Справа № 304/404/23 Провадження № 3/304/310/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2023 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Чепурнов В.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Закарпатської області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №366911 від 22 грудня 2022 року, цього ж дня о 19.07 год ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «HYNDAI IX 35», номерний знак НОМЕР_1 , по вул. 8 Березня, 21, не вжила: .... далі по тексту протоколу він (протокол) є нечитабельним та незрозумілим, оскільки написаний нерозбірливим почерком, який не піддається прочитанню та усвідомленню в розумінні звичайного, освіченого та поміркованого спостерігача, який володіє українською мовою, внаслідок цього суддя (серійний номер державного сертифіката рівня володіння державною мовою 2.0 для виконання службових обов`язків №00039599 від 19 жовтня 2021 року, рівень володіння ІІ ступень) під час розгляду справи, не зміг прочитати, і як наслідок, усвідомити та проаналізувати відповідно до норм чинного законодавства України суть адміністративного правопорушення, яке ставиться за вину ОСОБА_1 , в той час як відповідно до п. 6 Розділу ІІ Наказу МВС України від 06 листопада 2015 року № 1376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за № 1496/27941 «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» зазначено, що усі реквізити протоколу про адміністративне правопорушення заповнюються чорнилом чорного або синього кольору, розбірливим почерком, державною мовою.

Крім того, відповідно до Розділу IX «Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 124 КУпАП» Наказу МВС України від 06 листопада 2015 року № 1376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за № 1496/27941 «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються: 1) схема місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський; 2) пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності); 3) показання технічних приладів (у разі їх наявності); 4) показання засобів фото-та/або відеоспостереження (у разі їх наявності); 5) інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.

Відповідно до п. 4. Розділу IX «Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 124 КУпАП» Наказу МВС України від 06 листопада 2015 року № 1376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за № 1496/27941 «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», на схемі місця ДТП графічно зображуються та фіксуються такі об`єкти: 1) ділянка дороги, на якій сталась ДТП; 2) сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів та слідів; 3) транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів; 4) сліди гальмового шляху коліс транспортних засобів: їх розміщення відносно елементів проїжджої частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів; довжина слідів на ділянках з різним покриттям; 5) інші сліди та предмети, що стосуються пригоди: розміщення частин та об`єктів (уламки кузова, частинки фарби, уламки скла, осипання ґрунту, сліди рідини), що відокремилися від транспортного засобу, відносно елементів проїжджої частини, транспортних засобів; площа розсіювання уламків скла, осипання ґрунту; 6) координати місця зіткнення, наїзду відносно сталих орієнтирів; 7) ширина проїжджої частини разом з роздільними смугами; 8) ширина тротуарів, узбіччя; 9) розміри ділянок з різним станом дорожнього покриття; 10) розміри та розміщення дефектів дорожнього покриття; 11) розташування дорожньої розмітки; 12) розташування світлофорів, дорожніх знаків та інших засобів технічного регулювання дорожнього руху; 13) розташування шлагбаума, засобів сигналізації, дорожніх знаків на підході до залізничного переїзду.

В обов`язковому порядку на схемі місця ДТП заповнюється таблиця дорожніх умов та зазначаються назви об`єктів, зображених на схемі. На зворотному боці схеми місця ДТП зазначаються: 1) марка (модель) пошкодженого транспортного засобу; 2) номерний знак транспортного засобу; 3) власник (співвласник) транспортного засобу; 4) серія та номер полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та назва страхової організації, яка його видала, а у разі його відсутності - посвідчення відповідної категорії осіб, для яких наявність полісу не є обов`язковою; 5) перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, які сталися внаслідок ДТП; 6) вид пригоди; 7) кількість учасників ДТП; 8) порушення пункту Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306; 9) результати огляду на стан сп`яніння (у випадку його проведення); 10) тип транспортного засобу.

З аналізу схеми місця ДТП з огляду на час доби та зимовий період, в який сталася ДТП, вбачається, що всупереч положень вищенаведених нормативних актів в ній відсутнє зазначення таких суттєвих даних як: освітлення місця ДТП (денне, сутінки, штучне), наявність зовнішнього освітлення проїжджої частини в темний час доби (є/нема), наявність зовнішнього освітлення тротуару в темний час доби (є/нема), стан покриття проїзної частини (сухе, мокре, ожеледиця, забруднене, засніжене тощо), наявність дорожнього огородження вздовж проїжджої частини (є/нема), наявність дорожніх знаків пріоритету на головній дорозі. Зазначені вище недоліки суттєво ускладнюють здійснення суддею об`єктивного аналізу дорожньої ситуації в момент ДТП.

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явилася, однак надала суду письмове пояснення, згідно якого 22 грудня 2022 року приблизно о 17:00 год в м. Ужгород по вул. 8 Березня, керувала власним автомобілем «HYNDAI IX 35», номерний знак НОМЕР_1 . Їхала з невеликою швидкістю, оскільки дана ділянка дороги не була освітлена. На даній ділянці дороги відсутній пішохідний перехід. Проїжджаючи дану ділянку дороги ОСОБА_3 раптово почала перебігати дорогу, вона загальмувала, автомобіль зупинився перед пішоходом, зіткнення не було. Жодних ушкоджень у вищезазначеної особи не виявилося і претензій до неї вона не заявляла. Представниця неповнолітньої ОСОБА_4 , заявила, що ніяких претензій ні матеріального, ні морального характеру до неї не має та написала відповідну заяву.

Законний представник потерпілої ОСОБА_3 ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, однак надала суду письмову заяву, згідно якої вона, як мати, не має до ОСОБА_1 матеріальних та моральних претензій. Просить розглянути справу у її відсутності.

Дослідивши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, законного представника потерпілої, вивчивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Так, на думку інспектора взводу №1 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП капітана поліції Мартина Е.Є., вина ОСОБА_1 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 366911 від 22 грудня 2022 року, рапортом начальника відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в Закарпатській області, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 22 грудня 2022 року, а також іншими матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Однак, згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так суддя враховує, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom, заява № 25) від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine, заява № 39598/03) від 21 жовтня 2011 року Європейським судом з прав людини зазначено, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

У своєму рішенні у справі 522/11807/18 від 03 березня 2021 року Верховний суд зазначив, що застосування належної процедури «fair procedure» (у європейській системі), «dut procyes» (у американській системі) є одним із складових елементів принципу верховенства права, передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину (в розумінні ЄСПЛ поняття «злочин» та поняття «адміністративне правопорушення» - тотожні), доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені названою нормою Основного Закону, поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Аналогічної позиції притримується у своїх рішення ЄСПЛ, а саме Суд вказує на те, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України», скарга № 39598/03 від 21 липня 2011 року, рішення остаточне), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series. A заява №25).

В той же час, пункт 2 статті 6 Конвенції проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального / адміністративного правопорушення, має право на виправдувальний вирок/рішення у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення. Порушення таких принципів Європейський суд з прав людини засвідчив у справі «Тельфнер проти Австрії» (2001р.).

На думку судді, з урахуванням вище наведеного, правових підстав у цій ситуації, однозначно стверджувати поза розумним сумнівом про те, що ОСОБА_2 винна у вчиненні інкримінованого їй діяння немає.

Таким чином наведені та досліджені в судовому засіданні докази не дають беззаперечні підстави визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Суддя також враховує позиції Європейського суду з прав людини, що викладені у справах «Бакланов проти Росії» (Baklanov v. Russia, заява № 68443/01, рішення від 09 червня 2005 року), та «Фрізен проти Росії» (Frizen v. Russia, заява № 58254/00 рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значущим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (Ismayilov v. Russia, заява № 30352/03, п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Разом з цим, згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

У п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2004 року №11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» зазначено, що згідно зі ст. 245 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 38 КУпАП справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Враховуючи той факт, що вищевказане правопорушення відноситься до правопорушення, яке має разовий характер і не відноситься до категорії триваючого, стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Оскільки дана подія мала місце 22 грудня 2022 року, протокол про адміністративне правопорушення був складений в той же день, то стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а отже строки накладення адміністративного стягнення на даний час закінчилися.

Згідно п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

КУпАП чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії.

Дана норма є імперативною і не передбачає обов`язку суду визначати питання винності чи невинності особи оскільки по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення. Аналогічне положення міститься в рішенні ЄСПЛ у справі «Грабчук проти України» (рішення від 26 вересня 2006 року, рішення остаточне) за яким у разі закриття провадження по справі, питання про доведеність вини особи не має вирішуватися.

Також, відповідно до висновку Вищого адміністративного суду України «Щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності», у разі закриття провадження по справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не встановлюється.

Отже, після закінчення вказаних строків унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави вважати про відсутність у суду прав з`ясувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття провадження у справі.

При цьому, пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Враховуючи, що на даний час закінчився визначений ст. 38 КУпАП строк притягнення до адміністративної відповідальності, суддя позбавлений процесуальної можливості в подальшому досліджувати докази та вирішувати питання про винуватість ОСОБА_2 , а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 38, 247, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:Чепурнов В. О.