Справа № 202/204/23
Провадження № 3/202/436/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Маринін О.В. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Краматорського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 ІПН в матеріалах справи відсутній,

за скоєння правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

28.11.2022 року о 16:00 год. у приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з адресою б-р Краматорський, 11а в м. Краматорську ОСОБА_1 здійснила продаж горілки об`ємом 0,200 літрів на розлив за ціною 60 гривень ОСОБА_2 , чим порушила п. 1 Наказу Командувача оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » №16од від 09.07.2022 року, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 156 КУпАП.

Повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне порушення, оцінивши докази по справі відповідно до ст. 252 КУпАП, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Для визнання діяння правопорушенням і, відповідно, застосування передбачених правовими нормами санкцій необхідно встановити наявність у діянні особи складу адміністративного правопорушення.

Так, ОСОБА_1 поставлено в провину порушення п.1 Наказу командувача оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » №16од від 09.07.2022 року і, як наслідок, вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП.

Водночас ч.3 ст. 156 КУпАП передбачає відповідальність за торгівлю алкогольними, слабоалкогольними напоями з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.

При цьому посадова особа поліції, яка складала протокол, в супереч вимог ст. 251 КУпАП, не зазначила об`єктивну сторону правопорушення, визначену ч.3 ст. 156 КУпАП, не описавши у протоколі в чому полягало вчинене ОСОБА_1 порушення ( продаж з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом).

До того ж посилання інспектора поліції на порушення Наказу командувача ОГУ військ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » № 16од від 09.07.2022 року без зазначення в чому конкретно таке порушення полягало, а також документального підтвердження існування такого Наказу взагалі, суті тексту та встановлених обмежень чи заборон не може бути належним доказом підтвердження провини особи.

Суд зазначає, що відповідно практики ЄСПЛ суд не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у протоколи про адміністративні правопорушення, витребувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим, що буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З встановлених обставин суд приходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП, не доведена та не аргументована, обставини, зазначені в протоколі, є суперечливими та не відповідають фактичним обставинам справи.

При цьому, суд констатує, що, посадова особа поліції, яка складала протокол, в супереч вимог ст. 251 КУпАП, не вжила заходів щодо збирання доказів, наявність яких сприяла б всебічному, повному і об`єктивному розгляду даного адміністративного матеріалу.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що у справі відсутні об`єктивні та належні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 156 КУпАП, в зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 213, 221, 247, 251, 283, 284, 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ст.156 ч.3 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О. В. Маринін