Дата документу Справа № 331/284/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/284/23 Головуючий в 1 інст. Клименко Л.В.
Провадження № 33/807/410/23 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 червня 2023 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 5 квітня 2023 р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, суддя місцевого суду встановив, що 10 грудня 2022 року о 22 год. 18 хв. водій ОСОБА_1 поблизу будинку №42-а по вул. Шевченка в м. Запоріжжя, керував транспортним засобом Renault Master, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820, результат 1,01 проміле, тест №1775, чим порушив п.2.9 а Правил дорожнього руху України. Від керуванням транспортним засобом відсторонений шляхом залишення транспортного засобу на місці зупинки без порушень ПДР.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що матеріали, на підставі яких суд прийшов до висновку про визнання його винним у вчиненні інкримінованого правопорушення, не відповідають дійсності.

Зазначає, що свою провину не визнає, оскільки не зміг пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі через те, що в його автомобілі знаходилась малолітня дитина та її мати, і він не міг залишити їх посеред приватного сектора в темряві у зв`язку з наближенням комендантської години.

Наголошує на порушенні судом вимог п. 6 ст. 129 Конституції України щодо фіксування судового засідання технічними засобами.

Вважає, що протокол відносно нього, складений з порушенням ч. 1 ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено час вчинення адміністративного правопорушення, прізвища, адреси свідків.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вказує, що огляд на стан сп`яніння поліцейські провели з порушенням вимог законодавства.

Крім того, стверджує, що судом першої інстанції не взято до уваги його твердження з приводу не роз`яснення співробітниками поліції його прав та обов`язків, а також не надана оцінка показам про те, що поліцейські під час оформлення матеріалів вказували йому де треба ставити підписи та диктували, що саме треба зазначити у відповідних графах, вважає, що таким чином поліцейські здійснили тиск на нього.

На думку ОСОБА_1 , суд першої інстанції порушив його права, направляючи, без його згоди, судові повістки у вигляді смс-повідомлень та допустив порушення щодо збирання доказів, викликавши з власної ініціативи поліцейських для допиту в якості свідків.

Вважає, що суд не з`ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та не перевірив правильність складання матеріалів адміністративної справи, в тому числі і протоколу про адміністративне правопорушення.

Також звернув увагу суду на відсутність в матеріалах справи сертифікату відповідності, свідоцтва про повірку алкотестеру, за допомогою якого проводився огляд на стан сп`яніння.

Просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи обізнаність ОСОБА_1 про час та дату судового засідання в суді апеляційної інстанції, від якого клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознакадміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, що відображено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 408956 від 10.12.2022 р. підтверджується: актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.2); роздруківкою протоколу спецприладу «Драгер» від 10.12.2022 р. з результатом 1,01 проміле (а.с.3); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.12.2022 р. з зазначенням виявлених ознак алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови, тремтіння пальців рук (а.с.4); диском з відеозаписом події.

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.9 а ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апелянта щодо невизнання провини у вчиненні інкримінованого правопорушення суд, проаналізувавши зібрані по справі докази, вважає непереконливими.

Дослідивши вказані вище докази, суд встановив, що у ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції виявлені ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, тремтіння пальців рук, про що було вказано у акті огляду, а також у відповідному направленні.

З дотриманням встановленого законом порядку, поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу проведено огляд на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6820 за згодою ОСОБА_1 , за результатами якого встановлено перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, результат тесту - 1,01‰.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить під сумнів процедуру огляду на стан сп`яніння, проведеного на місці зупинки, зазначивши про куріння цигарки безпосередньо в момент огляду, що є грубим порушенням.

При цьому, досліджені апеляційним судом докази, наявні в матеріалах справи, спростовують доводи апелянта.

Так, з відомостей акту огляду на стан сп`яніння, в якому зафіксовані ознаки сп`яніння, що були виявлені поліцейськими у особи, роздруківки протоколу проведеного на місці тесту з зазначенням результату 1,01‰, вбачається, що ОСОБА_1 з їх змістом ознайомлений під особистий підпис, погодився з результатом огляду, при цьому не надав жодних зауважень щодо порушення процедури огляду. Від проходження огляду у медичному закладі відмовився.

Крім того, відеозаписом події чітко зафіксовано порядок проведення огляду ОСОБА_1 на місці зупинки. При цьому, не вбачається допущення будь яких порушень процедури огляду, зокрема й куріння останнього під час продуття алкотестеру, а сам результат тесту не дозволяє стверджувати про можливу похибку.

Апеляційний суд зауважує на Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 р. за №1452/735, згідно п. п. 2, 3, 7 розділу І якої огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 6 розділу І цієї Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

На переконання апеляційного суду, працівниками поліції було дотримано процедуру проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, визначену ст.266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а зафіксовані на відео події наявні у достатньому об`ємі задля встановлення обставин, які мають значення у рамках даної справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 408956 від 10.12.2022 р. слідує, що поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, про що у протоколі зробив у відповідний запис.

Наявний підпис ОСОБА_1 засвідчує ознайомлення його зі змістом протоколу, зокрема й з правами та обов`язками, зауважень та доповнень до протоколу не надав.

Дослідженим апеляційним судом відеозаписом, наявним в матеріалах справи, встановлені у чіткій послідовності дії поліцейських з виявлення ознак сп`яніння у ОСОБА_1 , проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за згодою водія, роз`яснення наслідків, складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення інших матеріалів, роз`яснення прав та обов`язків особі, яка притягується до відповідальності.

Зокрема, з відеоматеріалу вбачається, як ОСОБА_1 спілкується біля свого автомобіля з працівниками поліції. На питання щодо вживання алкогольних напоїв підтверджує, що випив бокал пива та у зв`язку з необхідністю везти людей довелося сісти за кермо.

На пропозицію поліцейського, погодився пройти огляд на місці зупинки за допомогою спецприладу, результатом продуття встановлено 1,01‰. Результат тесту не оспорює.

Суд першої інстанції дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, а сукупність відображеної на відео інформації переконує у проведенні огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння з дотримання положень ст. 266 КУпАП.

Суд зазначає, що сукупність досліджених доказів засвідчує обґрунтованість висновків суду з приводу доведеності провини ОСОБА_1 і їх відповідність критерію достатності для такого висновку.

Доводи апелянта щодо тиску на нього з боку поліцейських з метою змушення до підписання всіх документів апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки в апеляційній скарзі не наведено жодного доказу на підтвердження цього, а в матеріалах справи відсутні відомості, які б свідчили про істинність заявленого міркування.

Щодо відсутності в матеріалах справи інформації про фіксування судового засідання технічними засобами та порушення вимог п. 6 ст. 129 Конституції України, суд звертає увагу на КУпАП, який є нормативним актом, що регулює суспільні відносини по притягненню до адміністративної відповідальності, та не передбачає фіксації судових засідань з розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, належним чином вмотивовані, повністю відповідають фактичним обставинам справи, суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке є безальтернативним.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 5 квітня 2023 р., якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник