ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/692/23 Справа № 202/9108/22 Суддя у 1-й інстанції - Ігнатенко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Маркела Л.В. на постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16 грудня 2022 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 496,20 грн.,

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника Маркела Л.В.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16 грудня 2022 року ОСОБА_2 29 жовтня 2022 року о 23.20 год. у м. Дніпрі по вул.Дніпросталівській, 1 керував транспортним засобом AUDI A4, д/н НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі та на місці зупинки відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження вказує, що справу було розглянуто за відсутності учасників справи, належних чином не повідомлених про дату та час судового засідання, при цьому ОСОБА_2 писав у протоколі, що є військовослужбовцем та зможе прибути тільки після 31 грудня 2022 року.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на те, що працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_2 якихось три варіанти огляду, при цьому в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду, що на думку захисника свідчить про те, що ОСОБА_2 не направлявся на відповідний огляд. Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не містить жодної згадки про свідків. Звертає увагу, що всупереч вимогам закону у ОСОБА_2 не встановлювались ознаки сп`яніння. Вказує, що ОСОБА_2 не було відсторонено від керування запобіжного заходу. Зазначає, що матеріалами справи не підтверджується факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 16 грудня 2022 року за відсутності учасників справи. З матеріалів справи слідує, що апеляційна скарга подана до суду першої інстанції 15 березня 2023 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що з матеріалами справи захисник ознайомився 06 березня 2023 року, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; відеозаписом з бодікамери поліцейського, а також іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки такого сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Не заслуговують на увагу доводи захисника щодо відсутності у матеріалах справи, доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом, оскільки під час перегляду долученого до матеріалів справи відеозапису із нагрудних бодікамер встановлено, що останній підтвердив факт керування ним транспортним засобом AUDI A4, д/н НОМЕР_1 , та підставою зупинки вказаного транспортного засобу було порушення вимог ПДР України, а саме відсутність номерних знаків на транспортному засобі.

Всупереч доводам захисника працівниками поліції було оголошено ОСОБА_2 встановлені в нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини роту, що підтверджується відеозаписом з бодікамери поліції.

Посилання захисника на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, мають місце, однак викладене не свідчить про порушення працівниками поліції вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, оскільки вимогами вказаної інструкції не встановлено обов`язку працівників поліції складати відповідне направлення у випадку відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім того, відповідно до наявного в матеріалах справи відеозапису з бодікамери поліцейського ОСОБА_2 було запропоновано працівниками поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, так і у закладі охорони здоров`я, а тому твердження захисника про те, що працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_2 якихось три варіанти огляду є безпідставними.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу захисника, що відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

В матеріалах справи наявний відеозапис з бодікамери поліцейського, яким зафіксовано пропозицію працівника поліції ОСОБА_2 пройти огляд у передбаченому законом порядку, а також відмова останнього від проходження такого огляду, а тому доводи захисника про відсутність в матеріалах справи відомостей про свідків є необгрунтованими.

Що ж стосується посилання на те, що ОСОБА_2 не відсторонили від керування транспортним засобом, то слід зазначити, що вказані доводи не є тією безумовною підставою для визнання дій останнього такими, що не містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який містить самостійні підстави для притягнення до адміністративної відповідальності.

В матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Дії працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння відповідали вимогам, передбаченим ст.ст. 254 - 256 КУпАП, та приписам норм нормативно-правових актів, а саме наказу МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», сумісному Наказу МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», законів України «Про дорожній рух» та «Про Національну поліцію».

Інші доводи апеляційної скарги оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокату Маркелу Л.В. строк на апеляційне оскарження постанови Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16 грудня 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Маркела Л.В. залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16 грудня 2022 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот