Провадження № 3/537/468/2023
Справа № 537/518/23
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.04.2023 суддя Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області Зоріна Діана Олександрівна, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

На адресу Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №433909 від 27.01.2023, складений відносно ОСОБА_1 про вчинення ним правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173 - 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, згідно вказаного протоколу, 27.01.2023 о 22 год. 12 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , а саме дав ляпаса рукою по обличчю, чим могло бути завдано шкоди фізичному здоров`ю останньої. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 173 - 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не повідомив причини неявки. Згідно доданих до протоколу його пояснень, визнав факт конфлікту зі своєю співмешканкою ОСОБА_2 , однак зазначив, що фізичної сили до своєї співмешканки не застосовував, але лише ображав словесно.

Суддя, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Частиною 1 статті 173 - 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 27.01.2023, потерпіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомила, що 27.01.2023 о 22 год. 12 хв. її співмешканець ОСОБА_1 вчинив відносно неї домашнє насильство фізичного характеру.

З письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 від 27.01.2023, вбачається, що 27.01.2023 о 22 год. 00 хв. за місцем її мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , у неї виник конфлікт зі співмешканцем ОСОБА_1 , в ході якого останній наніс їй удар по обличчю.

Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених в протоколі серії ВАВ №433909 від 27.01.2023, а саме вчинення останнім домашнього насильства фізичного характеру.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з письмових пояснень на окремому аркуші від 27.01.2023 ОСОБА_1 , останній підтвердив, що 27.01.2023 у них зі співмешканкою ОСОБА_2 виник конфлікт, однак зазначив, що фізичної сили до своєї неї він не застосовував, але лише ображав словесно.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 статті 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Водночас, фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 3 вказаного Закону, дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти.

Домашнє насильство має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ним відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 домашнього насильства, а саме умисних дій психологічного характеру, що завдало шкоду психологічному здоров`ю потерпілої, чим вчинено адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена у повному обсязі та підтверджується наявними у справі доказами.

При накладенні адміністративного стягнення відповідно до статті 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до статті 35 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обставин, що обтяжують або пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, судом не встановлено.

За таких обставин суддя вважає за можливе накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції статті Кодексу України про адміністративні правопорушення, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Cтаттею 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами) передбачено справляння судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, у зв`язку із чим суддя вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 536 грн. 80 коп..

Керуючись статтями 173-2, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.4 Закону України "Про судовий збір", суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173 - 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. 00 коп..

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп. в дохід держави.

Штраф підлягає добровільній сплаті протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії постанови, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Д.О. Зоріна