Справа № 728/138/23 Головуючий у 1 інстанції Глушко О. І.
Провадження № 33/4823/201/23
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2023 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді Салая Г.А.,

Захисника адвоката Шелудька Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Шелудька Є.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 16 лютого 2023 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розлучений, утриманців не має, працюючий на посаді водія ТОВ «Бахмачгазбудсервіс», уродженець та проживаючий по АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536 грн. 80 коп. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 15.01.2023 о 22 год. 03 хв. в с. Курінь Ніжинського району Чернігівської області по вул. Жилівка ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням технічного приладу «Драгер», чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Шелудько Є.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що суд першої інстанції не забезпечив всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи у сукупності, не врахував докази, які спростовують наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а саме, не надав належної оцінки клопотанню про закриття справи, у якому викладено допущені поліцейським порушення при оформленні протоколу.

Так, ОСОБА_1 під час судового розгляду зазначав, що він погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, оскільки в стані сп`яніння не перебував. Після продуття приладу, поліцейський повідомив, що він перебуває у стані сп`яніння, а на моніторі видно показники тесту. Однак результатів видно не було, він не погодився, після чого працівником поліції було запропоновано пройти огляд у медичному закладі, на що він погодився. При цьому згода водія була озвучена декілька разів. Відмови від проходження огляду у лікаря не було, однак йому не забезпечили проходження такого огляду, а відтак він не допускав порушення п. 2.9 «а» ПДР України.

Крім того, апелянт зазначає, що ОСОБА_1 підпису в акті огляду не ставив, а ставив підпис лише на чеку від продуття газоаналізатору. Також наголошує на порушенні поліцейськими безперервності відеозапису та процедури огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки поліцейським не було зазначено у протоколі результати огляду на стан сп`яніння.

Заслухавши пояснення захисника Шелудька Є.В., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції вимоги зазначених норм Кодексу України про адміністративні правопорушення не дотримані в повному обсязі.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 158137 ОСОБА_1 15.01.2023 о 22 год. 03 хв. в с. Курінь Ніжинського району Чернігівської області по вул. Жилівка керував автомобілем ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням технічного приладу «Драгер», чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

Проте суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки такий висновок не узгоджуються із наявними в матеріалах справи доказами, які були неповно досліджені судом з точки зору їх допустимості.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Суд першої інстанції як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 158137 від 15.01.2023 відносно останнього, акт огляду на стан сп`яніння, результат медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та на відеозапис вказаної події, які зафіксовані на відеокамеру працівниками поліції.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, працівниками поліції в даному випадку було порушено вимоги Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103, оскільки, відповідно до п. 5 в акті огляду зазначаються результати огляду на стан алкогольного сп`яніння проведеного на місці, однак, в разі відмови особи від проходження такого огляду на місці, відповідно до п. 6 цього Порядку, водій направляється поліцейськими для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

З переглянутого відеозапису, зафіксованого на відеокамеру працівниками поліції, вбачається, що ОСОБА_1 після продуття приладу «Драгер», наполягав на проведенні огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Однак, у порушення вказаного Порядку працівниками поліції не було направлено ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу, про що свідчить відсутність в матеріалах справи зазначеного направлення встановленого зразку.

Крім того, наявні в матеріалах справи відеозаписи працівників патрульної поліції відносно ОСОБА_1 у порушення п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року, не є безперервними і послідовними, в зв`язку з чим, з наявних відеозаписів неможливо встановити усі обставини події.

При цьому, а ні в протоколі про адміністративне правопорушення, а ні в інших матеріалах справи про адміністративне правопорушення не міститься даних щодо технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис, а тому, на переконання суду апеляційної інстанції, зазначений відеозапис, поданий поліцією на підтвердження факту порушення водієм правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що протокол про притягнення до адміністративної відповідальності та матеріали справи не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 відсутні дані щодо результатів огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер».

Вищенаведені докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП апеляційний суд визнає недопустимими, оскільки вони отриманні з порушенням вимог закону, а будь-яких інших доказів, які б беззаперечно доводили вину останнього у вчинені інкримінованого йому правопорушення, матеріали справи не містять.

У свою чергу, згідно з вимогами ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001року,«Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не підтверджуються наявними у справі і наданими суду доказами, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам.

За таких обставин, апеляційний суд немає процесуально-правових підстав для відхилення доводів апелянта, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню, як незаконна й необґрунтована.

Тому, апеляяційний суд констатує істотні порушення при оформленні протоколу, матеріалів справи та судовому розгляді справи, що є підставою для скасування оскарженої постанови і закриття справи за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 245, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Шелудька Є.В. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 16 лютого 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяГ. А. Cалай