Справа № 372/68/23
Провадження № 3-47/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 березня 2023 року Суддя Обухівського районного суду Київської області Кравченко М.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Обухівського районного управління ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, реєстраційний номер облікової картки платника податків суду не відомо,

по ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

20 грудня 2022 року о 23 годині 50 хвилин на просп. Дніпровський,17 в м. Українка, Обухівського району, Київської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Wolksvagen Atlas» державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою алкотестера «Драгер» або в закладі охорони здоров`я водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тим самим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вину не визнав, надав письмові пояснення що не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, працівники поліції зупинили його на тротуарі та почали звинувачувати його, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що не відповідає дійсності. На його пропозицію отримати докази його вини, працівники поліції йому відмовили. З обвинуваченням та протоколом про адміністративне правопорушення він не згоден.

Під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 вину не визнав та надав аналогічні пояснення, зокрема пояснив, що він дійсно відмовлявся проходити огляд для визначення стану сп`яніння, оскільки не керував транспортним засобом, лише знаходився поблизу нього.

Захисник Александров Д.О. під час розгляду справи в суді подав клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення, яке обґрунтовує тим, що 21.12.2022 поліція безпідставно склала відносно ОСОБА_1 протокол серії ААД № 130690 за керування 20.12.2022 року автомобілем в м. Українка по проспекту Дніпровському 17 з ознаками алкогольного сп`яніння, відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. При цьому частину статті та статтю яку він ніби то порушив поліція в протоколі не вказала, що є грубим порушенням процедури. Внесення відомостей після складання протоколу заборонено, однак поліція це зробила, що легко встановити шляхом порівняння копії протоколу та оригіналу наявному в суді. В протоколі серії ААД № 130690 ОСОБА_1 особисто написав пояснення, що не керував автомобілем, з обвинуваченням не згоден, не був водієм, автомобіль було припарковано на узбіччі вулиці по правилам ПДР. До протоколу поліція долучила: пояснення, акт огляду, направлення, смс-заявку. Відео не долучала. Постанову БАД № 718820 (а.с.2) поліція склала навмисно, щоб створити у суду штучну думку про керування, якого насправді не було. Постанова особою оскаржена, законної сили не набрала, особою не оплачена, копія скарги надавалася суду. Скарга досі залишається без відповіді з боку поліції. З тексту скарги вбачається, що ОСОБА_1 заперечує керування та зупинку його поліцейськими, наполягає, що не є суб`єктом правопорушення за статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та не може нести відповідальність оскільки не керував автомобілем. З письмових пояснень ОСОБА_1 (а.с.3) вбачається, що патруль поліції зупинив його на тротуарі, запросив документи 20.12.22 близько 23-50 та звинуватив в керуванні т/з, що є неправдою, на вимогу ОСОБА_1 надати докази отримав відмову, не погодився із звинуваченнями поліцейських. Пояснення ОСОБА_1 поліцейськими не спростовано, відомості в ньому викладені не перевірені поліцейськими належним чином. З письмового направлення на медичний огляд (а.с.5) вбачається, що воно було складено поліцейським 21.12.22 о 00-40, міститься запис про відмову ОСОБА_1 пройти огляд. Однак протокол за порушення пункту 2.5 ПДР вже було складено о 00-25. Тобто особу направили на медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння вже після складання протоколу, однак в такому випадку не можна говорити про порушення пункту 2.5 ПДР, оскільки направлення передує складанню протоколу, протокол без попереднього направлення є безпідставним та незаконним. Це очевидна для поліції річ, однак поліція свідомо пішла на порушення. Під час ознайомлення з матеріалами справи в суді ОСОБА_2 дізнався, що відео не має звуку, перевірити та встановити обставини складання протоколу не представляється можливим.

Поліцейський ВРПП Обухівського РУП ГУНП в Київській області Бова О.О. в судовому засіданні пояснив, що обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відповідають дійсності, в протоколі відображено обставини вчинення ОСОБА_1 вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Також пояснив, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та був зупинений працівниками поліції, було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку за допомогою алкотестера «Драгер» на місця зупинки або в закладі охорони здоров`я, на що він відмовився, у зв`язку з цим на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення п. 2.5 ПДР України, за що законом передбачена відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

30.03.2023 року поліцейським ВРПП Обухівського РУП ГУНП в Київській області Бовою О.О. через канцелярію суду було подано додаткові докази, а саме витяг «ІПНП» від 30.03.2023 року.

На розгляд справи 30.03.2023 року на 11 годину 00 хвилин особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та захисник не з`явились, про поважність причин неявки суду не повідомили, хоч про день, час та місце слухання справи повідомлялися судом належним чином. Заяв, клопотань суду не подали.

Відповідно до статті 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою) правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до правил статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення можливість накладення адміністративного стягнення обмежена строком розгляду справ про адміністративні правопорушення, які унормовані статтею 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя приймає рішення розглядати справу за відсутності ОСОБА_1 оскільки він, знає про дату, час та місце слухання справи, має обов`язок з`явитися в судове засідання за викликом суду, а також те, що в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, поважності причини неявки в судове засідання.

Крім цього, Рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд повинен контролювати процесуальну поведінку осіб, які беруть участь у справі, а значить обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, а також нести відповідальність за зловживання правом. В прямі обов`язки осіб, що беруть участь у справі, входить дотримання процесуальної дисципліни на протязі всього провадження у справі.

Враховуючи тривалість судового розгляду та достатність досліджених доказів для прийняття остаточного судового рішення суддя вбачав достатність підстав для винесення постанови у відсутність сторони захисту, оскільки позиція захисту заслухана і оцінена.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника, працівника поліції, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважаю, що факт вчинення вказаного правопорушення підтверджується відповідними доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 130690 від 21.12.2022 року, відеозаписом на диску, який було відтворено під час розгляд справи, витягом з «ІПНП» та іншими матеріалами справи.

Так, з протоколів про адміністративне правопорушення серії АДД № 130690 та серії БАД № 718820, інших письмових доказів вбачається, а самим ОСОБА_1 визнається, що він дійсно знаходився у час і у місці, зазначеному у протоколі - 20 грудня 2022 року о 23 годині 50 хвилин на просп. Дніпровський,17 в м. Українка, Обухівського району, Київської області. Також ОСОБА_1 визнається, а із наявних у справі доказів вбачається, що ОСОБА_1 дійсно передав працівникам поліції на їх вимогу свої документи для перевірки, вони йому дійсно пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, але він відмовився, а також що дійсно ці події відбувались на вулиці поруч із автомобілем патрульної поліції та належного матері ОСОБА_1 автомобіля «Wolksvagen Atlas» державний номерний знак НОМЕР_1 . Зазначене підтверджується актом, направленням та відеозаписом. Із поданих судді доказів, зокрема й з відеозапису, вбачається наявність достатніх підстав для проведення огляду на стан сп`яніння через наявність зазначених у протоколі ознак алкогольного сп`яніння. З цього приводу ОСОБА_1 під час розгляду справи заперечень не представив.

Поряд з тим, ОСОБА_1 в суді заперечив наявність підстав для проведення йому огляду на стан сп`яніння із єдиної причини через те, що він не був у той час водієм, не керував транспортним засобом, отже не підлягає адміністративній відповідальності.

Оцінюючи вказану захисну позицію судом надана правова оцінка як кожного дослідженого під час розгляду справи доказу, так і сукупності доказів. За результатами оцінки доказів подібну захисну позицію слід визнати недоведеною і непереконливою з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність особи настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так само за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову осіб, які керують транспортними засобами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, диспозицією ч. 1 статті 130 КУпАП охоплюються одразу три склади адміністративного правопорушення: по-перше, керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє, відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Кожен склад складає окреме правопорушення.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, абз. 2 п. 27 роз`яснено, що якщо водій ухиляється від огляду, це є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом неодноразово вживались заходи для організації дослідження доданого до протоколу доказу відеозапису, що міститься на диску. Відеозапис переглядався у присутності ОСОБА_1 та його адвоката, однак відтворити аудіо доріжку не вдалося, тому розгляд справи відкладався. У останнє судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, причин неявки не повідомив, його адвокат також не з`явився і подав заяву про розгляд справи за його відсутності. За допомогою належних технічних засобів та належного програмного забезпечення (інстальованого з диску відеоплеєра із внесенням файлів із відеозаписом до списку відтворення на цьому плеєрі) під час розгляду справи було відтворено відеозапис у належній якості зображення та звуку. Під час перегляду підтвердились доводи захисту про те, що перші два файли не стосуються саме тієї події, яка зазначена у протоколі, тому їх слід відкинути як неналежні, оскільки вони не містять відомостей про предмет доказування у цій справі. Однак всі інші відео файли містять відомості про обставини вчинення правопорушення у цій справі, тому такий доказ слід визнати належним і допустимим, оскільки на відеозаписах зафіксована із дотриманням встановленого законодавством порядку інформація, яка переконливо спростовує позицію захисту та об`єктивно підтверджує викладені у протоколі обставини.

Так, суд погоджується із доводами захисту про те, що саме факт зупинки автомобіля поліцейськими не зафіксовано відеозаписом. Суд погоджується із доводами опитаного в суді працівника поліції про об`єктивну неможливість такої фіксації через комендантську годину та раптовий виїзд автомобіля під керуванням ОСОБА_1 під час перевірки іншого автомобіля. Настання події саме під час комендантської події додатково підтверджує достатність правових підстав для зупинки автомобіля та перевірки особи, тобто правомірність вимог працівників поліції. Слід звернути увагу, на те, що у письмових поясненнях та на відеозаписі ОСОБА_1 підтверджує факт його зупинки працівниками поліції саме у тому місці, яке зазначено у протоколі і зафіксовано на відео на місці зупинки (стоянки) автомобіля «Wolksvagen Atlas». Це вказує на те, що ОСОБА_1 саме рухався, хоч він не конкретизував спосіб руху, а в суді заперечував рух саме на автомобілі. Однак сукупність всіх досліджених в суді доказів достатньо переконливо і об`єктивно підтверджує факт керування ОСОБА_1 автомобілем, який передував зупинці та пред`явленню документів для перевірки на вимогу працівникам поліції.

Аналіз характеру зафіксованого відеозаписом спілкування ОСОБА_1 із поліцейськими дає достатні підстави вважати, що різні працівники поліції безпосередньо на місці події неодноразово наголошували на факті саме зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , а також на тому, що передача їм документів ним була викликана саме через підозру у керуванні автомобілем у стані сп`яніння. Також працівники поліції неодноразово звертали увагу на те, що ОСОБА_1 до початку відеозапису визнавав цей факт, але надалі змінив свою позицію, невмотивовано заперечуючи факт зупинки і керування автомобілем. На запитання поліцейських про причини зміни позиції ОСОБА_1 логічних і переконливих пояснень не надав. Належної, послідовної і переконливої мотивації своїх заперечень з огляду на відтворені на відеозаписі події, зміст спілкування між учасниками подій, в суді ОСОБА_1 також не представив. Зокрема, логічного пояснення причин перебування поза межами місця проходження військової служби у комендантську годину саме поруч із належним його матері автомобілем на автодорозі по проспекту Дніпровському в м.Українка судді не повідомлено. Також в суді він не зміг пояснити причини передачі працівникам поліції свідоцтва про реєстрацію автомобіля, що не обумовлюється потребою з`ясування особи. Зафіксовані відеозаписом твердження ОСОБА_1 на місця події в частині належності автомобіля, обставин перевірки є непослідовними і протирічливими.

При оцінці достовірності захисної позиції вважаю можливим прийняти до уваги й таке.

Відповідно до бази даних АРМОР ОСОБА_1 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення різного роду порушень Правил дорожнього руху, зокрема дев`ять разів за ст.130 КУпАП, декілька разів за керування після позбавлення права керування ТЗ.

Згідно ч.3 ст.6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

В межах аналізу наявних у справі доказів судом було здійснено ознайомлення зі змістом постанов суддів, винесених за наслідками розгляду зазначених у довідці з бази даних АРМОР матеріалів, які оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень. За даними ЄДРСР відносно ОСОБА_1 за період з 2015 по 2023 рік було винесено 21 постанову у справах про адміністративне правопорушення. Відповідно до змісту проаналізованих судових рішень захисна позиція ОСОБА_1 у всіх випадках притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП була ідентичною до цієї справи він заперечував факт керування автомобілем. Такі обставини можуть слугувати свідченням значного досвіду уникнення від відповідальності за аналогічні правопорушення.

Аналіз свідчень ОСОБА_1 в суді, зважаючи на рівень їх аргументованості, переконливості та послідовності, а також інших факторів, дає підстави вважати його пояснення в частині заперечень факту керування автомобілем неправдивими.

Посилання сторони захисту на те, що матеріали справи не містять доказів щодо зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , не спростовує правильності висновків щодо необхідності його притягнення до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку.

Надані поліцейськими суду докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол підписаний особою, яка його склала, у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. У протоколі він підписався.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації руху, порушеня мови, виявлені працівниками поліції 20.12.2022 року у ОСОБА_1 в розумінні п.п. 2, 3 п. 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право володіти і керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , який 20 грудня 2022 року у м. Українка керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на вимогу працівника поліції відмовився. За таких обставин слід прийти до висновку, що він допустив порушення п.2.5 ПДР України.

При цьому суддя вважає, що ОСОБА_1 та його захисником не надано жодного доказу на спростовання обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, які б виключали його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме щодо спростування факту відмови останнього на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, а також факту керування транспортним засобом.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом спростовуються даними матеріалів справи, зокрема відеозаписом з бодікамери поліцейського.

І хоча відеозапис не відображає обставин безпосередньої зупинки ОСОБА_1 , проте з нього вбачається, що останній в розмові з поліцейським аргументовано не спростував факт керування та зупинки працівниками поліції, а окремими висловами й опосередковано в частині окремих обставин підтвердив. При цьому на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння відмовився.

За таких обставин, пояснення в судовому засіданні ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом суд розцінює як спосіб уникнення відповідальності.

При розгляді справи слід застосовати загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази його винності одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Розумних сумнівів у тому, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом за обставин, зазначених у протоколі, у суду не виникло.

Під час розгляду справи в суді, обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення об`єктивно підтвердились сукупністю досліджених суддею доказів, стороною захисту спростовані не були, тому суд вважає винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведеною.

Враховуючи викладене, достатніх правових і фактичних підстав для задоволення клопотання захисту щодо закриття провадження у справі не вбачається.

Обставин, які відповідно до ст. 34 Кодексу України про адміністративні правопорушення пом`якшували відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Обставин, які відповідно до ст. 35 Кодексу України про адміністративні правопорушення обтяжували відповідальність, судом не встановлено.

На підставі сукупності досліджених доказів, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий і сімейний стан, наявність постійного місця проживання, виходячи з доведеності вини порушника та не визнанні її останнім, вважаю за необхідне призначити стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки на думку суду застосування до нього саме такого виду адміністративного стягнення є достатнім заходом впливу для виправлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових правопорушень в подальшому.

Згідно ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 23, 27, 33, 34, 35, 38, 40-1, 130, 277, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків суду не відомо, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків суду не відомо, на користь Державної судової адміністрації України на рахунок № UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106; код отримувача (код ЄДРПОУ) 37993783; банк отримувача Казначейство України (УАП); отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106 судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп. згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга, подається до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення постанови з дня отримання її копії.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби та з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного відповідній статті Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Строк пред`явлення до виконання постанови - три місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Суддя М.В.Кравченко