"06" квітня 2023 р. Справа № 363/463/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області з Вишгородського РУП ГУНП в Київській області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею було призначено суддю Рукас О.В.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 319882 від 22.12.2022 року вбачається, що 22 грудня 2022 року близько о 18 год. 00 хв. у с. Лютіж по вул. Визволителів, водій ОСОБА_1 , керуючи мотоблоком Кентавр № МБ 2070Б-1 без державного номерного знаку, був виявлений працівниками поліції з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: хитка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота.

З метою встановлення факту перебування у стані алкогольного сп`яніння працівники поліції у присутності двох свідків та під відеозапис запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку. Однак від проходження зазначеного огляду ОСОБА_1 у присутності двох свідків та під відеозапис відмовився.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У судове засідання з`явилася особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Будучи повідомленим про його права та обов`язки, ОСОБА_1 пояснив суду, що не погоджується зі складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення, оскільки не керував та не міг керувати мотоблоком 22 грудня 2022 року у с. Лютіж, а лише сидів поруч з водієм цього транспортного засобу. ОСОБА_1 пояснив, що не заперечує проти факту перебування у стані алкогольного сп`яніння, однак заперечує проти того, що керував вказаним мотоблоком, оскільки навичок керування транспортними засобами він не має, як і відповідно посвідчення водія, будь яких власних транспортних засобів він не має, оскільки має дуже поганий зір, внаслідок чого у нього немає фізичної можливості керувати транспортними засобами. Більш детальні показання ОСОБА_1 , як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, будуть викладені під час дослідження доказів.

Враховуючи вищевикладене, а також зважаючи на свої додаткові пояснення, ОСОБА_1 заперечив проти притягнення його до адміністративної відповідальності та просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

У судове засідання також з`явилися свідок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які, будучи повідомленими про їх права та обов`язки, кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, приведеними під присягу, надали свої показання, зміст яких буде викладено під час дослідження відповідних доказів.

У судове засідання також викликався свідок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та свідок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, будь-яких заяв, клопотань від них не надходило.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, показання свідків, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

З метою встановлення факту перебування водія у стані алкогольного сп`яніння у п. 2.5 ПДР України зазначається, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За порушення вищезазначених вимог ПДР України ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З аналізу диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що об`єктивна сторона такого адміністративного правопорушення містить діяння, яке, зокрема, полягає у відмові від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. На додаток до цього склад зазначеного адміністративного правопорушення передбачає наявність спеціального суб`єкта особи, яка керує транспортним засобом. Тобто, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння має бути зроблена особою, яка керує транспортним засобом.

При цьому у п. 27 ППВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 зазначається, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Враховуючи вищезазначені вимоги повного та всебічного дослідження обставин, фактів вчинення адміністративного правопорушення, то суд доходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, повинні містити належні, допустимі, достовірні та достатні докази факту керування особою транспортним засобом, тобто виконання нею функцій водія під час руху такого засобу. Такий факт встановлюється на основі будь-яких відомостей, які відповідно до чинного законодавства можуть вважатися доказами.

Одночасно з цим відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП особа, яка здійснює керування транспортним засобом, відмовляється від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Тобто поруч з керуванням транспортним засобом повинен бути доведений факт, що особа, яка керувала транспортним засобом, відмовилися від проходження у встановленому законодавством порядку від проходження огляду. Порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначається у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі по тексту Інструкція № 1452/735), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду від 17.12.2008 № 1103 (далі по тексту Порядок № 1103).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, можливо лише за умови, якщо судом під час судового розгляду на основі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів буде встановлено, що особа, яка здійснювала керування транспортним засобом, відмовилася від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У судовому засіданні ОСОБА_1 з урахуванням всіх додаткових пояснень надав суду показання наступного змісту, 22 грудня 2022 року близько 18 год. 00 хв. до його домоволодіння, що знаходиться у АДРЕСА_1 на мотоблоку Кентавр № МБ 2070Б-1 без державного номерного знаку, приїхав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є власником цього мотоблоку та який керував ним у той момент, разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У той вечір 22 грудня 2022 року ОСОБА_1 попросив ОСОБА_2 та ОСОБА_3 допомогти йому перевезти телевізор, який нещодавно зламався, до знайомої людини, яка займається ремонтом відповідної техніки.

Коли ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 приїхали до ОСОБА_1 , то вони допомогли останньому погрузити у причіп мотоблоку його телевізор. Сам же ОСОБА_1 на той момент сів у причіп мотоблоку та тримав свій телевізор. Таким чином, до особи, яка займається ремонтом техніки, вони їхали всі разом на мотоблоці ОСОБА_2 як власник мотоблоку керував ним, а ОСОБА_3 разом з ОСОБА_1 сиділи у причепі мотоблоку, тримаючи телевізор, який належить ОСОБА_1 .

Оскільки вже на той момент ОСОБА_1 був у стані алкогольного сп`яніння, то, побоюючись, що він може випасти з причепу мотоблоку, ОСОБА_2 вирішив пересадити ОСОБА_1 на переднє місце мотоблоку, яке має форму лавочки, на якій можуть поміститися дві особи та яка має спинку, що давало можливість ОСОБА_1 не випасти з мотоблоку. У цей же час ОСОБА_3 попросився за кермо мотоблоку, тобто пересісти також на переднє місце, на що ОСОБА_2 погодився. Таким чином, ОСОБА_2 пересів у причіп мотоблоку та тримав телевізор, ОСОБА_3 пересів за кермо мотоблоку та здійснював подальше керування ним, а ОСОБА_1 сидів поруч з водієм мотоблоку ОСОБА_3 , не здійснюючи жодних дій щодо керування чи руху мотоблоку.

У подальшому у с. Лютіж на вул. Визволителів їх зупинили працівники патрульної поліції та помітили, що ОСОБА_1 , який сидів на передньому місці, перебуває у стані алкогольного сп`яніння, внаслідок чого після перевірки документів почали вимагати від ОСОБА_1 проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Однак ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки не керував вказаним мотоблоком та не повинен був його проходити, хоча не заперечував той факт, що він дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння. Внаслідок цього працівники поліції склали відносно нього протокол за відмову від проходження від огляду на стан алкогольного сп`яніння. При цьому ОСОБА_1 пояснив, що оскільки має дуже поганий зір, то він не зміг прочитати протокол та ознайомитися з його змістом.

На додаток до цього, ОСОБА_1 пояснив суду, що у нього дуже поганий зір (+7), на підтвердження чого надав відповідні медичні документи, внаслідок цього він ніколи подібним транспортним засобом не керував, права керування транспортними засобами взагалі немає. На даний час він має та вміє керувати тільки велосипедом, будь-якого іншого транспорту немає.

ОСОБА_1 пояснив також, що щодо відносно було винесено постанову за керування транспортним засобом, особою, що не має права керування транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП). Однак штраф за вказаною постановою ОСОБА_1 не сплачував, оскільки з нею не згоден, так як керування транспортом він не здійснював.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надав показання наступного змісту: мотоблок Кентавр № МБ 2070Б-1 без державного номерного знаку належить особисто йому, на підтвердження чого надав суду відповідну квитанцію про придбання від 09.11.2013 року № 9. 22 грудня 2022 року близько о 18 год. 00 хв., після того як у нього закінчився робочий день, він по проханню ОСОБА_1 заїхав до нього додому за адресою: АДРЕСА_1 з метою допомогти перевезти телевізор до майстра для здійснення ремонту. До ОСОБА_1 , він - ОСОБА_2 приїхав разом з ОСОБА_3 . Після того, як ОСОБА_1 , погрузив свій телевізор у причіп мотоблоку, то він заліз у цей причіп і тримав телевізор, поки вони їхали. При цьому ОСОБА_2 пояснив, що вже на той момент, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Таким чином, з самого початку вони їхали до майстра на мотоблоці, керування яким здійснював ОСОБА_2 .

У той же час, оскільки ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, а причіп мотоблоку не обладнаний огородженими стінками, то, як пояснив ОСОБА_2 , вони зупинилися по дорозі до майстра та пересадили ОСОБА_1 на переднє сидіння мотоблоку, яке має форму лавочки та на якій вміщуються дві особи. У цей же момент ОСОБА_3 попросився за кермо мотоблоку, на що ОСОБА_2 надав свою згоду. Після цього вони знову поїхали, але ОСОБА_2 тепер сидів у причепі мотоблоку та тримав телевізор, за кермом мотоблоку їхав ОСОБА_3 , а поруч з ним на передньому сидінні мотоблоку сидів ОСОБА_1 . Невдовзі після цього на вул. Визволителів у с. Лютіж їх зупинили працівники поліції, які виявили, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Вони перевірили документи та стали вимагати від ОСОБА_1 проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, після чого склали на нього протокол за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому на запитання суду ОСОБА_2 пояснив, що ОСОБА_1 дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак останній керування мотоблоком не здійснював. Він особисто казав працівникам поліції, що ОСОБА_1 керування мотоблоком не здійснював, але на його доводи ніхто уваги не звернув.

Відповідаючи на запитання суду зазначив, що працівниками поліції свідки були запрошені тільки коли ОСОБА_1 пропонували пройти огляд на стан сп`яніння.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надав суду показання наступного змісту: ОСОБА_1 приходиться йому вітчимом, хоча наразі шлюбні відносини між його матір`ю ОСОБА_6 та ОСОБА_1 не підтримуються, разом вони не проживають. Він особисто підтримує з ОСОБА_1 віддалені стосунки. 22 грудня 2022 року близько о 18 год. 00 хв. ОСОБА_1 подзвонив йому та попросив допомогти перевезти телевізор до майстра з метою здійснення його ремонту. До місця проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) він ОСОБА_3 приїхав разом з ОСОБА_2 на мотоблоку останнього. Керування даним мотоблоком здійснював його власник ОСОБА_2 . Коли погрузили телевізор у причіп мотоблоку, то ОСОБА_1 сів у причіп мотоблоку та тримав телевізор. Коли доїхали до центру с. Лютіж, то ОСОБА_2 зупинив мотоблок, оскільки ОСОБА_1 був у стані алкогольного сп`яніння та міг випасти з причепу мотоблоку. У зв`язку з цим ОСОБА_2 пересадив ОСОБА_1 на переднє сидіння мотоблоку. У цей же час ОСОБА_3 попросився за кермо мотоблоку, на що ОСОБА_2 погодився. Таким чином, після зупинки вони знову поїхали до майстра, але тепер ОСОБА_3 сидів за кермом мотоблоку, а ОСОБА_1 сидів поруч з ним, не здійснюючи керування самим мотоблоком. Сам же ОСОБА_2 сидів у причепі мотоблоку та тримав телевізор.

У подальшому працівники поліції зупинили їх на вказаному мотоблоку та, зважаючи на те, що ОСОБА_1 , перебував у стані алкогольного сп`яніння почали вимагати від нього проходження огляду на стан сп`яніння, не зважаючи на те, що саме він ОСОБА_3 керував мотоблоком.

На запитання суду ОСОБА_3 підтвердив, що ОСОБА_1 перебував у стані сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак керування мотоблоком він не здійснював взагалі. Крім того, ОСОБА_3 відомо, що ОСОБА_1 взагалі не керує та не вміє керувати транспортними засобами, не має права керування, власних транспортних засобів також не має, та взагалі має поганий зір, а тому на переконання та впевненість ОСОБА_3 , ОСОБА_1 взагалі не міг керувати мотоблоком.

Таким чином, на основі досліджених у судовому засіданні показань свідків та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, судом встановлено, що вказаний мотоблок Кентавр № МБ 2070Б-1 без державного номерного знаку дійсно належить ОСОБА_2 , що підтверджується дослідженою у судовому засіданні квитанцією від 09.11.2013 року № 9. 22 грудня 2022 року близько 18 год. 00 хв. у с. Лютіж по вул. Визволителів вказаним мотоблоком керував ОСОБА_3 , який замінив ОСОБА_2 , що здійснював керування ним до цього. При цьому сам ОСОБА_1 сидів лише спереду мотоблока та не керував ним, тобто не здійснював жодних технічних дій та не виконував жодних технічних функцій, внаслідок чого б вказаний мотоблок призводився у рух.

На додаток до цього судом підтверджено доводи ОСОБА_1 щодо наявності у нього поганого зору, що перешкоджає йому керувати транспортним засобом. На підтвердження цього судом було досліджено Консультативний висновок спеціаліста від 03.05.2023 року, виданий відділенням КНП «Вишгородська ЦРЛ», з якого вбачається, що ОСОБА_1 має право керувати транспортними засобами лише з корекцією. Однак, як встановлено судом, ОСОБА_1 відповідної корекції немає та не здійснював.

У судовому засіданні також знайшли підтвердження доводи ОСОБА_1 щодо відсутності у нього права керування транспортними засобами, що вбачається з листа Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, в якому зазначено, що в Єдиному державному реєстрі МВС відсутня інформація стосовно видачі національного посвідчення водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні також було досліджено CD-R, на якому міститься два файли з відеозаписами. При дослідженні першого відеозапису під назвою «1» та тривалістю 06 хв. 25 сек. судом встановлено, що 22 грудня 2022 року близько о 18 год. 00 хв. у с. Лютіж працівниками поліції було зупинено мотоблок, за кермом якого сидів, як потім було встановлено, ОСОБА_3 . При цьому ОСОБА_1 з явними ознаками стану алкогольного сп`яніння сидів поруч з ним, тримаючись за сам мотоблок.

У той же час при дослідженні цього відеозапису судом встановлено, що зупинка мотоблоку, зупинення дії його двигуна, постановка на ручне гальмо здійснюється саме ОСОБА_3 , у той час коли ОСОБА_1 просто сидить поруч та не здійснює жодних дій.

Не зважаючи на це, працівники поліції почали вимагати перевірку документів та проходження огляду на стан сп`яніння саме від ОСОБА_1 , а сам ОСОБА_3 , який керував мотоблоком, вийшов з-за керма мотоблоку та відійшов у бік.

Також судом встановлено, що у причепі мотоблоку сидів ОСОБА_2 , який є власником цього мотоблоку.

У той же час суд враховує, що цей відеозапис зроблено не на портативний відеореєстратор працівників поліції, а на технічний носій інформації, відомості щодо технічних характеристик якого не вказано у матеріалах справи про адміністративне правопорушення. Внаслідок цього суд критично оцінює вказаний відеозапис в аспекті допустимості цього доказу.

При дослідженні другого відеозапису під назвою «2» та тривалістю 00 хв. 42 сек. судом встановлено, що цей відеозапис було здійснено вже на портативний відеореєстратор працівників поліції, але дата та час фіксації суттєво відрізняється від дати та часу обставин та фактів вчинення адміністративного правопорушення, а саме дата та час зазначено: «2014/02/08 09:48». У той же час на цьому відеозаписі також не зафіксовано жодного факту керування ОСОБА_1 вказаним мотоблоком, а сам відеозапис стосується відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу.

У матеріалах справи наявні письмові пояснення свідка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , свідка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з яких вбачається факт відмови водія мотоблоку від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Однак зазначені письмові пояснення вказують лише на «водія», не вказуючи на конкретну особу, яка була водієм мотоблоку. Тому встановити про якого водія йдеться мова з цих пояснень неможливо.

Крім того, суд критично ставиться до цих письмових пояснень з огляду на неможливість допиту вказаних свідків у судовому засіданні та безпосереднього дослідження їх показань в межах судового розгляду.

З урахуванням цього суд доходить до висновку, що матеріали справи у переважній більшості містять докази, які стосуються процедури проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння та його відмови від проходження. Наявний у матеріалах справи відеозапис фіксує лише проходження ОСОБА_1 огляду та його відмову, однак на ньому не відображено факту керування ОСОБА_1 мотоблоком.

При цьому суд критично ставиться і до вказаного відеозапису як такого, що був створений за допомогою технічного носія, інформація щодо якого відсутня у матеріалах справи.

Одночасно з цим єдиним належним доказом, що підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, є протокол про адміністративне правопорушення. Але протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Протокол не може бути єдиним, однозначним та беззаперечним доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, матеріали справи не містять жодного належного, допустимого, достовірного доказу, у тому числі аудіо- та відеозапису, пояснень свідків, на основі яких суд мав би можливість встановити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Тобто, немає жодного доказу виконання ОСОБА_1 функцій водія транспортного засобу.

При цьому відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення; суд також не має права самостійно відшукувати/збирати докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У свою чергу відповідно до п. 1.10 ПДР України - водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що чинним законодавством заборона керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а також обов`язок на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння покладається лише на осіб, які відповідно до чинного законодавства визнаються водієм транспортного засобу. Внаслідок цього до адміністративної відповідальності, що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відмову від проходження огляду можуть бути притягнуті лише ті особи, які є водіями у розумінні чинного законодавства та здійснюють керування транспортними засобами.

Одночасно з цим суд доходить до висновку, що матеріали справи не містять жодного доказу, на основі якого суд міг би встановити, що ОСОБА_1 є водієм у розумінні чинного законодавства, а також встановити, що він керував транспортним засобом. Отже, ані факт того, що ОСОБА_1 є водієм, ані факт того, що він керував автомобілем, не доведені особами, уповноваженими на збирання доказів в межах провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Оскільки ОСОБА_1 не є водієм у розумінні чинного законодавства та не здійснював керування транспортним засобом, то відповідно до вищевикладених нормативних приписів на нього не поширюється обов`язок на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння. Внаслідок цього ОСОБА_1 не може нести відповідальність за порушення обов`язку, який відповідно до чинного законодавства на нього не покладається.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що відповідно до презумпції невинуватості, яка закріплена у ст. 62 Конституції України, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, то суд доходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як і його вина у вчиненні цього правопорушення, не доведені. Тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з підстав відсутності у діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягується з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, лише у разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. Внаслідок цього судовий збір не підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 33, 34, 35, 130, 247, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області на протязі десяти днів.

Суддя О.В. Рукас