Справа № 473/198/23
Провадження № 33/812/128/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 квітня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Ковальським Є.В.,

за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Лукіянчина П.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову, яку ухвалив Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області під головуванням судді Зубар Наталі Борисівни у приміщенні цього ж суду 06 березня 2023 року, якою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовий в/ч НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , обліковий номер платника податків НОМЕР_2 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП, та застосовано до нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,

у с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №104135 від 12 січня 2023 року ОСОБА_1 12 січня 2023 року о 20:52 год. в м. Вознесенську, по вул. Ювілейній, керував транспортним засобом ВАЗ2101, номерний знак, НОМЕР_3 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці ока, що не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у визначеному законом порядку в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 березня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік та стягнуто в дохід держави 536 грн. 80 коп. судового збору.

Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 .

Апелянт зазначив, що докази, на яких обґрунтовувалась його винуватість у скоєнні адміністративного правопорушення, є недопустимими, оскільки судом не було враховано причину його відмови пройти медичне освідування.

Скаржник зауважив, що 12 січня 2023 року він з дружиною та малолітнім сином повертався до місця свого проживання від батьків, був зупинений працівниками поліції, які зазначили, що у транспортному засобі не працює освітлення задніх номерних знаків та відсутній бризговик.

Згодом працівник поліції ОСОБА_2 запросив ОСОБА_1 для складання протоколу. На запитання поліцейського, чи вживає ОСОБА_1 наркотичні засоби, скаржник відповів, що не вживає.

Потім працівник поліції запропонував скаржнику зажмурити очі та за його вказівкою відкрити, після того, як ОСОБА_1 відкрив очі, поліцейський посвітив йому в очі яскравим світлом ліхтаря, оскільки в автомобілі поліцейського було темно. На підставі цього працівник поліції зробив висновок, що у скаржника звужені зіниці і що у є підозра щодо вживання ОСОБА_1 наркотичних засобів.

Працівником поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що скаржник спочатку двічі погоджувався, а потім відмовився через те, що його дружина разом з хворою дитиною знаходились в салоні автомобіля, а в той день температура повітря була 7 градусів морозу.

Дружина не має водійського посвідчення, а також не може користуватись автомобілем та не може увімкнути обігрівач.

На прохання ОСОБА_1 працівника поліції відвести його дружину додому, той відмовив.

Зазначені обставини були підтвердженні дружиною скаржника ОСОБА_3 у судовому засіданні, проте у тексті постанови суду відсутні пояснення дружини.

Також працівником поліції не було запропоновано пройти огляд на місці зупинки на стан алкогольного сп`яніння, а також не роз`яснено ОСОБА_1 його право протягом двох годин, у разі незгоди з протоколом, пройти огляд самостійно, звернутися до лікарняного закладу та пройти відповідне обстеження.

Отже дії працівників поліції були протиправними, оскільки згідно статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Лукіянчина П.П., які підтримали вимоги та доводи апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також вимогах закону.

Згідно пункту 2.9-а Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі - Правила)), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Приписами пункту 2.5 Правил передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно частини 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частин 1, 2 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно частини 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Порядок огляду особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, врегульований також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452/735).

Так, відповідно до пунктів 2, 4 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного сп`яніння є:

наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці);

звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

почервоніння обличчя або неприродна блідість.

За такого наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння.

Згідно пункту 12 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, за змістом частини 1 статті 130 КУпАП склад адміністративного порушення, в тому числі, утворює сукупність фактів: керування транспортними засобами з ознаками, зокрема, наркотичного сп`яніння та відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан такого сп`яніння.

З оскаржуваної постанови суду вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені правильно, такі висновки ґрунтуються на доказах, які досліджені під час судового розгляду.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №104135 від 12 січня 2023 року, ОСОБА_1 12 січня 2023 року о 20:52 год. в м. Вознесенську, по вул. Ювілейній, керував транспортним засобом ВАЗ2101, номерний знак НОМЕР_3 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці ока, що не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у визначеному законом порядку в медичному закладі відмовився.

Вказаний протокол підписаний особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

У графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності», ОСОБА_1 зазначив «не згоден, тому що поспішаю додому, бо в машині маленька дитина».

Вказані у протоколі про адміністративне правопорушення обставини підтверджуються щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який був зупинений працівником поліції, виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння, пропозиції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння та відмови у проходженні огляду і дослідженим судами першої та апеляційної інстанцій відеозаписом, проведеним працівниками поліції.

Так, з початку відеозапису, який міститься на диску та долучений до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №104135, вбачається, що автомобіль марки ВАЗ2101, номерний знак, НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_1 був зупинений на вимогу працівників поліції.

Працівником поліції було роз`яснено ОСОБА_1 причину зупинки, а саме те, що в автомобілі не працює освітлення задніх номерних знаків та відсутній бризговик.

З відеозапису також вбачається, що працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі (файл №3 час запису 20:57:51;20:58:04; файл 4 час запису 21:00:07), на що той спочатку погоджувався, а потім відмовився (файл №4 час запису 21:00:45; 21:01:02).

Тобто ОСОБА_1 однозначно відмовився від проходження зазначеного огляду.

Отже, дані протоколу про адміністративне правопорушення та зафіксовані відеозйомкою обставини узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом, а саме - відмовою ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.

До того ж факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 не оспорюється.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 , визнаються апеляційним судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, а також, поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винність останнього у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Апеляційний суд відхиляє аргументи апеляційної скарги як безпідставні.

Щодо наявності, як вважає апелянт, поважної причини відмовитися від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд наголошує, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Одним з обов`язків особи, яка керує транспортним засобом, відповідно до норм законодавства, є обов`язок пройти огляд на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння. При цьому не має значення для правової кваліфікації дій такої особи як адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, мотиви та причини відмови від проходження такого огляду. Тому посилання ОСОБА_1 на те, що він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у зв`язку із знаходженням в автомобілі малолітньої дитини та дружини, не є підставою для звільнення його від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП.

Поведінка ОСОБА_1 не вказувала на намір останнього проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння та обґрунтовано свідчить про відмову від його проходження. Доводи апеляційної скарги щодо відсутності направлення ОСОБА_1 для самостійного проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, на думку суду, є необґрунтованими, оскільки такий огляд відповідно до положень частини 4 статті 266 КУпАП в обов`язковому порядку проводиться у присутності поліцейського.

Щодо доводів апелянта про незаконність дій поліцейського щодо проведення огляду, наявність провокації з боку останнього.

Правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння. Тому доводи апеляційної скарги у цій частині є безпідставними, враховуючи факт відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку. Крім того, з наявних у справі доказів незаконність дій посадової особи патрульної поліції щодо вимоги ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння не вбачається. Інші дії уповноважених працівників органів поліції, зокрема, й стосовно ненадання допомоги сім`ї особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, можуть бути оскаржені заінтересованими особами у встановленому законом порядку, але не впливають на кваліфікацію дій ОСОБА_1 .

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сукупність наявних в матеріалах справи та досліджених судом доказів свідчить про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки ними доведена відмова ОСОБА_1 пройти у встановленому порядку огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння (його відсутності).

При цьому апеляційний суд враховує вказівки Європейського суду з прав людини про те, що право на вмотивованість судового рішення має захистити особу, яка звернулась до суду, від сваволі. Рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Тому відсутні підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 104135 від 12 січня 2023 року не відповідає вимогам статті 256 КУпАП.

Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов до законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не знаходить, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 березня 2023 року, якою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовий в/ч НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП, та застосовано до нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського апеляційного суду Т.М. Базовкіна