Справа № 339/105/23 307
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 квітня 2023 року м. Болехів
Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Головенко О. С.,
розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, на утриманні одна неповнолітня дитина
за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
якому роз"яснено зміст ст.63 Конституції України та права, передбачені ст. 268 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :
З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 19 березня 2023 року близько 20 год 30 хв ОСОБА_1 за місцем проживання по АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно своєї матері ОСОБА_2 насильство в сім`ї: умисні дії психологічного характеру, які полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю.
ОСОБА_1 вину не визнав та вказав, що втратив слух, однак був мобілізований в ЗСУ та коли прибув у військову частину, то через ці фізичні вади був комісований та перебуває у пригніченому стані, постійно нервується. 19 березня 2023 року між ним та його матір`ю ОСОБА_2 , з якою проживає, виник звичайний конфлікт з приводу того, що вона відмовилася надати кошти на придбання матеріалів, щоб він зміг власноруч виготовити та поставити бруківку на подвір`ї, щоб хоч чимось себе зайняти. Через поганий слух його ніде не беруть на роботу, з військової частини комісували, тому він доведений до відчаю і через відмову матері став з нею сваритись та відреагував нецензурною лайкою. У відповідь мати, яка знає про його стан здоров"я, не заспокоїла його, а навпаки, теж кричала на нього і викликала поліцію.
Потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що син ОСОБА_1 після перенесеної травми у дитинстві не чує і через це постійно нервується. Дружина його залишила і він проживає з нею. Був призваний на службу в ЗСУ, однак через поганий слух його звільненено, він не може влаштуватися на роботу і став вживати алкогольні напої, з приводу чого між ними постійно виникають сварки. Зокрема, 19 березня 2023 року між ними виник конфлікт через те, що вона не захотіла надати йому кошти на придбання цементу, в ході якого він на неї кричав нецензурними словами, був в стані ефекту і вона викликала поліцію, щоб працівники поліції забрали його на лікування (добровільно він відмовляється пройти), натомість було складено протокол. Заперечує вчинення сином щодо неї дій з приводу насильства.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).
Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності.
Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт.
Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
Відповідно до вимог ст. 245 КпАП України, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В статті 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На підтвердження вини ОСОБА_1 вчиненого правопорушення надано:
- протокол про адміністративне правопорушення від 19 березня 2023 року серія ВАВ №784708 (а.с.1); рапорт працівника поліції ОСОБА_3 (а.с.2); протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 19 березня 2023 року (а.с.3); письмові пояснення ОСОБА_2 (а.с.4).
Надаючи оцінку вказаним матеріалам, встановлено, що вони не містять жодного належного та допустимого доказу, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП та які б підпадали під ознаки психологічного насильства в сім`ї.
Зокрема, рапорт працівника полії не є належним доказом у справі, він є документом внутрішнього користування, оскільки його зміст полягає в тому, що працівник поліції інформує начальника ВП про правомірність дій працівників поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення і відтак, не є належним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненому.
Письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 на а.с. 4, складені працівниками поліції, не підписані нею, а отже, не підтверджені власноручним підписом про їх правдивість.
Натомість, в судовому засіданні потерпіла пояснила, що ОСОБА_1 під час сімейного конфлікту не вчиняв щодо неї дій, як і б мали характер сімейного насильства та вказувала, що викликала працівників поліції з приводу необхідності примусового лікування сина через вади здоров"я (глухоту) та вживання алкогольних напоїв, внаслідок чого він не може влаштуватися на роботу, став знервованим та з цього приводу постійно виникають сварки.
А наявний в матеріалах справи протокол не є підтверджуючим доказом скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки не відповідає дійсним обставинам справи, складений всупереч вимогам ст. 256 КУпАП.
Слід зазначити, що обов`язок довести наявність ознак домашнього насильства в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та можливість заподіяння або заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого покладається на посадову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення.
Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали не свідчать про те, що ОСОБА_1 застосував до потерпілої ОСОБА_2 домашнє насильство, яке могло завдати чи завдало шкоду психічному здоров`ю потерпілої.
Так, у відповідності до диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Виходячи з наведеного, слід зазначити, що об`єктивна сторона правопорушення за ч.1ст.173-2 КУпАП передбачає ознаки - настання наслідків насильства, а саме: завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, або ж реальна можливість завдання вказаної шкоди.
Конфлікт- це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що приводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.
Відповідно до методичних роз`яснень щодо природи домашнього насильства визначено, що метою такого завжди є встановлення контролю над жертвою, коли кривдник намагається бути єдиним «розпорядником» її життя. Підкоряючись, жертва стає безпорадною, не може правильно оцінювати ситуацію, більше навіть не намагається себе захистити.
Частина 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності саме за вчинення домашнього насильства. Будь-яка суперечка чи конфлікт, які виникають між членами сім`ї, співмешканців, не можуть однозначно трактуватись, як домашнє насильство, що має місце у даному випадку.
Домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.
Слід звернути увагу на те, що не вважається домашнім насильством вчинений між особами звичайний сімейний конфлікт (сварка), який за своїм характером був лише зіткненням їх протилежних інтересів і поглядів, напруженням і крайнім загостренням їх відносин та наявних між ними суперечностей, що може супроводжуватися взаємними докорами і образами, але без наміру завдати шкоди психічному чи фізичному здоров`ю потерпілого.
Проаналізувавши пояснення, які надали в суді потерпіла ОСОБА_2 та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , враховуючи, що обов`язковим елементом складу правопорушення є наслідки у виді шкоди психічному здоров`ю потерпілої особи, суддя приходить до висновку, що підтвердження наявності шкоди психічному здоров`ю потерпілої матеріали справи не містять.
Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, яка притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь.
Згідно приписів ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, аналізуючи у сукупності викладені в протоколі обставини та докази по справі, суддя приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, оскільки суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що інкримінується останньому.
З врахуванням викладеного та керуючись ч.1 ст. 173-2 КУпАП, ст. 247, 283, 284 КУпАП,-
П О С Т А Н О В И В :
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного через Болехівський міський суд.
Суддя Головенко О.С.