Справа № 188/921/23
Провадження № 3/188/577/2023
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року Суддя Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області Бурда П.О., розглянувши в смт Петропавлівка Дніпропетровської області матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від відділення поліції № 4 Синельниківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, працює водієм у ТОВ «СвітБуд», притягнутого за ст.124 КУпАП,

встановив:

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 154896 від 10.06.2023 зазначено, що10.06.2023 о 14.15 на 127 км + 400 м а/д М-30 Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Рено Мастер» державний номерний знак НОМЕР_2 , здійснюючи маневр ухилення від зіткнення, допустив наїзд на правий по ходу руху відбійник, в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Притягнутий до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання з`явився, свою вину не визнав, пояснив, що на його полосу руху виїхав зустрічний автомобіль, марку та державний номерний знак якого він не запам`ятав, і, щоб уникнути зіткнення, він вчинив єдино можливий маневр різко вивернув праворуч, але при цьому автомобіль зачепив правою стороною відбійник.

Вивчивши докази, наявні у матеріалах справи, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд зазначає таке.

Відповідно до приписів ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

За диспозицією ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність.

Таким чином, доказуванню підлягає:

1) факт того, що особа є учасником дорожнього руху;

2) факт порушення цією особою правил дорожнього руху;

3) факт пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна;

4) наявність причинного зв`язку між порушенням цією особою правил дорожнього руху і пошкодженням транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

З протоколу про вчинення адміністративного правопорушення серії ДПР18 № 154896 від 10.06.2023 (далі протокол), вбачається відсутність свідків ДТП чи потерпілих від неї.

З письмових пояснень ОСОБА_1 , доданих до протоколу, видно, що вони були такі ж, як і в судовому засіданні.

Отже, ці пояснення ніякими доказами не спростовані.

Пункт 2.3Б Правил дорожнього руху, про порушення якого йдеться у протоколі, містить таке:

Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

За встановлених судом на підставі досліджених доказів обставин, у суду є обґрунтований сумнів щодо винуватості ОСОБА_1 у події ДТП, оскільки він діяв у стані крайньої необхідності: вчинив маневр, який призвів до механічного пошкодження автомобіля, але уник зіткнення із зустрічним автомобілем і запобіг ушкодженню здоров`я або навіть загибелі людей.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини та ст. 62 Конституції України та ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях правової позиції, за якою суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Враховуючи відсутність достатніх та взаємоузгоджених доказів факту порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, та те, що він діяв у стані крайньої необхідності, провадження у справі слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про

адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У разі закриття провадження у справі судовий збір відповідно до приписів ст.40-1 КУпАП не стягується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 40-1, 124 , 245, 251, 252, 280, 284, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за відсутністю і події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд.

Суддя П. О. Бурда