КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року м. Київ

Справа № 375/856/22

Апеляційне провадження №33/824/1553/2023

Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В. розглянув апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Заліського Богдана Сергійовича на постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 30 січня 2023 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 231308 від 18.09.2022 року - 18 вересня 2022 року о 09 год. 45 хв в с. Житні Гори по вул. Високій громадянин ОСОБА_1 керуючиавтомобілем марки ГАЗ 2402 (Волга) з ознаками алкогольного спяніння, а саме: перебував у збудженому стані, почервоніле обличчя, мав запах алкоголю з порожнини рота, порушену координацію рухів. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився у Рокитнянській ЦРЛ та від продувки газоаналізатора Драгер.

Чим порушив вимоги п. 2.5 правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того,18.09.2022 року близько 09 год. 45 хв. в с. Житні Гори по вул. Високій, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ГАЗ 2402 (Волга) не обрав безпечну швидкість руху, дорожню обстановку та стан транспортного засобу та допустив зіткнення з автомобілем Opel Movano д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, що призвело до матеріальних збитків.

Чим порушив вимоги п. 10.1, 12.1 правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 30 січня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 124 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Закрито адміністративне провадження стосовно ОСОБА_1 ,в частині вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення на підставі статті 38 КУпАП.

Накладено на ОСОБА_1 , адміністративне стягнення, в частині вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, 24 лютого 2023 року Заліський Б. С. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 30 січня 2023 року в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як незаконну і закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у з`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Крім того в тексті апеляційної скарги міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 жодного разу не отримав виклику до суду. Про оскаржувану постанову стало відомо лише 22.02.2023 року, після ознайомлення адвоката з матеріалами справи.

Вирішуючи питання про поновлення строку, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені в апеляційній скарзі обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Рокитнянського районного суду Київської області від 30 січня 2023 року, як такий, що пропущений з поважних причин.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що до протоколу додається відеозапис, а оскільки предметом розгляду справи є протокол з додатками до нього, то інші письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд має визнати недопустимими.

Крім того, з відеозапису не вбачається де і ким складений протокол про адміністративне правопорушення, також запис постійно переривається, а відео починається з моменту коли ОСОБА_1 вже одягнутий в наручники.

Вказує, що примусове виключення відеореєстраторів є порушенням Інструкції та положень ст. 266 КУпАП, а тому відеозапис не може вважатись допустимим доказом, оскільки здобутий з порушенням норм чинного законодавства.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутнє направлення до медичного закладу для проходження медичного огляду на стан сп`яніння та відсутній акт медичного огляду. Такі документи взагалі не складались.

Посилаєтьсяна те, що ОСОБА_1 згодний був пройти огляд на стан спяніння, однак працівники поліції відразу забризгали очі газовим балончиком, одягли наручники, та в подальшому бризкали балончиком, тому він і був збуджений та знервований. Вказує, що був тверезий та алкоголь не вживав.

У судовому засідані ОСОБА_1 пояснив, що від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння не відмовлявся, просив у працівників поліції лише зняти наручники щоб йому було зручно пройти тест. В частині визнання його винним за ст. 124 КУпАП постанову не оскаржує, збитки завдані водію іншого авто вже відшкодовано.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Заліський Б. С. у судовому засіданні вказував, що з відео долученого до матеріалів справи працівниками поліції вбачається, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не відмовлявся, поведінка ОСОБА_1 була спровокована діями працівників поліції, які забризкали йому очі перцевим балончиком та відмовлялись зняти наручники. Крім того, відповідно до п. 5 Розділу ІІ Інстукції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису - запис має відбуватись з моменту початку виконання службових обов`язків і бути безперервним. Однак з відеозаписів вбачається, що зйомка періодично переривалась працівниками поліції.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Заліський Б. С. просить скасувати постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 30 січня 2023 року лише в частині визнання винним та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП та у судовому засіданні ОСОБА_1 вказував, що не оскаржує постанову в частині визнання його винним за ст. 124 КУпАП, постанова Рокитнянського районного суду Київської області від 30 січня 2023 року переглядається лише в частині притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ч. 1 ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, за вимогами ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд першої інстанції визнаючи ОСОБА_1 виним у вчиненні адміністративногоправопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП виходив з того, щовинуватість ОСОБА_1 підтверджується належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справ, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 231308 від 18.09.2022; копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 231308 від 18.09.2022; копією письмових пояснень Гуменюка О.В. від 18.09.2022; копією рапорта поліцейського СРПП ВП №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області сержанта поліції Р. Осадчого від 18.09.2022; копією протоколу про адміністративне затримання серії АЗ № 002238 від 18.09.2022; диском з відеозаписом зафіксованим на нагрудну бодікамеру працівниками поліції.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно п.п. а) п. 2.9 Правил дорожнього руху - водієві забороняється керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - є адміністративним правопорушенням, за яке передбачена адміністративна відповідальність.

Таким чином, не тільки керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а й відмова від проходження огляду на стан такого сп`яніння - є адміністративним правопорушенням, за яке передбачена адміністративна відповідальність.

За вимогами п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У своїх діях поліцейський керується Інструкцією про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затв. Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (затв. Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 року), Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затв. Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року).

Відповідно до п.2 Порядку - огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Згідно п. 3 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є:- запах алкоголю з порожнини рота;- порушення координації рухів;- порушення мови;- виражене тремтіння пальців рук;- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;- поведінка, що не відповідає обстановці.

Водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного сп`яніння (п. 1 розділу 9 Інструкції 2).

Згідно п. 3 Порядку та п. 6 Інструкції огляд проводиться двома способами: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів; 2) лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

За наявності ознак алкогольного сп`яніння поліцейський проводить огляд за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Винуватість ОСОБА_1 у вчинені інкримінованих йому дій повністю підтверджується наявними у справі доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 231308 від 18.09.2022; копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 231308 від 18.09.2022; копією письмових пояснень Гуменюка О.В. від 18.09.2022; копією рапорта поліцейського СРПП ВП №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області сержанта поліції Р. Осадчого від 18.09.2022; копією протоколу про адміністративне затримання серії АЗ № 002238 від 18.09.2022; диском з відеозаписом зафіксованим на нагрудну бодікамеру працівниками поліції.

ОСОБА_1 має правовий статус спеціального суб`єкта - водія, що підтверджується посвідченням водія.

Згідно п.1.3.ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Вказаний нормативний акт встановлює презумпцію знання водієм транспортного засобу його положень та однозначного обов`язку їх виконання.

Дослідивши наявний в матеріалах справи диск із відеозаписами судом встановлено, що дійсно на самому початку водій ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і погодився проїхати з працівниками патрульної поліції до медичного закладу, однак в подальшому поведінка вказаного водія свідчить про фактичне ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння.

ОСОБА_1 ставив працівникам поліції умови при яких він буде проходити огляд на стан сп`яніння, такі як «нехай спочатку пройде цей працівник поліції огляд на стан сп`яніння, потім і я пройду», «зніміть наручники і тоді пройду». Після того, як працівником поліції було зазначено, що у разі якщо зараз водій не пройде огляд на стан сп`яніння і буде далі ставити умови, такі дії будуть свідчити про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, що є адміністративним правопорушенням за яке законом передбачена адміністративна відповідальність. На зазначене ОСОБА_1 продовжував ставити свої умови за яких він буде проходити огляд.

Такі дії водія є недобросовісними та свідчать про ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі належним чином зафіксована працівниками поліції на нагрудну відеокамеру, матеріали відеозапису долучені до матеріалів справи, що відповідає вимогам частини другої статті 266 КУпАП.

Підстави вважати вказаний відеозапис недопустимим доказом у суду апеляційної інстанції відсутні, оскільки на ньому зафіксовані усі процесуальні дії, які мав вчинити поліцейський при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку є самостійною підставою притягнення особи до відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності безперервного запису є безпідставними, оскільки суд при розгляді справи аналізує лише той об`єм доказів, який наданий суду. При цьому, наявним у справі відеозаписом безперервно зафіксовано саме ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення, а саме 18 вересня 2022 року о 09 год. 45 хв в с. Житні Гори по вул. Високій громадянин ОСОБА_1 керуючиавтомобілем марки ГАЗ 2402 (Волга) з ознаками алкогольного спяніння, а саме: перебував у збудженому стані, почервоніле обличчя, мав запах алкоголю з порожнини рота, порушену координацію рухів. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився у Рокитнянській ЦРЛ та від продувки газоаналізатора Драгер.

Апеляційний суд зауважує, що переривання в часі запису є незначними та не впливають на сприйняття цілісності фіксування правопорушення і дій як поліцейських, так і ОСОБА_1 при складанні протоколу.

Інші доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що зводяться до незгоди ОСОБА_1 з висновками і постановою суду першої інстанції, та розцінюються апеляційним судом як намагання уникнути відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Судом першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наявних в матеріалах справи доказів апеляційний суд не вбачає.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У рішення ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).

Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП. Неправильного застосування норм матеріального права судом першої інстанції не встановлено.

Таким чином, доводами апеляційної скарги обставини, встановлені судом при розгляді справи, не спростовані, допущення порушень норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції за результатами апеляційного перегляду не встановлено.

За таких обставин, постанова судді Рокитнянського районного суду Київської області від 30 січня 2023 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

На підставівикладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ

Клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Заліського Богдана Сергійовича про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Потовити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Рокитнянського районного суду Київської області від 30 січня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Заліського Богдана Сергійовича- залишити без задоволення.

Постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 30 січня 2023 року - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.В.Желепа