б ПДР судом не може бути кваліфіковано як злісна непокора працівникові поліції, оскільки відсутність вказаних документів є окремим складом адміністративного правопорушення. Що ж до діяння ОСОБА_1 , що полягали у тому, що він поводив себе зухвало і нахабно теж не може бути кваліфіковано як злісна непокора працівникові поліції. Враховуючи наведені обставини, ОСОБА_1 просить закрити провадження у справі про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 173, ст. 185 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При цьому, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає в разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із п. 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедуру виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння визначено ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (надалі Інструкція), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення у водіїв стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану наркотичного чи алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу, у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан сп`яніння.

Згідно п. 3 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

За ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 3 цієї статті у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).

Згідно п.п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу і цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї інструкції.

Відповідно до ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосовувати технічні прилади і технічнні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 вищевказаного Закону передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

У п.п. 1 п. 2 Розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка була затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня2018 року № 1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року № 28/32999, передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Згідно з п. 5 розділу ІІ Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Розділом ІІІ цієї Інструкції передбачено, що відеореєстратор може бути встановлений у середині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія. Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Так, на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського не зафіксовано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом і його зупинили працівники поліції під час керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно п. 1.10 ПДР водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», правопорушення за ст. 130 КУпАП вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Крім того, Верховним Судом в постанові від 20 лютого 2019 року в справі № 404/4467/16-а сформульовано правовий висновок, згідно з яким само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

А тому з врахуванням наведеного, твердження в протоколі про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом 2 січня 2023 року саме о 2-й годині 03 хвилин не підтверджується відповідними доказами даної справи.

Слід зазначити, що порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених цим законодавством.

При цьому необхідно враховувати, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ, акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення у сфері дотримання правил дорожнього руху (ст.254 і 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Проте протокол про адміністративне правопорушення в розумінні ст. 251 КУпАП за своєю природою не є самостійним доказом вини, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які підтверджували би вину особи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, виходячи з положень статті 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, оцінюючи протокол про адміністративне правопорушення як доказ відповідно ст. 252 КУпАП, слід дійти висновку, що такий протокол в справі складений без дотримання вимог процесуального закону.

За таких обставин, суд не має достатніх підстав для висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується відомостями, зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення, відеозаписами, які додані до матеріалів справи через те, що працівниками поліції не було дотримано вимог п.5 р.2, п.2 р.3 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026.

Тому наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази не дозволяють зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП суд зазначає наступне.

Так, суть правопорушення, яке ставиться йому в провину, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 348473 від 02 січня 2023 року викладено таким чином: «не виконав неодноразове законне розпорядження про припинення правопорушення, шарпав працівників поліції за одяг, поводив себе зухвало та нахабно, за що передбачена відповідальність ст. 185 КУпАП».

Стаття 185 КУпАП передбачає відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

За змістом наведеної правової норми злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторних законних вимог чи розпоряджень поліцейського при виконанні ним службових обов`язків або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок. Тобто слово "непокора" означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної законної вимоги поліцейського.

З даної норми вбачається, що дане правопорушення обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції. Вимоги працівника поліції та розпорядження - акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, мають бути законодавчо обґрунтовані.

При цьому слід зазначити, що злісну непокору законному розпорядженню або вимозі необхідно відрізняти від захисту особою своїх прав. Відповідно до ст. 185 КУпАП підставою для притягнення до адміністративної відповідальності повинна бути злісна непокора лише законному розпорядженню або вимозі працівника поліції. Отже, непокора розпорядженню або вимозі, що суперечать закону або не передбачені ним, не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

В той же час, в порушення вищевказаних вимог законодавства, у складеному відносно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано зміст правопорушення, а саме не зазначено суть законного розпорядження чи вимоги, яким нормативним актом передбачено законність такої вимоги чи розпорядження поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, крім того, не зазначено, від кого саме (прізвище, ім`я, по-батькові, посада, звання) поступила дана вимога і у зв`язку з чим, оскільки ст. 185 КУпАП є бланкетною нормою Закону, не вказано конкретно які саме протиправні дії вчинив ОСОБА_1 , у зв`язку з чим не реагував на вимогу працівника поліції припинити це правопорушення, та в чому конкретно полягала його злісна непокора такій вимозі, що є невід`ємною частиною об`єктивної сторони даного адміністративного правопорушення. Фактично працівник поліції, який складав протокол, обмежився загальними фразами, з яких неможливо зробити висновок щодо об`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.3 п.п "а" ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожний має бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, що не було дотримано в частині конкретизації інкримінованих дій.

Таким чином, інспектором патрульної поліції не викладено суть адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, оскільки фабула даного правопорушення не конкретизована, не розкрито її зміст в повному обсязі, фактично відсутній виклад саме злісної непокори законному розпорядженню працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків. Не підтверджено зазначених обставин і відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Інших обставин в протоколі та матеріалах справи не відображено, у зв`язку з чим відсутні підстави для висновку про наявність в діях особи порушення ст. 185 КУпАП, про які вказано в протоколі.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України».

Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст.. 185 КУпАП не доведена допустимими та достовірними доказами.

За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Щодо вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП суд вважає за необхідне зазначити таке.

Диспозиція ст. 173 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

З об`єктивної сторони, хуліганство, незалежно від виду відповідальності (адміністративної чи кримінальної), характеризується порушенням громадського порядку, а з суб`єктивної сторони - умисною виною та мотивом явної неповаги до суспільства.

Об`єктом адміністративного проступку, передбаченого ст. 173 КУпАП є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських містах в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Найбільш розповсюдженою формою дрібного хуліганства є нецензурна лайка у громадських місцях. Поняття «нецензурна лайка» в даному випадку є загальним, та під нею розуміється найбільш цинічні лайки, що належать, як правило, до сфери статевих відносин, непристойні висловлювання, один із найогидніших різновидів словесної брутальності, що одночасно є неприпустимою. Вона перебуває поза нормальним стилем спілкування. Її склад визначається набором соціолектів (сленг, жаргон, арго, просторіччя) та стилістично зниженої лексики (вульгаризми, лайлива, обсценна лексика, мат, дисфемізми, суржик, евфемізми). Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов`язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв`язній манері.

Конкретні прояви правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП різноманітні. Таке розмаїття законодавець визначив терміном «інші подібні дії».

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме - громадське місце.

Громадським місцем визначається - вільна в доступі необмеженому колу осіб територія нежитлового та невиробничого призначення, яка використовується для задоволення особистих потреб, у межах якої здійснюється державне регулювання суспільних відносин з охорони громадського порядку. Отже громадське місце є публічним і знаходиться у вільному доступі для необмеженого кола осіб, незалежно від соціальної, групової чи іншої належності й без будь-яких спеціальних дозволів.

На даний час в українському законодавстві не визначено єдиного чіткого поняття «громадське місце». Законодавець відсилає до різноманітних джерел, які визначають, що саме підпадає під термін «громадське місце». Так наряду з терміном «громадське місце», наведеним у Законі України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», у п. 5 ч. 3 ст. 13 Закону України «Про участь громадян в охороні громадського порядку і державного кордону» також дається орієнтований перелік громадських місць, до яких зараховано клуби, кінотеатри, стадіони та інші. Таким чином, зазначений перелік громадських місць не є вичерпним.

Крім того, відповідно до п.п. 20,23 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань до громадських місць належать місця, що використовуються громадянами для спільної роботи, відпочинку, пересування, проведення масових заходів та інших потреб (вулиці, площі, вокзали, аеропорти, магазини, кафе, бари, ресторани, музеї, клуби, пляжі в період їх роботи, а також громадський транспорт під час перебування в ньому громадян, ділянки лісу, поля під час проведення на їх території організованих масових зібрань), приміщення вокзалів, пасажирські (приміські) потяги, літаки, катери, пароплави, перони, платформи, пристані та інші місця під час очікування посадки та висадки пасажирів. Вулицею вважається відкрита частина території міста чи населеного пункту (крім приміщень та будівель), на якій перебувають громадяни, рухається транспорт і до якої є вільний доступ у будь-яку пору року та час доби. Також вулицею вважається проїжджа частина дороги, у тому числі автомагістралі, тротуари, площі, проспекти, бульвари, набережні, мости, шляхопроводи, естакади, проїзди, зупинки громадського транспорту, парки, сквери, провулки, завулки, двори, за винятком приватних домоволодінь, уключаючи зелені насадження та елементи благоустрою.

З огляду на зазначене, можна зробити висновок, що загальними рисами громадських місць є їх суспільна значущість для задоволення суспільних потреб та інтересів людини, а також їх публічність, що передбачає вільний доступ і їх спільне використання необмеженою кількістю людей.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що воно було вчинено на автодорозі М-19 402 км, тобто, на ділянці місцевості, що має суспільну значущість для задоволення суспільних потреб та інтересів людини, що одночасно є публічною, оскільки передбачає вільний доступ і спільне використання необмеженою кількістю людей. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що правопорушення було вчинено в громадському місці.

Склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 173 КУпАП є формальним, коли діяння становить склад проступку незалежно від настання шкідливих наслідків, характеризується зухвалою поведінкою громадян, неповагою до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття.

З рапорта інспектора роти № 4 батальйону УПП в Тернопільській області лейтенанта поліції В. Косовського від 02 січня 2023 року вбачається, що заступивши в нічну зміну з 01.01.2023 20 год. 00 хв. по 02.01.2023 08 год. 00 хв. у складі екіпажу «Юпітер 204» спільно із сержантом поліції ОСОБА_2 , патрулюючи автодорогу М-19 Доманове Тереблече 402 км було виявлено транспортний засіб HYUNDAI TUCSON, державний номерний знак НОМЕР_1 , та було прийнято рішення про зупинку вказаного транспортного засобу. При спілкуванні з водієм, ним виявився ОСОБА_1 , у якого було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Водієві запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки зупинки за допомогою газоаналізатора, на що останній відмовився. Огляд проводився в КНП «Чортківська ЦМЛ», надано висновок № 2. Також водія було затримано та доставлено в Чортківський РВП, винесено відповідні адміністративні матеріали, а саме: протокол серії ААД № 079881; протокол ВАВ 348476, протокол ВАВ 348473, протокол адміністративного затримання № 135747.

Згідно протоколу АЗ № 135747 про адміністративне затримання від 02 січня 2023 року ОСОБА_1 було затримано 02 січня 2023 о 02 год. 20 хв. у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ст.ст. 173, 185 КУпАП, для припинення адміністративного правопорушення, складання відповідних адміністративних матеріалів.

З переглянутого в залі судового засідання компакт-диску з відеозаписами подій, які зафіксовані на нагрудні камери поліцейських, вбачається, що ОСОБА_1 виражається нецензурною лайкою.

Такі дії в присутності працівників патрульної поліції та інших осіб є вкрай неприйнятним та в цілому недопустимим, оскільки у такий спосіб проявляється зневажання до інститутів держави, які покликані захищати суспільство від проявів порушення закону та загальноприйнятих правил співжиття.

Приймаючи до уваги викладене, суд робить висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним дрібного хуліганство, що полягає в тому, що він на вулиці у громадському місці висловлювався нецензурною лайкою, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП.

З урахуванням викладеного, а також характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, тієї обставини, що він притягується до адміністративної відповідальності вперше, суд приходить до висновку про необхідність накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу, оскільки застосування саме такого стягнення буде достатнім для його виправлення і попередить нові правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» зі ОСОБА_1 підлягають стягненню 536,80 гривень судового збору на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 33, 36, ч. 1 ст. 130, 173, 185, 247, 266, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти стягнення у виді штрафу в розмірі 119 (сто дев`ятнадцять) гривень в дохід держави.

Стягнути зі ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок судового збору на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України (рахунок отримувача UA0026001, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106).

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Штраф має бути сплачений не пізніше, як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Чортківський районний суд Тернопільської області.

Суддя В. І. Парфенюк