Провадження № 33/824/1544/2023 Доповідач у ІІ інстанції Дрига А.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Дрига А.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника Харченка С.В. та потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Харченка С.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 лютого 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , -

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, зі стягненням судового збору на користь держави, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді, 20 листопада 2022 року, о 22 годині 50 хвилин водій ОСОБА_1 , керуючи власним автомобілем «Renault Koleos», д.н.з. НОМЕР_1 , на 20 км автодороги М-05 сполученням «Київ-Одеса», рухаючись в напрямку м. Одеса, не вибрала безпечну швидкість руху, не дотрималась безпечної дистанції та скоїла зіткнення з вантажним автомобілем «ТАТА», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушила вимоги п.п.2.3 «б», 12.1, 12.3, 13.1 ПДР України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням судді, захисник Харченко С.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 лютого 2023 року скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує, що ОСОБА_3 не порушувала правил дорожнього руху - їх порушив невстановлений водій, який буксирував автомобіль під керуванням ОСОБА_2 , оскільки він рухався в середній смузі з досить низькою швидкістю руху в нічний час, чим створив перешкоду іншим учасникам дорожнього руху та порушив вимоги п.п.11.2, 11.7, 23.9 та 23.10 ПДР України, внаслідок чого і сталася дорожньо-транспортна пригода.

Крім того, апелянт зазначає, що працівниками поліції фактично не встановлено хто саме був за кермом, так як протокол складено на ОСОБА_3 , а пояснення надавав як водій ОСОБА_4 .

Також захисник вказує, що долучена до протоколу схема місця ДТП не відповідає вимогам Наказу МВС України №1395 від 07.11.2015 та суперечить поясненням самих учасників ДТП, а тому є неналежним доказом по справі і потребує доопрацювання. Крім того, апелянт вказує на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення, складеному щодо ОСОБА_3 вимогам ст. 256 КУпАП.

В запереченнях на апеляційну скаргу потерпілий ОСОБА_2 просить залишити її без задоволення, як безпідставну та необґрунтовану, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши думки ОСОБА_1 та її захисника Харченка С.В., які підтримали апеляційну скаргу, думку потерпілого ОСОБА_2 , який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали адміністративного провадження та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що судом першої інстанції дані вимоги закону у повній мірі було дотримано.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Зокрема, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується фактичними даними, що містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №050145 від 21.11.2022, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП (а.с.1); схемі місця ДТП, яка складена у відповідності з вимогами Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС №1395 від 07.11.2015 (а.с.2); письмових поясненнях ОСОБА_2 (а.с.3); акті огляду та тимчасового затримання транспортного засобу (а.с.11); відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції (а.с.13).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Відповідно до пп. «б» п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним (п. 12.1 ПДР України) та у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди (п. 12.3 ПДР України).

Згідно п. 13.1 ПДР України водій незалежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що причиною зіткнення вказаних транспортних засобів стала необережність водія ОСОБА_1 , яка в темну пору доби в умовах фактичної відсутності належного освітлення дороги через об`єктивні причини, не стежила за дорожньою обстановкою, рухалась з небезпечною швидкістю, яка не дала їй можливість зупинити керований нею транспортний засобів на безпечний відстані від автомобіля «ТАТА», д.н.з. НОМЕР_2 . Саме фронтальні пошкодження передньої частини автомобіля «Renault Koleos», та задньої частини вантажного автомобіля «ТАТА», свідчать на користь того, що вантажівка не маневрувала раптово, а зіткнення відбулось через недотримання водієм ОСОБА_1 безпечної дистанції.

Отже, суд першої інстанції проаналізував наявні у справі докази, які узгоджуються між собою, дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні вимог п.п.2.3 «б», 12.1, 12.3, 13.1 ПДР України, і доводи апеляційної скарги захисника з приводу того, що ОСОБА_1 не порушувала правил дорожнього руху цього не спростовують.

Не можуть бути взяті до уваги й доводи апеляційної скарги захисника про те, правила дорожнього руху порушив інший невстановлений водій, який буксирував автомобіль під керуванням ОСОБА_2 , оскільки суд не має правових підстав для встановлення винуватості водія іншого транспортного засобу, так як протокол про адміністративне правопорушення щодо нього не складався.

Також є безпідставними твердження про те, що фактично не встановлено, що ОСОБА_1 перебувала за кермом автомобіля. Зокрема, з переглянутого відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 стверджувала, що у неї самої шок, що так можна було кудись не туди подивитися і в`їхати в інше авто, а також протягом майже двох годин відеофіксації, ОСОБА_1 жодного разу не заперечила того факту, що саме вона керувала автомобілем «Renault Koleos». Будь-які докази того, щоОСОБА_1 не перебувала за кермом автомобіля в матеріалах справи відсутні та апеляційному суду не надані.

Необґрунтованими також є доводи апеляційної скарги щодо невідповідності схеми місця ДТП вимогам закону. Як вбачається з матеріалів справи, схема місця ДТП складена у відповідності з вимогами Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС №1395 від 07.11.2015, та на ній зафіксовано: місце зіткнення, ділянку дороги, на якій відбулось ДТП, дорожні знаки та дорожню розмітку; стан покриття проїзної частини, а також, пошкодження, які автомобілі отримали внаслідок ДТП. Схема місця ДТП підписана учасниками дорожньо-транспортної пригоди без жодних зауважень.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , який підписаний нею без жодних зауважень, складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, і доводи апеляційної скарги захисника цього не спростовують.

Отже, суд першої інстанції, проаналізувавши докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є доведеною, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

З урахуванням викладеного, вважаю, що доводи апеляційної скарги захисника Харченка С.В. не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, а відтак підстав для її задоволення апеляційний суд не вбачає.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

Враховуючи наведене, постанова судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 лютого 2023 року щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргузахисника Харченка С.В. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову суддіКиєво-Святошинського районного суду Київської області від 17 лютого 2023 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Дрига