Справа № 397/273/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.04.2023 смт. Олександрівка

Суддя Олександрівського районного суду Кіровоградської області Максимович І.В., розглянувши матеріали, які надійшли від відділу поліції №1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Олександрівка Олександрівського району Кіровоградської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 від 08.01.2019, орган що видав - 3514,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №324732 від 20.03.2023 року, гр. ОСОБА_1 18.03.2023 року близько 22.00 год. в АДРЕСА_2 під час сварки з співмешканкою ОСОБА_2 наніс їй тілесні ушкодження в області обличчя, чим своїми діями вчинив домашнє насильство фізичного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному здоров`ю потерпілої. Від проходження СМЕ ОСОБА_2 відмовилася.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані ст. ДОП СПД №1 (смт. Олександрівка) ВП №1 (м. Знам`янка) КРУП ГУНП в області капітаном поліції Криворучко В.П. за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, до матеріалів справи долучена його заява про розгляд справи за його відсутності, свою вину визнав повністю, з прийнятим рішенням буде згоден, просив застосувати відносно нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.7).

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 був обізнаний про складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення, до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, його участь у розгляді даної категорії справ, з урахуванням положень ч. 2 ст. 268 КУпАП, не є обов`язковою, а тому вважаю за можливе розглянути дану справу за відсутності ОСОБА_1 .

Положення п.22 ч.1 ст.92 Конституції України гарантують, що виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них.

При цьому суд враховує, що законодавство України про адміністративні правопорушення складається з КУпАП та інших законів України (ст. 2 КУпАП).

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до норм ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Верховний Суд України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу №524/5741/16-а зауважив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Суд не має права самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати/збирати докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

За змістом диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення полягає у вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначаються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Так, відповідно до п. 3, 17 ч.1 ст.1 вказаного Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення надано:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 324732 від 20.03.2023 року, згідно якого гр. ОСОБА_1 18.03.2023 року близько 22.00 год. в АДРЕСА_2 під час сварки з співмешканкою ОСОБА_2 наніс їй тілесні ушкодження в області обличчя, чим своїми діями вчинив домашнє насильство фізичного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному здоров`ю потерпілої. Від проходження СМЕ ОСОБА_2 відмовилася (а.с.1);

- рапорт працівника поліції про те, що 18.03.2023 року отримано заяву та зареєстровано ЄО за №1838 від 18.03.2023 року як: домашнє насильство. В результаті опрацювання вказаної інформації встановлено наступне: 18.03.2023 року о 22:55 год надійшло телефонне повідомлення від гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що приблизно 30 хв. тому по АДРЕСА_2 її побив співмешканець, зараз він знаходиться за вказаною адресою та не хоче покидати будинок заявниці. Заявниця знаходиться в батьків за вище вказаною адресою (а.с.2);

- заяву ОСОБА_2 від 19.03.2023 року, згідно якої остання просить притягнути до кримінальної відповідальності її співмешканця ОСОБА_3 , який 18.03.2023 року завдав їй тілесних ушкоджень (а.с.3);

- письмові пояснення ОСОБА_4 , з яких встановлено, що 18.03.2023 року близько 23:00 год. до нього прийшла його донька ОСОБА_2 , на обличчі якої були синці та садини. ОСОБА_2 пояснила, що її побив її співмешканець ОСОБА_5 , якого він не бачив сьогодні. Зазначив, що ОСОБА_5 часто б`є його доньку ОСОБА_2 (а.с.4);

- письмові пояснення ОСОБА_2 , з яких встановлено, що вона тривалий час проживає разом з ОСОБА_5 18.03.2023 року близько 22:00 год. у неї виник конфлікт з її співмешканцем ОСОБА_5 в результаті якого останній наніс їй тілесні ушкодження у вигляді синців та садин в ділянці обличчя та вигнав її з будинку; вона одразу зателефонувала до поліції (а.с.5);

- копія паспорта громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 № НОМЕР_1 , виданого 08.01.2019 року органом №3514 (а.с.6);

- копія довідки про звільнення серія Кір №01546 від 07.02.2022 року, видана гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Також, суд зауважує, що постановою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області Соловйова О.В. від 21.03.2023 року, адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2КУпАП направлено до відділення поліції № 1 (м. Знам"янка) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області, для вирішення питання про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування, оскільки потерпілій ОСОБА_2 , згідно її пояснень, спричинено тілесні ушкодження та про факт спричинення тілесних ушкоджень потерпілій зазначено в протоколі про притягнення до адміністративної відповідальності, ступінь тяжкості тілесних ушкоджень не встановлений, в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України (або іншого кримінального правопорушення, передбаченого розділом ІІ Особливої частини КК України (в залежності від ступеня тяжкості тілесних ушкоджень)) (а.с.11-13).

На виконання вказаної постанови судді від 21.03.2023 року надано:

- рапорт помічника ЧЧ відділу поліції №1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Кириченко О.С., в якому зазначено, що 24.03.2023 року отримано через секретаря та зареєстровано ЄО за №2075 від 24.03.2023 року домашнє насильство. В результаті опрацювання вказаної інформації встановлено наступне: 24.03.2023 року 0 21.10 год. надійшли матеріали з канцелярії 24.03.2023 року "Постанова Олександрівського районного суду Кіровоградської області" за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 фактично проживає АДРЕСА_1 19.03.2023 року близько 22:00 год. в АДРЕСА_2 під час сварки зі своєю співмешканкою гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , гр. ОСОБА_1 наніс їй тілесні ушкодження в області обличчя, чим своїми діями вчинив домашнє насильство фізичного характеру. Гр. ОСОБА_2 від проходження СМЕ відмовилась (а.с.14);

- заяву ОСОБА_2 , згідно якої остання просить не притягувати до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 , від проходження СМЕ відмовляється (а.с.15).

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення "поза розумним сумнівом".

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016р.), як і у кримінальному провадженні, суд у справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналізуючи вищевказані докази, суд вважає, що в матеріалах справи відсутня достатня кількість належних і допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства.

Зокрема, в матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази про те, що в вчинене ОСОБА_1 порушення за своїм характером не тягне за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Суд не може обґрунтовувати свої висновки припущеннями, а має виходити із дослідження належних і допустимих доказів, якими підтверджуються чи спростовуються обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Суд, враховуючи вищезазначене, не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що направлений до суду матеріал про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", який застосовується при оцінці доказів.

Таким чином, у матеріалах справи відсутні будь-які докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи викладене, враховуючи докази по справі, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суддя вважає, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №324732 від 20.03.2023, не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому, провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 173-2, 247, 251, 252, 279-280, 283-285, 289 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді може бути оскарженою до Кропивницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення через Олександрівський районний суд Кіровоградської області.

Суддя: І.В. Максимович