Справа № 308/5670/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/499/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.07.2021.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , працюючий водієм експедитором фірми «Колос» (ФОП ОСОБА_3 ), визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.

З постанови судді від 01.07.2021 вбачається, що 17.04.2021 близько 21 год ОСОБА_1 , знаходячись за адресою АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно співмешканки та доньки, а саме висловлювався нецензурною лайкою, вчинив моральний тиск, внаслідок чого могла бути завдана шкода їх здоров`ю. Порушення вчинено повторно протягом року, що підтверджується постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.11.2020 у справі № 308/10723/20, якою ОСОБА_1 вже притягався протягом одного року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді від 01.07.2021 скасувати, а провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Викладені у судовому рішенні висновки, вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Посилається на недопустимість як доказу його вини протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки такий складено з грубими порушеннями. До того ж у протоколі не вказано, яка була чи могла бути завдана шкода фізичному чи психічному здоров`ю потерпілої, а також не зазначено обставин, які б свідчили, що під час конфлікту він мав намір спричинити співмешканці та доньці емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, а відтак, завдати шкоди її психічному здоров`ю. Також матеріали справи не містять доказів про те, що ОСОБА_4 та він перебувають у родинних відносинах чи проживають однією сім`єю. У протоколі не відображено свідків події, зокрема доньки ОСОБА_5 , хоча в протоколі зазначено, що насильство вчинялося по відношенню і до неї. Також вважає невірною кваліфікацію його дії за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в матеріалах справи

-2-

відсутні будь-які відомості про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Більш того, протокол про адміністративне правопорушення не містить обов`язкової кваліфікуючої ознаки об`єктивної сторони передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, адміністративного правопорушення, як вчинення домашнього насильства особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ч. 1 цієї статті. Окрім того, посилається на те, що жодних доказів, які можуть свідчити про його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення матеріали справи не містять, а показання свідка ОСОБА_5 не можна приймати до уваги, оскільки така є зацікавленою особою. Окрім того, в порушення чинного законодавства, суддя в ході судового розгляду самостійно здобула докази на користь його винуватості та з власної ініціативи роздрукувала та долучила до справи постанову від 23.11.2020 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, яка до того ж не набрала законної сили. Просить допитати в судовому засіданні свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Будучи неодноразово належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Кузьма К. І. та потерпіла ОСОБА_4 на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися. Останні рухом справи не цікавилися, судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Кузьма К. І. та потерпілої ОСОБА_4 , що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 269 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи та інших обставин справи, що мають

-3-

значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що вказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП є правильним.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є безпідставними, оскільки винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених судом першої та апеляційної інстанції доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 434856 від 26.04.2021 стверджується, що 17.04.2021 близько 21 год ОСОБА_1 , знаходячись за адресою АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно співмешканки та доньки, а саме висловлювався нецензурною лайкою, вчинив моральний тиск, внаслідок чого могла бути завдана шкода їх здоров`ю. Порушення вчинено повторно протягом року, що підтверджується постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.11.2020 у справі № 308/10723/20, якою ОСОБА_1 вже притягався протягом одного року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. З протоколу також вбачається, що своїми підписами ОСОБА_1 підтвердив, що зі змістом документу погоджується, копію його отримав.

У письмових поясненнях ОСОБА_4 вказала, що її колишній чоловік ОСОБА_1 , вчинив з нею сварку, ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою і ці його дії по відношенню до неї повторюються постійно.

З письмових пояснень ОСОБА_5 слідує, що її батько ОСОБА_1 , час від часу вчиняє домашнє насильство, що полягає у висловлюваннях нецензурною лайкою.

Згідно з рапортом капітана поліції Андрейка В. І., працівники поліції, отримавши повідомлення про насильство у сім`ї, приїхали за місцем проживання ОСОБА_1 . Перебуваючи у квартирі довідались від ОСОБА_4 про те, що її колишній чоловік ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та здійснював щодо неї психологічний тиск. ОСОБА_1 було запрошено до міськвідділу поліції для складання відповідних документів, а у відділі поліції ОСОБА_1 було запропоновано поїхати до наркодиспансеру для проведення медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння, однак, від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився.

З огляду на те, що ОСОБА_1 не прибув в судове засідання суду апеляційної інстанції, клопотання про допит свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 не підтримав, у зв`язку з чим апеляційний суд залишає таке без розгляду.

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими та зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень під час їх збирання апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення.

-4-

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що працівник поліції Андрейко В. І. був упередженим при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та рапорту.

Частиною 2 статті 173-2 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що в протоколі не зазначено причини кваліфікації його дій саме ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, то суд апеляційної інстанції відхиляє такі доводи, оскільки кваліфікація дій за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП пов`язана з систематичним вчиненням ОСОБА_1 домашнього насильства відносно своєї колишньої дружини, такі дії носять характер повторності, оскільки ОСОБА_1 протягом року притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за аналогічних обставин, що підтверджується постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.11.2020, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Слід зазначити, що для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень» за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи, та стадії її розгляду, тому твердження ОСОБА_1 про самостійне збирання судом доказів його вини шляхом роздрукування тексту постанови від 23.11.2020 є необґрунтованим.

Доводи ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції розглянув справу без його участі, - апеляційний суд вважає такими, що не свідчать про відсутність у діях останнього складу передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення. Відхиляючи доводи в цій частині, апеляційний суд зазначає, що факт розгляду справи без участі ОСОБА_1 апеляційним судом взято до уваги як одну з підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

-5-

Апеляційний суд вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, підтверджується протоколом серії ВАБ № 434856 від 26.04.2021, зі змістом якого ОСОБА_1 погодився, жодних заперечень та зауважень не надав; рапортом поліцейського; письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_5 .

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що сварки між ОСОБА_1 та потерпілою не було наміру спричинити фізичну чи психічну шкоду потерпілій ОСОБА_10 , - апеляційний суд не бере до уваги, оскільки на підтвердження зазначених тверджень ОСОБА_1 не надав жодних доказів ні в суді першої інстанції, ні під час розгляду апеляційної скарги. При цьому, апеляційний суд вважає, що сукупність доказів - відомостей, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та в інших матеріалах справи, - є підставою для визнання факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Відносно доводів апеляційної скарги про те, що єдиним доказом у справі є заява потерпілої, з якою він розлучений, а звернення до поліції ОСОБА_1 спрямовано на подальше виселення його з дому, апеляційний суд відхиляє також з огляду на таке.

Апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складений відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, до того ж, своїми підписами ОСОБА_1 підтвердив, що відомості у протоколі внесені правильно, зі змістом протоколу на момент його складання останній погодився, про що свідчать його підписи у протоколі. Жодних заперечень чи скарг відносно вищезазначеного документу чи порушень процедури його оформлення, ОСОБА_1 не висловлював на момент складання протоколу.

Також під час судового розгляду апеляційним судом не встановлено, а ОСОБА_1 не надано будь-яких підтверджуючих даних, які свідчать про те, що доводи апеляційної скарги відносно того, що потерпіла сфабрикувала справу для наявності підстав пред`явлення позову про виселення ОСОБА_1 з квартири, мають місце. Вказані твердження апеляційний суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, вони спрямовані фактично на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП; що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду, перевірених апеляційним судом, наведених вище доказів, яким у постанові дана правильна оцінка.

Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства стосовно своєї колишньої дружини буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника у дусі додержання законів України.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги, які не знайшли свого підтвердження і жодним чином не спростовують та не впливають на висновки суду першої інстанції, спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу без задоволення.

-6-

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.07.2021 щодо ОСОБА_11 ,- без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя