МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 484/1122/23 Головуючий у місцевому судді Максютенко О.А.
Провадження № 33/812/190/23 Головуючий у апеляційному суді Темнікова В.І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Темнікової В.І.,

за участю секретаря - Горенко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 квітня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, проживаючого по

АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1(один) рік,-

в с т а н о в и в:

Відповідно до постанови судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 квітня 2023 року, 20 лютого 2023 о 10 год. 13 хв. в м. Первомайськ по вул. Гвардійська водій ОСОБА_1 керував автомобілем «KIA» д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з рота, почервоніння очей, тремтіння кінцівок рук. Водій в присутності свідків відмовився від продуття алкотестера Драгер на місці, а так само відмовився від медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке встановлено ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в доход держави в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн 80 коп. на користь держави.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, особа, притягнута до адміністративної відповідальності звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на грубе порушення норм процесуального права та невірне застосування норми матеріального права, що потягло за собою однобічне та неповне з`ясування судом усіх фактичних обставин справи, їх не дослідження та не надання їм належної оцінки, просив скасувати постанову суду від 17 квітня 2023 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та зупинити провадження до його звільнення з військової служби.

В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується із вказаним рішенням суду через безліч порушень норм та положень КУпАП, як працівниками поліції при складені адміністративних матеріалів за протоколом, так і суддею Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області при розгляді справи та прийнятті по ній 17.04.2023 року оскаржуваної постанови.

Вказує, що працівниками поліції 20 лютого 2023 року біля 10 год. 13 хв. була здійснена безпідставна та незаконна зупинка автомобілю « КІА» д/н НОМЕР_1 під його керуванням в м. Первомайськ по вул. Гвардійська. Після зупинки працівники поліції не пояснили причину зупинки, але зазначили, що такий транспортний засіб їм необхідний для передачі на передову ВСУ, з цього приводу він відмовився надавати безоплатно а/м «КІА» д/н НОМЕР_1 , після цього працівники поліції запросили його пройти до їх службового автомобіля та присісти в салон, він відмовився. Після цього не роз`яснюючи йому права та обов`язки, як це передбачено ст. 268 КУпАП, та нормами Конституції України, викликали по телефону своїх друзів 2-х свідків, в присутності яких запропонували пройти огляд на місці зупинки для встановлення стану на алкогольне сп`яніння або проїхати до лікарні для проходження огляду для встановлення стану на алкогольне сп`яніння на що він також відмовився.

Вину в порушенні п. 2.5 ПДР України не визнає, через те, що в матеріалах справи не має жодних належних та допустимих доказів (відео запису місця події, пояснення свідків тощо) з приводу роз`яснення йому працівниками поліції його прав та обов`язків. Більш того, відеозапис місця події спростовує факт будь-яких порушень ним ПДР України 20 лютого 2023 року, що став причиною зупинки транспортного засобу.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення. В той же час, відеозапис, доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, є таким що не відповідає вимогам, передбаченим ч. 5 розділу 2 Інструкції із застосування органами чи підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки; відеозапису, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, так як з аналізу вказаного відеозапису вбачається, що він не є безперервним, як того вимагає Інструкція, причину переривання відеозапису не зазначено, а крім того відсутня дата відеозапису камери нагрудного знаку поліцейського.

Зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не може бути беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Миколаївського апеляційного суду у справі №484/1201/21 (провадження №33/812/186/21), у справі №484/596/21 (провадження №33/812/124/21).

Крім того зазначає, що в матеріалах справи відсутній акт, згідно якого встановлювалися його явні ознаки алкогольного сп`яніння зазначенні в протоколі, та направлення його в лікарню для встановлення стану на алкогольне сп`яніння, які згідно з інструкціями повинні обов`язково долучатися до протоколу.

У відповідності із приписами ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Посилається на те, що фабула протоколу повністю не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Крім того, зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги його письмову заяву від 17.04.2023 року по даній справі, яку він надіслав вранці 17.04.2023 року зі своєї електронної пошти на електронну пошту суду, через зацікавленість останнього.

Вважає, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення (постанова Верховного Суду від 08 липня 2020 року справа № 177/525/17).

Відеозапис місця події, спростовує законну процедуру складання протоколу та ознайомлення його поліцейськими з правами та обов`язками, що є неприпустимим порушенням норм, положень КУпАП.

Також вказує, що в постанові від 17 квітня 2023 року судом першої інстанції не роз`ясненні строки та порядок сплати (розрахунковий рахунок) штрафу 17000 грн та судового збору в сумі 536 грн в дохід держави.

На підставі викладеного просив за наслідками розгляду апеляційної скарги ухвалити нову постанову, якою скасувати в повному обсязі постанову суду першої інстанції від 17 квітня 2023 року.

ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений, просив розглядати справу у його відсутність.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно пункту 2.9-А Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі - Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно диспозиції якої адміністративна відповідальність настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно постанови судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 квітня 2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно частин 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Аналогічні вимоги містить Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі - Інструкція).

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 також передбачає, що огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме - відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 092352 від 20 лютого 2023 року та доданими до протоколу поясненнями свідків та відеозаписом.

Так, згідно положень ст. 256 КУпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвище, адреса свідків і потерпілих, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та інше. Протокол підписується особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідками та потерпілими. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 092352 від 20 лютого 2023 року, дані, відображені в якому, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом, 20 лютого 2023 року о 10 год. 13 хв. в м. Первомайськ по вул. Гвардійська, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «КІА» р.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук. Водій в присутності свідків відмовився від продуття алкотестеру Драгер на місці, а так само відмовився від медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Вказаними діями, порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність.

Отже, в протоколі зазначено місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Також протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом скористався та надав письмові пояснення на окремому аркуші, в яких власноручно зазначив - «керував автомобілем «КІА», випив пляшку пива, продувати алкотестер драгер відмовляюся, в лікарню їхати відмовляюся, вину визнаю та обіцяю такого більше не робити».

В протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Також в протоколі зазначено, що водія відсторонено від керування транспортним засобом шляхом блокування замків дверей, що до протоколу додаються письмові пояснення водія, свідків та відео-диск.

ОСОБА_1 підписав протокол про адміністративне правопорушення без будь-яких застережень.

Даний протокол також підписано свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Таким чином, складений працівником поліції щодо ОСОБА_1 протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.

З набранням чинності з 17.03.2021року Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» №1231-IX від 16.02.2021 року, яким частина 2 статті 266 КУпАП викладена у новій редакції, законом передбачається проведення поліцейським огляду водія на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів із застосуванням технічних засобів відеозапису і тільки у разі неможливості застосування таких засобів закон вимагає проведення огляду у присутності двох свідків.

Такі ж зміни були внесені в п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 808 від 05.11.2021р.

В п.3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду № 1103, зміни про те, що огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів внесені постановою КМУ № 57 від 20.01.2023р., яка набрала чинності 25 січня 2023 року.

В п. 8 Порядку ( в редакції із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ № 57 від 20.01.2023) вказано, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

При цьому, логічне тлумачення положень ч. 2 ст. 266 КУпАП та зазначений підзаконних актів дає підстави вважати, що застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису є належним та допустимим доказом під час провадження у справах за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не залежно від того, чи технічними засобами відеозапису зафіксовано сам огляд особи на стан сп`яніння, що проводився на місці, чи такими засобами зафіксовано відмову особи від огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Залучення свідків до огляду на стан сп`яніння, а так само фіксації відмови водія від огляду, є обов`язковим лише у разі неможливості застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису.

Оскільки огляд ОСОБА_1 проводився 20 лютого 2023 року, тобто після набрання чинності зазначеними нормативними актами, з використанням спеціальних технічних засобів відеозапису, то участь свідків взагалі була не обов`язкова, проте факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння все ж таки підтверджується і письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , відповідно до яких, в їх присутності, водій ОСОБА_1 відмовився від продуття алкотестеру «Драгер» на місці, а також відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Факт керування транспортним засобом не заперечував, факт вживання алкогольних напоїв визнавав.

Отже, як факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, так і наявність обґрунтованих сумнівів перебування його в стані алкогольного сп`яніння підтверджується письмовими поясненнями як самого ОСОБА_1 , так і свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Крім того, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом також підтверджується відеозаписом з відео реєстратора автомобіля працівників поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем «КІА» р.н. НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції в повній мірі дотримано вимоги Інструкції, приписами якої встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів.

Так, відповідно до пунктів 2, 3 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння. Зі спілкування поліцейського з ОСОБА_1 , зафіксованим на відео, вбачається, що поліцейським в присутності свідків у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме, різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук, про що йому було повідомлено і проти чого він не заперечував.

За такого, поліцейським обґрунтовано було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Факт відмови ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції пройти відповідно до встановленого законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі підтверджений дослідженим судом відеозаписом, проведеним працівниками поліції, на якому зафіксовано як працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і у медичному закладі, на що він відповів відмовою.

Так, з відеозапису вбачається, що працівником поліції в присутності двох свідків ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» на місці зупинки його транспортного засобу, на що ОСОБА_1 відповів відмовою, а також йому було запропоновано проїхати до медичного закладу в м. Первомайськ для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на що останній також відповів відмовою. На питання працівника поліції чи вживав він спиртні напої, ОСОБА_1 відповів, що випив пляшку пива. Після чого працівником поліції було роз`яснено, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, на питання чи все йому зрозуміло, ОСОБА_1 відповів, що «так, все зрозуміло».

Отже, дані протоколу про адміністративне правопорушення та зафіксовані відеозйомкою обставини узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом, а саме, відмовою ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому законом порядку.

Вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "По національну поліцію". Відеозапис події відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, відповідно до вимог якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сукупність наявних в матеріалах справи та досліджених судом доказів свідчить про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки ними доведено порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху щодо обов`язку водія на вимогу працівника поліції пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому апеляційний суд враховує, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Зазначені вище докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про справі щодо ОСОБА_1 .

Посилання в апеляційній скарзі на те, що свідки є друзями працівників поліції апеляційним суд не приймає до уваги, оскільки доказів того, що свідки є зацікавленими особами з боку поліцейського, або надали неправдиві свідчення матеріали справи не містять, тому зазначені доводи апеляційної скарги носять характер припущення.

Недовіряти або сумніватись в правдивості та об`єктивності показів свідків у суду апеляційної інстанції підстав немає. Дані свідки були ознайомлені з їх обов`язками та правами, визначеними ст. 63 Конституції України, їх покази є послідовними та логічними і доповнюють інші докази по справі. Факт їх присутності під час проведення огляду зафіксований на відеозаписі, на якому ОСОБА_1 не висловлював недовіру присутнім свідкам. Ці свідки підписали також протокол про адміністративне правопорушення, який є належним та допустимим доказом у справі.

Правомірність зупинки транспортного засобу не входить до предмету доказування за фабулою ч.1 ст. 130 КУпАП. Тому посилання апелянта на те, що працівники поліції не пояснили йому причину зупинки, не мають правового значення для вирішення питання про наявність чи відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Ствердження в апеляційній скарзі про те, що після зупинки його автомобіля працівники поліції зазначили, що такий транспортний засіб їм необхідний для передачі на передову ВСУ спростовані оглянутим відеозаписом, на якому не зафіксовані зазначені обставини, а також упереджене ставлення працівників поліції до ОСОБА_1 , а навпаки відеозапис свідчить про те, що працівники поліції спокійно виконували свої професійні обов`язки, ОСОБА_1 поводився спокійно, спілкувався з працівниками поліції, з усім погоджувався, нікуди не поспішав.

Жодних доказів, які б спростовували факти, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного дані ствердження апеляційний суд не приймає до уваги та розцінює їх як спосіб для уникнення ОСОБА_1 відповідальності.

Щодо відсутності у матеріалах справи направлення водія на огляд до медичного закладу та акту огляду на стан сп`яніння, то таке не свідчить про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп`яніння

Так, відповідно до змісту положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складається поліцейським у разі відмови пройти такий огляд на місці зупинки, або у разі незгоди із результатами огляду за допомогою спеціальних технічних засобів, який проведений поліцейським, та згоди водія пройти огляд у закладі охорони здоров`я. Оскільки ОСОБА_1 не погодився пройти огляд на стан сп`яніння, як на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, так і у закладі охорони здоров`я, складання направлення водія на огляд до медичного закладу не було необхідним.

Акт огляду складається для фіксації результатів такого огляду, але ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився, отже у поліцейського не було підстав для фіксації результатів огляду.

З урахуванням викладеного апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що відсутність акту огляду та направлення в лікарню для встановлення стану на алкогольне сп`яніння, з урахуванням конкретних обставин справи свідчать про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП.

При прийнятті рішення у даній справі апеляційний суд вважає безпідставним посилання апелянта на постанови Миколаївського апеляційного суду у справі №484/1201/21 (провадження №33/812/186/21), у справі №484/596/21 (провадження №33/812/124/21), так як у справі №484/1201/21 йде мова про відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, який має свої особливості відмінні від порядку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а у справі № 484/596/21 аналізувалися обставини, коли в фабулі були викладені 2 самостійні склади правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме керування в стані алкогольного сп`яніння та відмова від проходження огляду.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що йому не було роз`яснено права та обов`язки, спростовується матеріалами справи, оскільки як вже зазначалось, в протоколі про адміністративне правопорушення, підписаному ОСОБА_1 без зауважень, вказано, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Відхиляє апеляційний суд також доводи апеляційних скарг про те, що надані під час складання протоколу про адміністративне правопорушення пояснення ОСОБА_1 , не можуть бути покладені в основу обвинувачення.

Так, відповідно до положень ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. А згідно ст. 63 Конституції України особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.

Особа, яка обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення (за аналогією з КПК України, як найбільш наближеної галузі права), має право на власний розсуд формувати лінію свого захисту. Показання правопорушника (обвинуваченого) є не лише джерелом доказів, а й засобом захисту ним своїх інтересів, вони мають бути ретельно перевірені й оцінені судом. Жоден доказ не має наперед встановленої сили для суду.

Визнання вини не є беззаперечним доказом і не звільняє правоохоронні органи та суд від всебічної, повної та неупередженої перевірки та оцінки показань окремо, та всієї доказової бази у сукупності.

Водночас регламентований ст. 62 Конституції України принцип презумпції невинуватості звільняє особу від обов`язку доводити свою невинуватість, усі сумніви щодо доведеності вини повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Якщо правопорушник (обвинувачений) посилається на обставини, що свідчать про його невинуватість, то встановити або спростувати такі обставини повинна сторона обвинувачення. Показання правопорушника (обвинуваченого) підлягають оцінці за тими ж правилами, що й усі докази, наявні у матеріалах адміністративного чи кримінального провадження.

У даній справі показання ОСОБА_1 підтверджуються іншими наведеними вище належними та допустимими доказами у справі, а тому можуть бути використані як доказ у сукупності з іншими доказами у справі. Доказів, які б спростовували надані під час оформлення матеріалу про адміністративне правопорушення пояснення ОСОБА_1 , матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги про неналежність та недопустимість як доказу у справі відеозапису, оскільки відеозапис не вівся безперервно, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки на дослідженому відеозаписі зафіксовані всі події щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Отже, зафіксована на відеозаписах інформація є достатньою та підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами. Так, вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "По національну поліцію".

Посилання в апеляційних скаргах на порушення Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і відео і кінозйомки, затвердженої наказом №1026 від 18 грудня 2018 року, а саме на те, що запис не є безперервним не спростовує належність фіксації факту правопорушення, у вчиненні якого звинувачується ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» №580-VIII від 02 липня 2015 року поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою виявлення або фіксування правопорушення.

Норми законодавства про адміністративні правопорушення (КУпАП) не містять вимог щодо порядку фіксації факту керування порушником транспортними засобами або наслідків відхилення від вимог внутрішньовідомчих інструкцій, а тому ця обставина має доводитись за загальними вимогами щодо доказів (стаття 251 КУпАП).

Відеозапис, який приєднаний до протоколу про адміністративне правопорушення у справі, сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації, тому відеозапис є належним та допустимим доказом.

З відеозапису, який доданий до протоколу, також вбачається, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі. Проте ОСОБА_1 відмовився від проходження зазначеного огляду і такі обставини ним не заперечувались.

Апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції та вважає можливим при прийнятті рішення керуватися відео, наданим разом з протоколом про адміністративне правопорушення.

Приймаючи рішення у справі апеляційний суд вважає необхідним врахувати також практику Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Хан проти Сполученого Королівства», ЄСПЛ виходить з того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку суд повинен вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому. Тобто якщо процес по даній справі в цілому і загалом справедливий, то навіть отримані у незаконний спосіб докази можуть бути прийнятними.

Не підтверджена матеріалами справи також зацікавленість на думку апелянта суду першої інстанції під час розгляду справи через не врахування судом письмової заяви ОСОБА_1 від 17.04.2023 року по даній справі, яку він надіслав вранці 17.04.2023 року зі своєї електронної пошти на електронну пошту суду, так як дана письмова заява, яка містила в собі клопотання про зупинення провадження у справі, згідно акту від 17.04.2023р. була передана канцелярією суду для долучення до матеріалів справи після 10-00год., тоді як справа була призначена до розгляду на 10-00год.

Таким чином, переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, слід дійти висновку, що переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційному суду не надано.

Слід також зазначити, що у рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 за правопорушення, вчинене 20 лютого 2023 року, визначенні його виду та розміру, судом першої інстанції дотримані загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначені ст. 33 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.

Таким чином, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що суд вірно оцінив наявні в даній справі докази відповідно до вимог ст. 251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, а також що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 130 КУпАП як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Тому підстав для скасування постанови судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 квітня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції не вбачає.

Щодо доводів апеляційної скарги про необхідність зупинення апеляційним судом провадження у справі до звільнення ОСОБА_1 з військової служби з мотивів, викладених в заяві ОСОБА_1 на адресу суду першої інстанції від 17 квітня 2023р., слід зазначити наступне.

В клопотанні від 17 квітня 2023р. ОСОБА_1 зазначив, що він згідно довідки від 29.03.2023 року за вих. №74 та військового квитка, як військовослужбовець призваний до лав ЗСУ та перебуває на службі на передовій в районі Херсонської області через війну з РФ, в в/ч НОМЕР_2 з 08.03.2022 по теперішній час. В зв`язку, з чим прибути до суду фізично не має можливості. Договір з адвокатом на представлення його інтересів по даній справі за браком коштів не продовжений. З матеріалами справи особисто не знайомий. Проте хоче бути присутнім у судових засіданнях та надавати суду як усні так і письмові пояснення. Відпустку командир в/ч НОМЕР_3 відмовляється надати за браком осіб для його заміни на час відпустки.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ, та Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Згідно копії військового квітка ОСОБА_1 06 березня 2022 року на підставі Указу Президента України №69/22 «Про загальну мобілізацію» призваний у Збройні Сили України.

Відповідно до копії довідки командира військової частини НОМЕР_3 підполковника ОСОБА_5 від 29.03.2023 №74, яка видана сержанту ОСОБА_1 , який проходить службу в військовій частині НОМЕР_3 , він приймає безпосередню участь у бойових діях з 08 березня 2022 року (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримання збройної агресії) на виконання Указу Президента України « Про введення воєнного стану» від 24.02.2022 №64/2022.

Отже, з 08 березня 2022 року ОСОБА_1 проходить службу у Збройних Силах України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавства України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України. Згідно ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Підстави для застосування аналогії закону відповідно до норм Кримінального процесуального кодексу України (як найбільш наближеної норми права) для вирішення питання про зупинення провадження у справі про адміністративні правопорушення, відсутні, так як положеннями КУпАП передбачені випадки коли допускається зупинення строку розгляду таких справ.

Так, згідно ч. 4 статті 277 КУпАП строк розгляду адміністративних справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, зупиняється судом у разі якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо). При цьому адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його вчинення, але не пізніше двох років з дня його вчинення (частина 4 статі 38 КУпАП).

Натомість за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення (частина 6 статті 38 КУпАП).

Зазначені вище положення дають можливість розглянути питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП у суттєво збільшені строки поряд із загальними строками накладення адміністративного стягнення, передбаченими частиною 2 статті 38 КУпАП.

Тобто КУпАП врегульовані питання зупинення провадження в адміністративних справах шляхом надання можливості суду зупиняти провадження в окремо визначених категоріях справ у конкретно передбачених випадках і законодавцем не віднесено до таких справ ті, що стосуються притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП, зокрема із зазначених у клопотанні ОСОБА_1 підстав (на період проходження особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, військової служби за призивом під час мобілізації на особливий період).

Крім того, апеляційний суд враховує, що перебування ОСОБА_1 на службі не унеможливлює його явку в судове засідання, таку можливість ОСОБА_1 реалізував, з`явившись в судове засідання 08 червня 2023р. Наявність у апелянта електронної адреси, за допомогою якої він, перебуваючи на службі, спілкується з апеляційним судом давала йому можливість направити суду свої письмові пояснення чи докази, що йому неодноразово було роз`яснено. На даний час від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у його відсутність.

За такого клопотання про зупинення провадження у справі, яка переглядається, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст.246, 283, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

У задоволенні клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі відмовити.

Постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 квітня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в доход держави в розмірі 17000 грн - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.І. Темнікова