Справа № 309/4821/22
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
28.03.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Шнягіна О. Г.,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Хустського районного суду Закарпатської області від 29 листопада 2022 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , гр. України, працюючого ДССК оператором пробовідбірником, раніше до адміністративної відповідальності не притягався,
Постановлено стягнути із ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.
Згідно з постановою, 21 жовтня 2022 року, о 15 год 40 хв, прикордонним нарядом «Група реагування» в межах контрольованого прикордонного району території Вишківської територіальної громади Хустського району Закарпатської області на напрямку 200 прикордонного знаку було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 спільно з громадянином України ОСОБА_2 , які в умовах воєнного стану здійснили спробу незаконного перетину державного кордону з України в Румунію поза пунктами пропуску через державний кордон України, що виразилось у вчиненні активних дій спрямованих на порушення встановленого порядку та правил перетинання державного кордону України в Румунію поза межами встановлених шляхів сполучення без проходження прикордонного контролю (особа призовного віку, не маючи документів передбачених п. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України на право перетинання державного кордону ) у складі групи осіб, чим порушив приписи ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України».
В апеляційній скарзі адвокат Шнягін О.Г. вказує на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови, просить її скасувати. Стверджує, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 спроби перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску, що є підставою для закриття справи за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вважає, що судом першої інстанції неналежним чином виконано обов`язки щодо зібрання та вивчення доказів у справі, у тому числі на порушення права на захист ОСОБА_1 під час затримання та складання протоколу про адміністративне правопорушення, і зокрема судом було порушено право ОСОБА_1 на захист. При розгляді справи мало місце знехтування процесуальними обов`язками, що призвело до обмеження ОСОБА_1 у наданні пояснень у справі. Неналежним чином особу було повідомлено про дату, місце і час судового засідання. Апелянт просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Шнягіна О. Г., неявка яких, з огляду на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності цих осіб береться до уваги те, що сторону захисту належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, однак жодних заяв про відкладення апеляційного розгляду на інший день та відомостей про поважність причин своєї неявки ні ОСОБА_1 , ні адвокат Шнягін О. Г. не подавали, а в апеляційній скарзі вказували на те, що не заперечують щодо розгляду справи за їх відсутності.
Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, відповідно до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Апеляційний суд вважає, що ці вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, - за спробу незаконного перетину державного кордону України, вчиненого групою осіб, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №140774, 21 жовтня 2022 року, о 15 год 40 хв, прикордонним нарядом «Група реагування» в межах контрольованого прикордонного району території Вишківської територіальної громади Хустського району Закарпатської області на напрямку 200 прикордонного знаку було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 спільно з громадянином України ОСОБА_2 , які в умовах воєнного стану здійснили спробу незаконного перетину державного кордону з України в Румунію поза пунктами пропуску через державний кордон України, що виразилось у вчиненні активних дій спрямованих на порушення встановленого порядку та правил перетинання державного кордону України в Румунію поза межами встановлених шляхів сполучення без проходження прикордонного контролю (особа призовного віку, не маючи документів на право перетинання державного кордону передбачених п. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України) у складі групи осіб, чим порушив ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України». З протоколу також убачається, що ОСОБА_1 послуг перекладача та захисника не потребує. Також у протоколі вказано, що ОСОБА_1 від підпису протоколу відмовився у присутності двох свідків, громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Викладені у протоколі обставини підтверджуються і протоколом про адміністративне затримання ОСОБА_1 від 21.10.2022 (а. с. 3); протоколом огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 21.10.2022 (а. с. 2); поясненнями помічника начальника відділу групи дільничних інспекторів прикордонної служби відділу ПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) ОСОБА_5 (а. с. 4); поясненнями ОСОБА_1 від 21.10.2022, з яких убачається, що ОСОБА_1 перед початком відбору пояснень роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Коснтитуції України та ст. 268 КУпАП, що підтверджується його особистим підписом.
Докази, наведені вище, які апеляційний суд визнає належними й допустимими, і зібраними відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення спроба незаконного перетину державного кордону України, вчиненого групою осіб.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що помічник начальника відділу групи дільничних інспекторів прикордонної служби відділу ПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) ОСОБА_5 діяв неправомірно при затриманні ОСОБА_1 , при проведенні перевірки та складанні щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано. Тому, апеляційний суд доходить висновку, що помічник начальника відділу групи дільничних інспекторів прикордонної служби відділу ПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) ОСОБА_5 при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв виключно у межах наданих йому повноважень.
Разом із тим, апеляційним судом не встановлено і будь-яких фактів про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, які б призвели до надання пояснень чи підписання протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів.
Так, відповідно до диспозиції частини другої статті 204-1 КУпАП, передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинене групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень.
Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , суть вчиненого правопорушення полягає у спробі перетину державного кордону України поза пунктом пропуску у складі групи осіб.
Згідно зі ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.
Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.
Зі змісту апеляційної скарги убачається, що ОСОБА_1 та його захисник, адвокат Шнягін О. Г., не заперечують факт перебування ОСОБА_1 21 жовтня 2022 року, о 15 год 40 хв, у межах контрольованого прикордонного району території Вишківської територіальної громади Хустського району Закарпатської області на напрямку 200 прикордонного знаку; у своїх поясненнях ОСОБА_1 мешканець м. Миколаїв, не зміг вказати до якого конкретно населеного пункту він прямує, не аргументував мету свого візиту та не навів жодних пояснень щодо законності підстав його перебування у зазначеному місці.
Доводи апеляційної скарги про те, що при затриманні ОСОБА_1 йому не були роз`яснені його права, мало місце порушення права на захист ОСОБА_1 під час затримання та складання протоколу про адміністративне правопорушення, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не заслуговують на увагу і спростовуються наявними у протоколі про адміністративне затримання підписом ОСОБА_1 та його поясненнями, якими підтверджено факт роз`яснення йому прав, повідомлення про мотиви затримання, ознайомлення зі змістом протоколу та вручення йому примірника. Також з протоколу убачається, що ОСОБА_1 послуг захисника не потребує, бажає захищати себе особисто.
При цьому також враховується і те, що ОСОБА_1 відмовився від підписання протоколу про адміністративне правопорушення у присутності двох свідків, громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які це засвідчили своїми підписами.
Апеляційний суд відхиляючи твердження в цій частині бере до уваги те, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні дані, які можуть свідчити про те, що дії уповноважених осіб прикордонної служби при затриманні ОСОБА_1 та при оформленні відносно нього матеріалів справи про адміністративне правопорушення, були незаконними та протиправними. Так, у матеріалах справи немає відомостей про те, що ОСОБА_1 звертався до правоохоронних органів з відповідними заявами про незаконність дій прикордонників щодо нього, або оскаржував такі дії у встановленому законом порядку.
Доводи апеляційної скарги про те, що місцевий суд порушив права ОСОБА_1 на захист, не повідомивши про розгляд справи та знехтував процесуальними обов`язками ОСОБА_1 , що призвело до обмеження ОСОБА_1 у наданні пояснень у справі, апеляційний суд розцінює критично, і вважає, що ці доводи не свідчать про незаконність та необгрунтованість судового рішення.
Так, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 був достатньо поінформований, що відносно нього складений протокол про адміністративне правопорушення, крім того, ОСОБА_1 та його захиснику, адвокату Шнягіну О. Г. було відомо про розгляд справи в Хустському районному суді, що підтверджується заявою адвоката Шнягіна О. Г. про ознайомлення з матеріалами справи від 04 листопада 2022 року. Крім того, з матеріалів справи убачається, що місцевим судом вживалися заходи щодо належного повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про розгляд справи у суді першої інстанції. Однак, зі змісту оскаржуваної постанови убачається, що розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Шнягіна О. Г., які не подавали жодних заяв чи клопотань про відкладення судового засідання на інший день.
Отже, суд першої інстанції, дотримуючись визначених у ч. 1 ст. 277 КУпАП строків розгляду справ про адміністративні правопорушення, та враховуючи практику Європейського Суду з прав людини з аналогічних питань, зокрема рішень у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, «Олександр Шевченко проти України» від 26.04.2007, «Трух проти України» від 14.10.2003, в яких зазначено, що особа має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження, обґрунтовано прийняв рішення у справі за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних та досліджених судом доказів.
Окрім того, права ОСОБА_1 передбачені ст. 268 КУпАП, відновлені шляхом подання апеляційної скарги та надання йому можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді.
Отже, доводи у цій частині не є підставою для скасування постанови судді, оскільки за наявної сукупності наведених вище доказів, відсутність ОСОБА_1 у судовому засіданні не вплинула на доведеність його вини у вчиненні правопорушення та на законність накладення на нього адміністративного стягнення.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
З огляду на наведене вище, апеляційний суд доходить висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, а адміністративне стягнення, яке накладено на ОСОБА_1 у межах санкції ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення, і в свою чергу є необхідним і достатнім для виправлення і виховання ОСОБА_1 у дусі точного та неухильного додержання законів та запобігання новим правопорушенням.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Тому, постанова суду першої інстанції як законна та обґрунтована залишається без зміни, а подана стороною захисту апеляційна скарга без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що жодних доказів, які б спростовували чи впливали на висновки суду першої інстанції апелянтом не надано, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлено; що ОСОБА_1 та адвокат Шнягін О. Г., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Шнягін О. Г., залишити без задоволення.
Постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області 29 листопада 2022 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН