Справа № 175/998/23
Провадження № 3/175/561/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

"05" квітня 2023 р. смт. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Білоусова О.М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов із УПП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії ВАВ № 349323 від 23.02.2023 року, Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт.Слобожанське,буд.69а по вул.Сухомлинського о 10:45 год. ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського, а саме на неодноразові законні вимоги поліцейського Кравченка Р.В. пред`явити документи, а саме посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу не реагував, відмовився пред`явити, відповідальність за що передбачена ст. 185 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою провину не визнав, пояснив, що стояв на стоянці, де до нього підійшли працівники поліції та почали просити пред`явити документи, а саме посвідчення водія, відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Непокору не чинив, тільки питав, в зв`язку з чим, йому потрібно пред`явити документи, на що поліцейські йому нічого не пояснили.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Стаття 185 КУпАП передбачає відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Відповідно до ст. 256 КУпАП: «У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі».

В порушення вищезазначеної норми, в протоколі не зазначена дата події.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення свідки правопорушення та потерпілі відсутні. Таким чином, суду не було надано доказів того, що ОСОБА_1 скоював саме злісну непокору вимозі поліцейського.

Справа розглядається в межах пред`явленого обвинувачення, на підставі наданих доказів.

Протокол, є актом обвинувачення й повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП.

У рішенні у справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Отже, на підставі відповідної практики ЄСПЛ можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст.6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

З огляду на зазначене, суд позбавлений змоги самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вказаний обов`язок повністю покладений на орган або особу, яка складає відповідний протокол.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з чим, керуючись вимогами ст. 62 Конституції України, ч. ч. 1-3 ст. 7 КУпАП, вважаю за необхідне справу щодо ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 7, 185, 247 п. 1, 268, 283 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ст. 185 КУпАП України закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О. М. Білоусова