Справа № 338/1275/22
Провадження № 33/4808/274/23
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Решетов В. В.
Суддя-доповідач Гриновецький Б.М.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М. з участю апелянта ОСОБА_1 та його захисника Горина В.М., розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Богородчанського районного суду від 13.03.2023 року щодо нього,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1
притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП і накладено штраф 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.
ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 2.122022 року о 1 год. 05 хв., перебуваючи по вул. Шевченка в смт Богородчани, керував автомобілем марки «SKODA» д/н НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alkotest 6810, результат 1,50 % проміле, чим порушив п.2.9А ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 оспорює законність й обґрунтованість постанови суду, вважає, що вона є незаконною та необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з неповним встановленням обставин, необхідних для вирішення справи, недоведеності встановлених обставин, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що патрульні поліцейські не роз`яснили йому його права та обов`язки, після проходження тесту не пропонували йому проїхати до медичного закладу та не вручили йому письмове направлення, яке міститься в матеріалах справи. Копії протоколу не було вручено. Стверджує, що в судове засідання на 13.03.2023 року не міг з`явитися у зв`язку з тим, що в цей день був зупинений працівниками Івано-Франківського РТЦК та більшість часу провів у військкоматі. Саме судове засідання відбулося без його участі, чим суд позбавив його права на захист, що гарантується Конституцією України та міжнародними правовими актами. Ставить під сумнів відеозапис події, оскільки він здійснювався не з бодікамери поліцейського, не зазначено його назву серію та номер та не вказано в протоколі в графі «До протоколу долучається» долучення відповідного відеозапису. Вказує, що він є неповним та переривчастим, факту складання адміністративних матеріалів не зафіксовано. Просить постанову суду скасувати, та закрити щодо нього провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
З`ясувавши обставини справи, проаналізувавши апеляційні доводи та пояснення учасників апеляційного процесу про підтримання апеляції, апеляційний суд прийшов до переконання про задоволення апеляційної скарги.
Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.
Постанова щодо ОСОБА_1 цим нормам закону не відповідає, тому підлягає скасуванню через істотні процесуальні порушення.
Судом першої інстанції не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства.
В діях ОСОБА_1 є певні ознаки пред`явленого йому правопорушення, але його вину не підтверджено у встановленому законом порядку поза розумним сумнівом.
Суд невиправдано розглянув справу без участі ОСОБА_1 , чим порушив його право на захист. В умовах війни неявка особи до суду може мати поважні причини, що і сталося у цій справі. За поясненням ОСОБА_1 він в той день був на воєнкоматі, про що подав документ і не мав можливості повідомити суд про цю обставину.
Суд не мав процесуального права проводити судовий процес без даних про вручення ОСОБА_1 копії протоколу про правопорушення. Апелянт заперечив таке вручення, у справі немає документальних підтверджень про вручення йому такої копії або надсилання її поштою. Тому апеляційний суд розцінює це як істотне порушення ОСОБА_1 права на захист, оскільки йому фактично не пред`явлено адміністративне звинувачення, йому не вручено акт звинувачення, що передбачено ст. 254 КУпАП. Таке порушення є процесуальною перешкодою для притягнення його до відповідальності. Суд не має повноважень на вручення такої копії протоколу, оскільки не є стороною обвинувачення. Це може бути виконано лише працівником поліції.
Апеляційний суд не може спростувати доводи апелянта, які підтверджується відеозаписом події про те, що ОСОБА_1 перед початком і при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння, не було належним чином забезпечено право на реальну допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням його конституційного права на правовий захист (ст. 59 Конституції України) і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника, що в силу того ж правового принципу «плодів зіпсованого дерева» дає підстави визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами. Вказане порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП, оскільки ця норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу.
Обгрунтованими є доводи апелянта про те, що показник алкотестера щодо нього є явно завишений. Цей сумнів неможливо спростувати через те, що копія свідоцтва про його повірку (а.с. 7) не завірений, тому немає юридичної сили. Цей сумнів відповідно до ст. 62 Конституції України слід трактувати на користь водія.
Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що протокол не може бути доказом вини правопорушника. Хоча норми КУпАП визнають протокол за доказ у справах про адміністративні правопорушення, однак апеляційний суд вважає це порушенням принципу верховенства права, загальних засад правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини, оскільки протокол це лише форма викладу адміністративного звинувачення, де може бути лише перелік обвинувачення правопорушника, а сам протокол не є доказом його вини.
За таких обставин апеляційний суд немає процесуально-правових підстав для відхилення апеляційних доводів апелянта про недоведеність вини ОСОБА_1 , тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню, як невмотивована й необґрунтована.
За вищенаведених порушень постанова підлягає скасуванню, а справа підлягала б направленню на новий судовий розгляд. Але згідно ст. 294 КУпАП для повернення справи на новий розгляд в апеляційного суду немає повноважень.
З огляду на викладене, ОСОБА_1 підлягав би виправданню за недоведеністю його вини, однак чинний КУпАП не передбачає такої підстави.
Тому, враховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, верховенство права, апеляційний суд констатує істотні порушення при оформленні протоколу та судовому розгляді справи, що є підставою для скасування оскарженої постанови і закриття справи за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову Богородчанського районного суду від 13.03.2023 року щодо нього скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Б.М. Гриновецький