Справа № 643/1166/23
Провадження № 3/643/1027/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2023 м.Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Харківського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Харківської області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Харкова, громадянку України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ

Опис обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАВ № 729596 від 04.02.2023, ОСОБА_1 30.01.2023 о 00:00 год. за адресою: АДРЕСА_2 , в ході конфлікту із співмешканцем ОСОБА_2 висловлювалась нецензурною лайкою на його адресу, чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру.

Нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення

Вказані дії кваліфіковані особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, як адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Підстави розгляду справи за відсутності її учасників

ОСОБА_1 в судове засідання 05.04.2023 не з`явилась, викликалась до суду належним чином шляхом направлення судових повісток, смс-повідомлення, а також телефонограми.

Вказані повістки направлялись на адреси місця проживання та місця реєстрації особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та її письмових поясненнях, та повернулись неврученими адресату.

Смс-повідомлення про виклик до суду на 05.04.2023 направлялось на номер мобільного телефону ОСОБА_1 , зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, та отримано адресатом 15.03.2023.

В попередні судові засідання ОСОБА_1 також не з`явилась, викликалась до суду належним чином шляхом направлення судових повісток та смс-повідомлень.

Потерпілий ОСОБА_2 в судове засідання 05.04.2023 не з`явився, викликався до суду належним чином шляхом направлення судової повістки.

Вказана повістка направлялись на адресу місця проживання ОСОБА_2 , зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення та його письмових поясненнях, та повернулась неврученою адресату.

У попередні судові засідання ОСОБА_2 також не з`явився, викликався до суду належним чином шляхом направлення судових повісток, які повернулись неврученими адресату.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було достовірно відомо про складення матеріалу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та його розгляд в Московському районному суді м. Харкова.

Таким чином, судом було вжито передбачених законодавством України заходів щодо повідомлення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про дату і місце розгляду справи (ст. 277-2 КУпАП) та реалізації їх права приймати участь у розгляді справи в суді.

Незважаючи на зазначене, вказані особи станом розгляду справи не цікавились, до суду не з`явились.

Як вбачається з положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 268 КУпАП, під час розгляду даної категорії справ присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

В п. 41 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В рішенні першої дисциплінарної палати Вищої Ради правосуддя від 25.01.2019 року № 194/1дп/15-19 зазначено, що з огляду на принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суди мають проводити розгляд справ за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Ураховуючи наведене та необхідність дотримання розумних строків розгляду даної справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Застосовне законодавство

Частиною другою ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з вказаних вище порушень.

Відповідно до ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належать забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантований розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 року у справі «Михайлова проти України» зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами (п. 26, 27 постанови Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 560/751/17).

В ситуаціях, коли нормами КУпАП чітко не врегульовано ті чи інші питання, суди відповідно до усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії закону. У цьому випадку найбільш близьким до адміністративно-деліктної галузі права є кримінальне процесуальне законодавство (постанова Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 263/10894/2020).

Правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, виходячи з критеріїв Енгеля (Engel and Others v. the Netherlands, рішення 8 червня 1976 року, заяви №№ 5100/71; 5101/71; 5102/71; 5354/72; 5370/72), відноситься до «кримінальних» у розумінні ЄСПЛ.

У справах про адміністративні правопорушення застосовується принцип презумпції невинуватості, згідно якого всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (рішення Європейського суду з прав людини від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України»; ст. 62 Конституції України; рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 у справі № 1/34/2010; п. 39 постанови Верховного Суду 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

Зміст стандарту доказування «поза розумним сумнівом» розкритий у постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 688/788/15-к, від 08.10.2019 у справі № 195/1563/16-к, від 21.01.2020 у справі № 754/17019/17, від 16.09.2020 у справі № 760/23459/17, від 02.12.2022 у справі № 758/1780/17, від 29.11.2022 у справі № 693/1546/14-к, згідно яких такий стандарт доведення означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

У відповідності до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії", від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»).

Оцінка суду

З письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 30.01.2023 приблизно о 00:00 год. у неї виник конфлікт з її співмешканцем ОСОБА_2 з приводу того, що ОСОБА_1 його розбудила, коли він знаходився в стані алкогольного сп`яніння, а тому виражався на її адресу нецензурною лайкою, після чого конфлікт було врегульовано.

Даних відносно того, що ОСОБА_1 висловлювалась на адресу потерпілого нецензурною лайкою, її письмові пояснення не містять.

Ураховуючи наведене, у суду відсутні підстави вважати письмові пояснення ОСОБА_1 доказами, які підтверджують її винуватість у вчиненні правопорушення.

З письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, що 30.01.2023 о 00:00 год. він спав в ліжку в той час, як його співмешканка ОСОБА_1 почала його будити, лаяти та дряпати. ОСОБА_1 була в стані алкогольного сп`яніння.

Даних про те, що ОСОБА_1 висловлювались на його адресу нецензурною лайкою, письмові пояснення ОСОБА_2 не містять.

Згідно словників української мови, слово «лаяти» може використовуватись у значенні «висловлювати свої незадоволення, корити».

Таким чином, термін «лаяти» не обов`язково передбачає використання нецензурних висловлювань.

Ураховуючи наведене, суд не може визнати письмові пояснення ОСОБА_2 такими, що поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_1 у використанні нецензурної лайки відносно нього.

Дані письмових пояснень ОСОБА_2 , згідно яких ОСОБА_1 дряпала його, суд не приймає до уваги, оскільки розглядає справу в межах обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не притягається до відповідальності за вчинення відносно ОСОБА_2 діянь фізичного характеру.

Свідок ОСОБА_3 в судове засідання 05.04.2023 не з`явився, під час виклику шляхом надіслання телефонограми повідомив, що перебуває в м. Полтава та не має можливості з`явитись до суду.

Письмові пояснення ОСОБА_3 оформлені нерозбірливим почерком, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості з`ясувати їх зміст у повному обсязі. Разом з тим з вказаних пояснень вбачається, що ОСОБА_2 в ході конфлікту висловлювався на адресу ОСОБА_1 . Даних про те, що ОСОБА_1 висловлювалась нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 , судом з письмових пояснень ОСОБА_3 не встановлено.

Ураховуючи наведене, у суду відсутні підстави вважати письмові пояснення ОСОБА_3 доказами, які поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення суд не може визнати достатнім доказом вчинення ОСОБА_1 правопорушення, оскільки вказаний протокол складений 04.02.2023, тобто через 5 днів після конфлікту. Таким чином, працівники поліції, які склали протокол про адміністративне правопорушення, були відсутні під час подій 30.01.2023, з приводу яких складений протокол, у зв`язку з чим не спостерігали особисто обставини конфлікту.

З рапорту працівників поліції вбачається, що останні отримали виклик за фактом бійки. Після прибуття на місце виклику, було виявлено ОСОБА_1 , яка повідомила, що в неї виник конфлікт з співмешканцем ОСОБА_2 . Конфлікт було врегульовано мирним шляхом в присутності поліції. Факт бійки не підтвердився.

Вказаний рапорт не містить даних відносно того, що ОСОБА_1 висловлювалась на адресу потерпілого нецензурною лайкою.

Ураховуючи наведене, у суду відсутні підстави вважати рапорт працівників поліції доказом, який підтверджує винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Ураховуючи наведене, суду не надано належних, допустимих та достатніх доказів, які б беззаперечно, поза розумним сумнівом, доводили вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення.

Виниклі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, тлумачить на її користь та приходить до висновку щодо недоведеності факту вчинення нею адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суд закриває провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 173-2, п. 1 ч. 1 ст. 247, 248-249, 279, 283-284 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_4 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Д.А. Крівцов