Справа № 142/359/22
Провадження № 33/801/251/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Нестерук В. В.
Доповідач: Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,

розглянувши апеляційну скаргу захисника Дунаєва Івана Борисовича, подану від імені ОСОБА_1 , на постанову Піщанського районного суду Вінницької області від 17 лютого 2023 року в справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , працюючого екскаваторником в ДП «Піщанський кар`єр»,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Піщанського районного суду Вінницької області від 17 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2 000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки без оплатного вилучення транспортного засобу, а також стягнуто з нього на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.

Відповідно до обставин, встановлених судовим рішенням, 31 серпня 2022 року на адресу Піщанського районного суду Вінницької області від Сектору поліцейської діяльності № 1 Відділення поліції № 1 Тульчинського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 312965 від 26 серпня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, з додатками.

Згідно з вказаним протоколом, 26 серпня 2022 року, об 11 годині 20 хвилин в с. Трибусівка по вул. Центральній водій ОСОБА_1 керував автомобілем « ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, від проходження в законному порядку освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер 6810» та в Піщанській районній лікарні категорично відмовився, повторно протягом року, чим порушив вимоги п.2.5, Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою Піщанського районного суду Вінницької області від 17 лютого 2023 року захисник Дунаєв І. Б. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність, у зв`язку з цим вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що протокол, складений відносно ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки виклад у ньому фактичних обставин справи не узгоджується із диспозицією ч. 2 ст. 130 КУпАП. Зокрема, захисник зазначає, що матеріали справи містять протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 312965 від 26 серпня 2022 року, який було скеровано працівниками поліції до суду, а також аналогічний протокол серії ААБ № 312965, який було вручено ОСОБА_1 , після його складення та підписання, та які мали б бути ідентичними. З протоколу ж слідує, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані сп`яніння, що не відповідає диспозиції ч. 2 ст. 130 КУпАП. Крім того, захисник вказує, що автор протоколу не зазначив який пункт Правил дорожнього руху порушив ОСОБА_1 , що є обов`язковим. В той же час, в протоколі, переданому до суду до зазначених обставин невідомо коли та ким додано: повторно протягом року. Проте у протоколі про адміністративне правопорушення (екземпляр наданий ОСОБА_1 ) не вказане посилання на конкретну норму закону, тобто пункт та підпункт Правил дорожнього руху, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, що прямо суперечить принципу правової визначеності. З огляду на те, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі, складений стосовно ОСОБА_1 протокол, не може бути визнаний належним та достатнім доказом наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. Разом з тим, в екземплярі протоколу про адміністративне правопорушення, переданому працівниками поліції до суду, даний пункт Правил дорожнього руху зазначено, що свідчить про те, що до протоколу вносились зміни вже після його складання. Посилаючись на п.п. 2.2. Наказу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 16.02.2015 № 3/02-15 «Про порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення», відповідно до якого в протоколі про адміністративне правопорушення не допускається закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу, а також внесення додаткових записів після того, як протокол підписаний особою, щодо якої він складений, захисник вказує, що у випадку виявлених розбіжностей між протоколом наданим поліцейським та протоколом наданим особою, що притягується до адміністративної відповідальності, такий протокол не може вважатись належним та допустимим доказом у справі, оскільки при його складанні не були дотриманні вимоги ст. 254 КУпАП та порушені законні права на захист. Окрім того, захисник зазначає, що до об`єктивної сторони складу поставленого за провину ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, зокрема, входить керування особами транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння. Отже, серед іншого, до предмету доказування належить сам факт керування особою автомобілем, тобто здійснення нею активних дій з керування транспортним засобом, проте з доданого до адміністративного матеріалу CD-диску з відеозаписом така фіксація правопорушення здійснена не була, оскільки запис розпочато, коли до замкненого автомобіля ВАЗ 21099, де стояв ОСОБА_1 підійшов інспектор поліції та почав звинувачувати ОСОБА_1 . Тобто, інспектором до адміністративного матеріалу не додано доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення у виді керування ним транспортним засобом у стані сп`яніння, доданий до адміністративного матеріалу CD - диск з відеозаписом не містить фіксації правопорушення, час та дату відеозапису зазначено: 2021/01/04 02:44:55, що не відповідає даті складання протоколу, а також відсутнє посилання на здійснення відеофіксації в самому протоколі, тобто в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено відомості про те, що здійснювалась відеофіксація, а також не вказано назву приладу, його серію та номер. Більше того, в наявних матеріалах справи відсутня будь-яка інформація щодо приладу на який здійснювався даний запис. Відомості щодо відеоприладу на який поліцейський фіксував розмову з ОСОБА_1 відсутні. З урахуванням вищезазначеного, відеозапис на диску, який міститься в матеріалах справи є неналежним доказом. Захисник наголошує на тому, що такий диск з відеозаписом не може бути прийнятий судом в якості належного та допустимого доказу, оскільки, по-перше, він взагалі не містить відомостей щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом або відомостей про запинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а по-друге, про застосування відеозапису під час складання протоколу та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення взагалі не зазначено ні в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 312965 від 26.08.2022 року, ні в акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому такий відеозапис не може бути прийнятий судом у якості допустимого доказу вчинення правопорушення. При вказаних нез`ясованих обставинах, відсутності доказів про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, сам по собі наявний протокол про адміністративне правопорушення не дає достатньо підстав для впевненого і переконливого висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 в скоєнні ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП. Захисник зазначає, що оскільки ОСОБА_1 пред`явлено неконкретне обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, чим грубо порушено його законні права та інтереси, інспекторами внесено зміни до протоколу після його підписання ОСОБА_1 , а також за відсутності доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення адвоката Дунаєва І. Б. на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, доводи апеляції, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КпАП України).

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з п. 2 ч.1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП), а обов`язок щодо їх (доказів) збирання покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених законом (ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП).

Порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених законом. При цьому у справі протокол є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще й як юридичний документ акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою поліції справи про адміністративне правопорушення, тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Відповідно до приписів ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається протоколі.

Отже, найважливішим джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення є протокол про вчинення адміністративного правопорушення, який повинен містити ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП, що інкримінується особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення визначені ст. 256 КУпАП та Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376 (далі - Інструкція № 1376).

Зокрема, розділом ІІ вказаної Інструкції №1376 визначено, що протокол про адміністративне правопорушення, форму якого затверджено відповідним додатком, складається на спеціальному бланку, що виготовлений друкарським способом із проставленням серії та номера, в якому не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Тобто, вищевказані положення КУпАП та Інструкції №1376 визначають правила допустимості і відповідності доказів, що є гарантом їх достовірності та істинності.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelinv.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Так, у порушення вищевказаних норм законодавства в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 312965 від 26.08.2022 відсутнє посилання на відповідний пункт ПДР, вимоги якого порушено ОСОБА_1 в результаті вчинення інкримінованого йому правопорушення, а також наявні дописи, які відсутні у копії протоколу, що була вручена особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, після її підписання. В протоколі, направленому органом поліції до суду, в графі щодо суті правопорушення дописана назва приладу «Драгер» - «6810», а також дописано, що відмова вчинена «повторно протягом року». Тобто до протоколу були внесенні дописки щодо кваліфікації адміністративного правопорушення, що є недопустимим та порушенням Інструкції № 1376.

Також, як протокол про адміністративне правопорушення було підписано особою, стосовно якої його складено, були здійснені дописи щодо доказів, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення. В протоколі дописано, що додається «копія постанови, та DVD-диск з відеозаписом».

Унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено, підтверджується порівнянням змісту протоколу про адміністративне правопорушення направленого до суду (а. с. 1), його копії, що вручена працівниками поліції ОСОБА_1 (а. с. 44) та дослідженим в суді відеозаписом з місця події (а. с. 14), де ОСОБА_1 працівниками поліції оголошувався зміст протоколу про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього.

Апеляційний суд зазначає, що суд не може вийти за межі обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Такі самі висновки надані Європейським судом з прав людини у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016р.).

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як встановлено в суді апеляційної інстанції, після первинного складення та підписання поліцейським та ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього, в останній були внесені виправлення та інші відомості, що заборонено вимогами вказаної Інструкції, в зв`язку з чим протокол не може бути доказом винуватості ОСОБА_1 ..

Беручи до уваги те, що оформлення протоколу про адміністративне правопорушення проведено з порушенням вимог закону, що не було з`ясовано судом першої інстанції під час доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, приходжу до висновку, що рішення прийнято на формально досліджених судом першої інстанції доказах, які отриманні з порушенням норм закону, тому постанова Піщанського районного суду Вінницької області від 17 лютого 2023 року підлягає скасуванню, а адміністративна справа закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Дунаєва Івана Борисовича, подану від імені ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Піщанського районного суду Вінницької області від 17 лютого 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 130 КУпАП, скасувати, провадження у справі закрити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко