Роздільнянський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 511/923/23

Номер провадження: 3/511/497/23

"10" квітня 2023 р. суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Ільяшук А. В розглянувши матеріали, що надійшли з Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, фактично проживаючу та зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1

за частиною 3 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 815550 від 06 квітня 2023 року, 15 березня 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , громадянка ОСОБА_1 ухилялась від виконання батьківських обов`язків, а саме: неповнолітній син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчиняв хуліганські дії відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позиція учасників розгляду справи.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнала, та зазначила, що матеріали справи не містять жодних відомостей, що саме її син вчиняв хуліганські дії відносно ОСОБА_3 .

Висновки суду за результатами розгляду матеріалів справи.

Диспозиція статті 1 КУпАП визначає, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення.

Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Згідно положеннями статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до диспозиції статті 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Частина 3 статті 184 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.

З матеріалів справи, вбачається, що на думку особи, яка склала вищевказаний протокол, ОСОБА_1 ухилялась від виконання батьківських обов`язків, в результаті чого її неповнолітній син ОСОБА_2 вчинив хуліганські дії відносно ОСОБА_3 .

Проте, протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей, яке саме правопорушення вчинив ОСОБА_2 .

При цьому, матеріали справи не містять доказів, окрім заяви та пояснень ОСОБА_3 , що ОСОБА_2 вчиняв відносно неї та її сина дії хуліганського характеру. Із вказаних пояснень ОСОБА_3 від 15.03.2023 року слідує, що вона не підтвердила вчинення правопорушення саме ОСОБА_2 у той день, а вказує на довготриваі, на її думку, хуліганські дії ОСОБА_4 відносно неї та її дітей, що не підтверджується жодним доказом.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (стаття 62 Конституції України).

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Згідно роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно з статтями 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі. Крім цього, процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача та судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»).

У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Пунктом 1 статті 247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 184 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись статтями 8, 33, 40-1, 247, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 3 статті 184 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Роздільнянський районий суд Одеської області протягом 10 днів з дня її постановлення.

Суддя: А. В. Ільяшук