ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 681/496/23

Провадження № 33/4820/289/23

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду Преснякова А.А.

за участю секретаря судового засідання Цугеля А.В.

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Костюка В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Полонського районного суду Хмельницької області від 19 квітня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 173-2 КУпАП, та

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 12 квітня 2023 року приблизно о 18:25 год., за місцем спільного проживання по АДРЕСА_1 , ображав висловлюючись нецензурно, погрожував фізичною розправою своїй дружині ОСОБА_2 , внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю, чим вчинив домашнє насильство та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП .

Постановою судді Полонського районного суду Хмельницької області від 19 квітня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді 30 годин громадських робіт. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись із рішенням суду, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 19 квітня 2023 року та закрити провадження по справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

На його думку, зазначена постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому є незаконною та підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що відповідно до диспозиції частини 1 статті 173-2 КУпАП, яка ставиться ОСОБА_1 у провину, правопорушенням є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статті, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Разом з тим, посилається на статтю 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», відповідно до якої, психологічне насильство - це умисні дії, коли особа прагне спричинити шкоду, порушити права і свободи людини, а конфлікт (сварка) - це взаємне з`ясування обставин без приниження честі і гідності. Особливістю домашнього насильства є повна влада та контроль кривдника над жертвою насильства.

Наголошує, що виходячи з аналізу вище викладеного, одного факту словесних образ та нецензурної лайки є недостатньо для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.173 - 2 КУпАП, для цього необхідно, щоб такі образи вчинялися особою з певною метою - були спрямовані на обмеження волевиявлення особи. Наявність такої мети не було встановлено судом першої інстанції під час розгляду даної справи.

Зазначає, що 12.04.2023р. він жодних нецензурних образ та погроз фізичною розправою по відношенню до своєї дружини не чинив. Так як, такого факту ніколи не було і не могло бути.

Звертає увагу, що про розгляд справи стосовно нього ОСОБА_1 повідомлений належним чином не був, що підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме: довідкою про недоставляння смс повідомлення на тел. НОМЕР_1 , з причин, що абонент тимчасово не доступний (а/с 24), телефонограмою складеною секретарем судового засідання ОСОБА_3 , де вказано, що секретар судового засідання передала ОСОБА_1 особисто на номер мобільного телефону НОМЕР_2 інформацію про виклик ОСОБА_1 в судове засідання на 09.00 год. 19.04.2023р. по справи №681/496/23, тобто за номером телефону, який є не його номером, а його дружини ОСОБА_2 (а/с 26).

Крім того, матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 надійшли до Полонського районного суду 17 квітня 2023 року, а до розгляду були призначенні 19 квітня 2023 року, тобто через два дні, що суперечить вимогам частини 1 статті 277-2 КУпАП.

Таким чином, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи стосовно нього та розглянув зазначену справу без його участі, чим допустив порушення вимог частини 1 статті 268 КУпАП.

Позиції учасників судового провадження

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Костюк В.В. у судовому засіданні підтримали доводи поданої апеляційної скарги та просили закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 показав, що у шлюбі з ОСОБА_2 перебуває з 02.11.1991 року, від шлюбу мають двох дорослих дітей, до адміністративної відповідальності він раніше не притягувався. 12.04.2023 року дружина виганяла його жити в літню кухню, він не погоджувався, з цього приводу була суперечка, але він не виражався нецензурно. Дружина взяла телефон та вийшла, після цього приїхала поліція, дружина сказала, що він п`яний, тоді він запропонував проїхати до лікарні на освідування, оскільки був тверезий. Поліцейський сказав, що за викликом повинен скласти документи, дав на підпис пояснення, які не можна було прочитати, він їх підписав. До суду його не викликали.

Потерпіла ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, була неодноразово належним чином повідомлена про дату, час та місце апеляційного розгляду, поважних причин не повідомила, її неявка не перешкоджає апеляційному розгляду, згідно ч.6 ст.294 КУпАП.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Костюка В.В., перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що від явки у суд не ухилявся, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи щодо нього та розглянув зазначену справу без його участі.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно вимог ч.1 ст.277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи, а відповідно до п.2 і п.3 ст. 278 цього Кодексу, суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, крім іншого, такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення та чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Вказані вище вимоги процесуальних норм КУпАП не були дотримані суддею суду першої інстанції і розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 , без його його належного повідомлення про дату, час та місце судового розгляду, оскільки справа надійшла до суду 17.04.2023 року, призначена до розгляду на 19.04.2023 року, SMS повідомлення на свій номер мобільного телефону ОСОБА_1 не отримав, а телефонограма була передана на номер мобільного телефону потерпілої ОСОБА_2 , що не може вважатися належним повідомленням ОСОБА_1 .

Між тим, присутність особи, яка має право брати безпосередньо участь і виступати в суді, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, у передбачений законом строк і порядок оскаржити постанову по справі, є невід`ємним правом (правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції), а для суддів усіх інстанції - важливим елементом законного і справедливого правосуддя.

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (рішення ЄСПЛ у справах «Домбо Бехер Б. В. проти Нідерландів» (Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands) від 27.10.1993, заява № 14448/88, п. 33); «Анкерль проти Швейцарії» (Ankerl v. Switzerland) від 23.10.1996 р., заява № 17748/91, п. 38).

Враховуючи вказані вище фактичні обставини справи у взаємозв`язку із положеннями процесуальних норм національного законодавства та прецедентної судової практики ЄСПЛ, виходячи із засад судочинства, в тому числі і з принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, апеляційний суд вважає, що суддею суду першої інстанції істотно порушені права та законні інтереси ОСОБА_1 , внаслідок чого судове рішення підлягає безумовному скасуванню через порушення норм процесуального права, згідно яких особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право на справедливий суд, яке полягає у наданні їй можливості надати усні пояснення з приводу обставин правопорушення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується її прав та обов`язків, у порядку, передбаченому законом, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені законом.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 у вказаній вище частині є обґрунтованими і заслуговують на увагу, а постанову судді з цих підстав не можна вважати законною, обґрунтованою і належним чином вмотивованою.

З урахуванням наведеного слід визнати, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом (ст. 268 КУпАП) права, якими наділена особа, котра притягається до адміністративної відповідальності, порушення зазначеної норми адміністративного закону є суттєвою, яке тягне безумовне скасування судового рішення.

Відповідно до вимог ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги апеляційна інстанція скасувавши постанову має право закрити провадження по справі або прийняти нову постанову.

Розглянувши по суті адміністративну справу щодо ОСОБА_1 приходжу до таких висновків.

Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. В ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Натомість, суд першої інстанції не дотримався зазначених вище положень та не з`ясував фактичні обставини цього адміністративного правопорушення для повного, всебічного й об`єктивного розгляду справи, як цього вимагає стаття 245 КУпАП та стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і, як наслідок, здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення та прийняв незаконне і необґрунтоване рішення.

Так, відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 12 квітня 2023 року приблизно о 18:25 год., за місцем спільного проживання по АДРЕСА_1 , ображав висловлюючись нецензурно, погрожував фізичною розправою своїй дружини ОСОБА_2 , внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю, чим вчинив домашнє насильство та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Проте, з таким висновком судді суду першої інстанції погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за вчинення насильства в сім`ї,зокрема, за умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Обґрунтовуючи свій висновок, суд посилається на наявні у матеріалах справи докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ: № 806128 від 12 квітня 2023 року, з якого вбачається, що за місцем спільного проживання порушник ображав нецензурно та погрожував фізичною розправою для своєї дружини; письмовою заявою потерпілої ОСОБА_2 , в якій вона просить прийняти міри реагування та притягнути до відповідальності її чоловіка ОСОБА_1 , а також її письмовими поясненнями, в яких зазначала, що чоловік, будучи в нетверезому стані, ображав її нецензурними словами та погрожував фізичною розправою; терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА №126336 від 12.04.2023 року; формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства; спеціальною карткою обліку №12 факту вчинення домашнього насильства.

Суд першої інстанції приймаючи оскаржувану постанову виходив з того, що вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення, заявою та письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які фактично неможливо прочитати (а/с 4-5, 7, 8).

Однак, з таким висновком суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП, погодитись неможливо.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу ст.283 КУпАП, формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення його, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 Кодексу України про адміністративних правопорушень.

Із матеріалів справи вбачається, що підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 була заява його дружини ОСОБА_2 .

Докази, які долучені до протоколу, ґрунтується лише на письмових поясненнях ОСОБА_2 про вчинення ОСОБА_1 психологічного домашнього насильства.

Свідків події та обставин за яких ОСОБА_1 ображав дружину нецензурною лайкою, чи інших доказів, які б підтвердили зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення факт домашнього насильства немає.

Належних доказів на підтвердження обставин, зазначених в протоколі про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного характеру, матеріали справи не містять, рапорт працівника поліції не може слугувати належним доказом вчинення правопорушення, тоді як посилання на письмові заяви потерпілої порушує принцип безпосередності дослідження показань, при цьому суд не зазначає позицію правопорушника, наявне в матеріалах справи пояснення неможливо прочитати, суд не вживав заходів для забезпечення явки в судове засідання правопорушника та потерпілої.

Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою не є самостійним і беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Судом першої інстанції не викликалася та не допитувалася в судовому засідання потерпіла ОСОБА_2 , в матеріалах справи взагалі не міститься даних про належне повідомлення ОСОБА_1 про день та час розгляду справи, оскільки у телефонограмі, що міститься у матеріалах справи зазначений номер телефону дружини ОСОБА_1 , тобто потерпілої, що у даному випадку є заінтересованою особою.

Суд не встановив фактичних обставин вчинення адміністративного правопорушення, в тому числі і шляхом допиту потерпілої ОСОБА_2 , а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . При цьому сам по собі факт сварки між подружжям, не може свідчити про домашнє насильство.

Для встановлення фактичних обставин справи апеляційним судом неодноразово викликалась потерпіла ОСОБА_2 , однак остання до суду апеляційної інстанції на неодноразові виклики не з`явилась, про поважні причини неявки суд не повідомила.

Натомість, у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 категорично заперечив факт вчинення ним правопорушення стосовно своєї дружини ОСОБА_2 за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції відсутні можливості спростування доводів ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а саме умисного вчинення діянь психологічного характеру (ображав висловлюючись нецензурно, погрожував фізичною розправою своїй дружині ОСОБА_2 ), внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`юпотерпілої, оскільки потерпіла фактично відмовилась надати суду покази, інших належних доказів на підтвердження обставин, зазначених в протоколі про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, матеріали справи не містять.

Аналізуючи у сукупності зазначені вище норми законодавства та надані докази, доходжу висновку, що суддя суду першої інстанції припустився порушення вимог закону про адміністративну відповідальність, розглянув протокол про адміністративне правопорушення, при цьому не з`ясувавши чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, не з`ясувавши повно, всебічно і об`єктивно всі обставини справи, і як наслідок передчасно дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги з цього приводу є слушними.

Відповідно до п.39 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (рішенні у справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.).

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 33, 245, 252 КпАП України, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Таким чином, слід визнати, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме домашнього насильства, тобто умисного вчинення діянь психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, матеріали справи не містять, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку про задоволення апеляційної скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджуються належними та допустимими доказами, наявні в матеріалами справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, тому постанова судді першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КУпАП закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 247, 285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Полонського районного суду Хмельницької області від 19 квітня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді 30 годин громадських робіт, скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 173-2 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя