Справа № 643/818/23
Провадження № 3/643/825/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2023 м.Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ

Опис обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 455081 від 26.01.2023, складеного о 00-38 год., 25.01.2023 приблизно о 21-08 год. за адресою: м. Харків, вул. 23 Серпня, 30/4, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Geely MR 7151А», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: почервоніння обличчя, виражене тремтіння пальців рук, підвищена жвавість. На місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я - Комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер» за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18-А, де за вказаною адресою ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Висновок № 212 лікаря-нарколога ОСОБА_2 .

Нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, як порушення вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Пояснення та аргументи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Ейбатов З.М. огли у судове засідання, призначене на 28.03.2023, не з`явились, надали суду письмові пояснення, в яких просили розглянути справу за їх відсутності та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

У письмових поясненнях захисником зазначено, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, погодився проїхати до медичного закладу для такого огляду. Проте у медичному закладі не зміг здати аналіз сечі з підстав відсутності фізіологічного бажання організму провести сечовипускання, що не залежало від внутрішньої волі ОСОБА_1 , а залежить виключно від фізіологічних факторів організму. Ураховуючи наведене, відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Аналогічна практика застосування норм права викладена в постановах Миколаївського апеляційного суду від 06.08.2021 у справі № 488/1553/21, Полтавського апеляційного суду від 15.09.2022 у справі № 953/16004/21, Київського апеляційного суду від 15.06.2021 у справі № 755/4998/21.

Крім того, наявні й інші підстави для закриття провадження у справі, а саме.

Наявні вагомі помилки в датах (годинах), які допущені поліцейськими в матеріалах справи, та помилки у висновку № 212 про проходження медичного огляду.

Були відсутні підстави для зупинки транспортного засобу, у зв`язку з чим ОСОБА_1 не зобов`язаний був виконувати вимоги працівників поліції, а процесуальні документи, складені відносно нього, не можуть бути належними та допустимими доказами його вини. Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 15.03.2019 у справі № 686/11314/17.

У ОСОБА_1 були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння, його поведінка цілком відповідала обстановці. Аналогічна практика викладена в постановах Чернівецького апеляційного суду від 13.01.2022 у справі № 718/1824/22, Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.01.2018 у справі № 490/10012/17 тощо.

Рапорт працівника поліції не може вважатись належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. Аналогічна практика викладена в постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 524/4668/17.

У матеріалах справи відсутнє направлення на огляд ОСОБА_1 до медичного закладу.

Відсутні докази керування автомобілем саме ОСОБА_1 .

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, за відсутності будь-яких інших доказів, також не є беззаперечним доказом вини особи. Відповідні висновки викладені в постанові Одеського апеляційного суду від 07.09.2022 у справі № 495/2622/22.

ОСОБА_1 надав суду письмові пояснення, зміст яких в цілому тотожній змісту письмових пояснень його захисника. У вказаних поясненнях ОСОБА_1 також зазначив, що не відмовлявся від проходження огляду, проте у медичному закладі не зміг здати аналіз сечі з підстав відсутності фізіологічного бажання. Всупереч вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, йому не запропонували інший вид дослідження та не відібрали іншого біологічного середовища, хоча він міг його надати, а одразу в порушення встановленого порядку проведення огляду склали протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження медичного огляду. Крім того, у письмових поясненнях ОСОБА_1 посилався на інші підстави для закриття провадження у справі, які тотожні підставам, зазначеним його захисником.

Застосовне законодавство

Відповідно до ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належать забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантований розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 року у справі «Михайлова проти України» зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами (п. 26, 27 постанови Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 560/751/17).

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

В ситуаціях, коли нормами КУпАП чітко не врегульовано ті чи інші питання, суди відповідно до усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії закону. У цьому випадку найбільш близьким до адміністративно-деліктної галузі права є кримінальне процесуальне законодавство (постанова Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 263/10894/2020).

Правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 124 КУпАП, виходячи з критеріїв Енгеля (Engel and Others v. the Netherlands, рішення 8 червня 1976 року, заяви №№ 5100/71; 5101/71; 5102/71; 5354/72; 5370/72), відноситься до «кримінальних» у розумінні ЄСПЛ.

У справах про адміністративні правопорушення застосовується принцип презумпції невинуватості, згідно якого всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (рішення Європейського суду з прав людини від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України»; ст. 62 Конституції України; рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 у справі № 1/34/2010; п. 39 постанови Верховного Суду 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

Зміст стандарту доказування «поза розумним сумнівом» розкритий у постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 688/788/15-к, від 08.10.2019 у справі № 195/1563/16-к, від 21.01.2020 у справі № 754/17019/17, від 16.09.2020 у справі № 760/23459/17, від 02.12.2022 у справі № 758/1780/17, від 29.11.2022 у справі № 693/1546/14-к, згідно яких такий стандарт доведення означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

У відповідності до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння врегульовано ст. 266 КУпАП, а також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015, та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008. Згідно вказаних положень законодавства, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Порядок огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я врегульований розділом ІІІ Інструкції.

Згідно пункту 7 розділу ІІІ Інструкції, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Пунктом 12 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Відповідно до п. 13 розділу ІІІ Інструкції, для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними (п. 22 розділу ІІІ Інструкції).

Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії", від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»).

Оцінка суду

Відповідно до Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від № 212 від 26.01.2023, складеного лікарем КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» ОСОБА_2 , ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду (не здав аналізи).

Згідно рапорту працівника поліції від 26.01.2023, ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. В медичному закладі ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, що підтверджується висновком лікаря № 212.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 455081 від 26.01.2023 в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення», ОСОБА_1 зазначено, що він від огляду на стан наркотичного сп`яніння не відмовлявся, та намагався провести сечовипускання у ємність для взяття аналізів.

У письмових поясненнях від 26.01.2023, які надавались працівникам поліції, ОСОБА_1 зазначив, що перебуваючи у КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер», він протягом 2 годин пив воду та намагався здійснити сечовипускання у ємність для взяття аналізів, але безуспішно, так як його організм жодним чином не хотів проводити сечовипускання. Від процедури огляду на стан наркотичного сп`яніння не відмовляється.

Судом досліджений СД-диски з відеозаписом, наданий працівниками поліції.

З даних відеозапису вбачається, що процес сечовипускання ОСОБА_1 намагався здійснити за обставин, коли разом з ним у вбиральні перебував працівник поліції, який до того ж зі спіни ОСОБА_1 здійснював відеофіксацію подій. Після певного часу ОСОБА_1 зазначив, що йому не хочеться та не вдається здати сечу. Після вказаних слів ОСОБА_1 працівники поліції зазначили, що будуть оформлювати відмову від проходження огляду (СД-диск № 2, файл з назвою «export-r7euw.mр4», хвилини запису 01:40 02:30). Під час ознайомлення з актом огляду ОСОБА_1 зазначив, що не відмовлявся від огляду, та на своє запитання відносно того, чи може він зазначити, що від огляду не відмовлявся, отримав відповідь, що вказані пояснення він зможе надати в суді (СД-диск № 2, файл з назвою «export-r7euw.mр4», хвилини запису 05:20 06:15).

Таким чином, з даних відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, проїхав разом із співробітниками поліції до закладу охорони здоров`я, проте згідно його пояснень з фізіологічних причин не зміг здати біологічну рідину.

Суд також звертає увагу, що з пояснень лікаря КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» ОСОБА_2 , які надавались судді Крівцову Д.А. під час розгляду справи № 643/21275/19, вбачається, що в період стресу може мати місце ситуація, коли людині фізіологічно не вдається здати сечу.

Оцінюючи зібрані у справі докази, суд керується наступними презумпціями. У справі про адміністративне правопорушення суд не має права збирати за власною ініціативою докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 та зобов`язаний розглянути справу в межах отриманих доказів. Обов`язок доведення факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення покладений на працівників поліції. Зазначений факт повинен бути доведений поза розумним сумнівом шляхом надання суду належних, допустимих та достатніх доказів, які б виключали будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинене та ОСОБА_1 є винним у вчиненні цього правопорушення. Наявність обставин, які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини ОСОБА_1 .

Правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відноситься до умисних тобто особа повинна усвідомлювати протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачати її шкідливі наслідки і бажати їх або свідомо допускати настання цих наслідків.

Виходячи із положень ч. 2 ст. 251 КУпАП та змісту стандарту доведення «поза розумним сумнівом», саме на працівників поліції покладений обов`язок спростувати доводи ОСОБА_1 відносно того, що останній не відмовлявся від проходження огляду, проте з фізіологічних причин не зміг провести акт сечовипускання.

Особами, які склали протокол про адміністративне правопорушення, не доведено поза розумним сумнівом, що нездача ОСОБА_1 сечі обумовлена його свідомими умисними діями, спрямованими на ухилення від проведення огляду, а не фізіологічною неспроможністю в конкретний період часу здійснити акт сечовипускання, тим більше за обставин присутності під час вказаної процедури сторонньої особи, а саме працівника поліції, що може бути додатковим стресовим фактором для обстежуваної особи.

Крім того, суд звертає увагу, що вказаними вище положеннями Інструкції прямо передбачено можливість дослідження, крім сечі, й інших біологічних середовищ таких як слина, змиви з поверхні губ тощо (п. 12 розділу ІІІ Інструкції).

Між тим зразки вказаних біологічних середовищ ОСОБА_1 здати не пропонували, хоча з технічної точки зору їх отримання, як вбачається, є простішим та не потребує активної участі обстежуваної особи.

Також суд звертає увагу, що Інструкцією прямо передбачено, що в разі неможливості взяття в обстежуваної особи зразків сечі (або слини, змивів з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук), для дослідження може використовуватись кров (п. 13 розділу ІІІ Інструкції).

Ураховуючи наведене, в ситуації неможливості отримати від ОСОБА_1 зразки сечі, останньому у відповідності до п. 13 розділу ІІІ Інструкції повинно було бути запропоновано здати кров для проведення її аналізу на вміст наркотичних речовин.

Як вбачається з матеріалів справи, а також відеозапису, здати кров ОСОБА_1 не пропонувалось.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку, що обстеження ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння проведено з порушенням вимог Інструкції.

При цьому, відсутність технічної можливості та відповідних тестових систем в медичному закладі, не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності та встановлення її вини.

Керуючись принципом верховенства права, а також засадами справедливості судового розгляду, які закріплені в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для покладення на ОСОБА_1 відповідальності за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в ситуації, коли уповноважені державою компетентні органи всупереч вимог Інструкції не забезпечили ОСОБА_1 можливість здати іншу біологічну рідину, зокрема кров, та не запропонували здати кров на дослідження після отримання пояснень ОСОБА_1 щодо фізіологічної неможливості здачі ним сечі.

Дані протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту працівника поліції відносно того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, судом відхиляються, оскільки з досліджених судом доказів, в тому числі об`єктивних даних відеозапису, який наданий представниками поліції, вбачається, що ОСОБА_1 не висловлював відмову від проходження такого огляду, а навпаки стверджував, що від проходження огляду не відмовляється, проте зазначав на відсутності у нього фізіологічної можливості здати сечу.

Ураховуючи наведене, суд закриває провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

Аналогічні висновки щодо відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях особи, яка не змогла здати сечу, викладені в постановах Миколаївського апеляційного суду від 06.08.2021 у справі № 488/1553/21, Полтавського апеляційного суду від 15.09.2022 у справі № 953/16004/21, Вінницького апеляційного суду від 07.03.2023 у справі № 149/3485/22.

Ураховуючи підстави, з яких суд закриває провадження у справі про адміністративне правопорушення, та практику Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах "Руїз Торія проти Іспанії", «Проніна проти України», «Серявін та інші проти України» тощо, суд не вбачає необхідності надавати оцінку по суті іншим доводам ОСОБА_1 та його захисника Ейбатова З.М.

Керуючись ст. 33-35, 40-1, 130, 251-252, 279, 283-285 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Д.А. Крівцов