Справа №521/7259/23
Номер провадження 3/521/6701/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2023 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Громік Д.Д., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшли матеріали з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КпАП України.

Згідно протоколу серії ААД № 428723 від 02.02.2023 року про адміністративне правопорушення, 02.02.2023 року, о 22 год. 36 хв. в м. Одесі, по вул. М.Грушевського, 17А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Ford», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, підвищена жвавість. Від проходження медичного огляду, у встановленому законом порядку, на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак направив на адресу суду письмові заперечення, згідно яких просив справу слухати у його відсутність та закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що 02.02.2023 року стосовно нього було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП про те, що він 02.02.2023 року о 22 год. 36 хв. керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та від проходження огляду відмовився.

В поясненнях зазначає, що він не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі та одразу ж після пропозиції співробітника патрульної поліції проїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду, він погодився, оскільки жодних заборонених речовин не вживав.

В той час працівник поліції підізвав ще одного свого колегу та вони стали обговорювати це питання між собою, та почали говорити, що дана процедура займе багато часу.

Поліцейський наголошував на тому, що ця процедура проводиться довго і закінчиться вже після того, як настане комендантська година, а в комендантську годину заборонено перебувати на вулиці і добратися до дому без спеціальної перепустки буде не можливо.

Також, поліцейський йому сказав, що у разі, якщо він поїде до медичного закладу проходити медичний огляд, то автоматично у нього заберуть автомобіль і поставлять на штрафмайданчик, а потім йому буде важко її звідти забрати та ще й прийдеться додатково платити гроші за зберігання автомобіля на штрафмайданчику. Потім один поліцейський відійшов, а другий став йому говорити, що у разі, якщо він на камеру відмовиться поїхати до медичного закладу і там пройти медогляд на стан сп`яніння, тоді ця процедура буде тривати не довго та вони про це вкажуть у протоколі і він зможе їхати далі, а автомобіль не будуть вилучати.Ці розмови продовжувались і у салоні патрульного автомобіля під час руху до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння. Будучи юридично необізнаним, працівники поліції все ж таки вмовили, щоб він погодився відмовитись від проходження медогляду в медзакладі, про що й було зазначено в протоколі, хоча насправді з самого початку працівникам поліції наголошувалось про згоду поїхати і пройти огляд у медзакладі на стан сп`яніння.

Також працівники поліції не надали можливості надати письмові пояснення та написали в протоколі, про відмову у наданні пояснень, наголошуючи на тому, що всі пояснення він зможе надати у суді.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

У відповідності до вимог частини першої ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що особа уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановивши наявність усіх складових складу адміністративного правопорушення, зобов`язана скласти протокол, в якому в обов`язковому порядку має бути зазначені суть адміністративного правопорушення, тобто, дії особи, які відповідають диспозиції статті 130 КУпАП та утворюють об`єктивну сторону складу зазначеного правопорушення.

Оскільки у відповідності до приписів ст. 254 КУпАП складання протоколу про адміністративне правопорушення передбачено виключно у випадку його вчинення, уповноважена посадова особа на момент складання протоколу повинна мати в своєму розпорядженні належні та допустимі докази, визначені ст. 251 КУпАП, які беззаперечно доводять вину особи у вчиненні правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився.

У той же час, згідно з наявного у справі відеозапису з боді-камери № 474166, 471839, вбачається, що на пропозицію поліцейського проїхати до лікаря-нарколога з метою огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 погодився. Після цього, на автомобілі патрульної поліції поліцейські разом з ОСОБА_1 виїхали до медичного закладу.

Під час руху автомобіля працівник патрульної поліції почав вчиняти дії, направлені на спонукання ОСОБА_1 до відмови від проведення огляду, тобто, до вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Як вбачається з вищевказаного відеозапису, поліцейський почав переконувати ОСОБА_1 , що процедура проводиться довго і закінчиться вже після того, як наступить комендантська година, а в комендантську годину останній не зможе перебувати на вулиці і в цей час доїхати до дому також не зможе без спеціальної перепустки.

Після цього, на зазначеному відеозаписі поліцейський почав повідомляти ОСОБА_1 неправдиву інформацію та роз`яснювати не передбачені законодавством права.

Так, патрульний поліцейський повідомив, що згідно Правил дорожнього руху, а також п. 2.5 Правил він має право відмовитися від проведення огляду.

У той же час, зі змісту зазначеного пункту Правил дорожнього руху України вбачається, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Отже, законодавством не тільки не передбачено права водія відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, а й встановлено обов`язок водія пройти такий огляд на вимогу працівника поліції.

Після цього, працівник патрульної поліції почав повідомляти ОСОБА_1 негативні наслідки проходження ним медичного огляду у лікаря-нарколога, а саме те що автоматично у ОСОБА_1 заберуть автомобіль і поставлять на штрафмайданчик, та потім йому буде важко його звідти забрати і необхідно буде додатково платити кошти за зберігання автомобіля на штрафмайданчику. Згодом один з працівників поліції повідомив, що вони вкажуть у протоколі, що ОСОБА_1 відмовляється від проходження медичного огляду у разі, якщо останній скаже на камеру, що він відмовляється поїхати до медичного закладу і там пройти медогляд на стан сп`яніння, і тоді ця процедура буде тривати не довго та вони про це зазначать у протоколі і ОСОБА_1 зможе їхати далі та автомобіль у нього не будуть вилучать. Як наслідок, ОСОБА_1 вказав, що в такому разі він відмовляється від проведення огляду в лікарні.

Відповідно до ст. 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Україна, давши згоду на обов`язковість міжнародного договору, зобов`язується діяти таким чином, щоб не позбавити його мети та не зробити його неможливим для виконання. Тому і ратифікована Конвенція і практика ЄСПЛ відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» для України є джерелами права і обов`язковими до застосування.

Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (див. рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), від 21 лютого 1984 року, пп. 52-54, Series A № 73; «Лауко проти Словаччини» (Lauko v. Slovakia), 2 вересня 1998 року, пп. 56-59, ReportsofJudgmentsandDecisions 1998-VI;

У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

ЄСПЛ під провокацією (поліцейською) розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто, отримати докази та порушити кримінальну справу (рішення ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року).

Даючи оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, суддя вважає, що усі зазначені дії поліцейського, вчинені після того як ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря-нарколога, сів в службовий автомобіль і почав слідувати в лікарню, були незаконними, оскільки роз`яснення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності прав, які законодавством не передбачені, залякування зазначеної особи наслідками порушення останнім комендантської години, вилучення у ОСОБА_1 автомобіля з подальшою евакуацією його на штрафмайданчик, та сплати коштів за його зберігання на штрафмайданчику, не тільки не передбачені чинним законодавством, а й по суті вчинені виключно з метою спонукання ОСОБА_1 до висловлення відмови від проходження огляду.

З огляду на конкретні обставини зазначеної справи, є очевидним, що без зазначених протиправних дій працівника патрульної поліції, правопорушення не було б вчинено, тобто мала місце провокація та схиляння ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду.

У даному випадку поліцейський, отримавши згоду ОСОБА_1 на проведення огляду на стан сп`яніння, мав би виконувати вимоги п. 9 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015, згідно з яким з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Таким чином, з огляду на викладене, слід вважати, що в такому випадку відсутнє порушення останнім вимог Правил дорожнього руху України, у зв`язку з чим в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому дана справа підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 9-11, 130, 221, 247, 252, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Суддя Д.Д. Громік