Справа № 298/311/23
Номер провадження 3/298/323/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Зизич В.В., розглянувши матеріали, що надійшли від відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого монтером колії на ПЧ 16, за ч.1 ст.173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

до Великоберезнянського районного суду Закарпатської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 433201 від 21 листопада 2022 року щодо ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 433201 від 21 листопада 2022 року, складеним інспектором СРПП ВП №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Попович М.М., 21.11.2022 року о 16.00 год. в АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 вчинив сварку з своєю матір`ю ОСОБА_2 в ході якої ображав її нецензурними словами та ударив її рукою по лівій руці, чим вчинив психологічне та фізичне насильство в сім`ї, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КупАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, судом вживалися заходи щодо належного повідомлення останнього про час, місце та дату розгляду справи.

Дослідивши наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінивши наявні докази в їх сукупності, суддя приходить наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, щодо ОСОБА_1 за вищевказаним протоколом про адміністративне правопорушення постановами Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 5 грудня 2022 року у справі №29/1628/22 та від 10 січня 2023 року у справі №298/34/23 були повернуті відділенню поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області для належного оформлення.

У вказаних постановах суддею зазначались недоліки щодо оформлення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та матеріалів цього протоколу, які перешкоджають повно та об`єктивно з`ясувати всі фактичні обставини, що мають значення для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Аналізуючи зміст протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 та додані до нього матеріали, що направлені до Великоберезнянського районного суду після усунення недоліків, суддя констатує, що жоден із зазначених у постановах суду від 5 грудня 2022 року та від 10 січня 2023 року недоліків, на необхідності усунення яких наголошувалось, не усунуто, до суду направлено повторно протокол про адміністративне правопорушення без виконання вимог ст.256 КУпАП.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.ст. 245, 278, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. На підставі цих вимог закону, а також ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази вини особи, притягнутої до адміністративної відповідальності та дати їм належну оцінку в їх сукупності.

Згідно приписів ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст.251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ст. 255 КУпАП складання протоколів про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП віднесено до компетенції органів внутрішніх справ, які на виконання вимог ст. 256 КУпАП, повинні перевірити та зазначити в протоколі відомості, необхідні для вирішення справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Положення ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

За змістом визначення терміну «домашнє насильство», яке наведено в п.3 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Зазначаючи в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 у фабулі правопорушення відомості про вчинення «насильства в сім`ї», посадова особа, уповноважена на складання протоколу, не врахувала, що диспозиція ч.1 ст.173-2 КУпАП не передбачає відповідальності за «насильство в сім`ї», як і норми ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» не містять тлумачень поняття «насильство в сім`ї».

Разом з цим, у фабулі правопорушення, викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення посадова особа, уповноважена на складання протоколу, зазначаючи, у чому саме полягало насильство в сім`ї, вказала: «психологічне та фізичне», однак виходячи з зазначених приписів ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство так як і фізичне насильство є формами домашнього насильства, і не входять до змісту поняття «насильство в сім`ї».

За змістом п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст.1 вказаного вище закону фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Отже, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення суть адміністративного правопорушення, вчинення якого поставлено у вину ОСОБА_1 , не відповідає приписам закону, оскільки норми ч.1 ст.173-2 КУпАП не передбачають відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, на що міститься посилання у протоколі. Також не зазначено, які саме протиправні дії, що відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» віднесено до поняття «домашнє насильство» та, зокрема, «психологічне насильство», «фізичне насильство, що утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, вчинив ОСОБА_1 по відношенню до потерпілої.

Згідно практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява №926/08), як і у кримінальному провадженні, суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При розгляді даної справи суддя зауважує на тому, що доказова база, яка долучена до протоколу, ґрунтується на письмових поясненнях ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2 , що не доводять винуватості ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства. Інших доказів, в розумінні ст.251 КУпАП, які б давали правові підстави для висновку про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно потерпілої, до справи не долучено.

Що стосується наявного в матеріалах справи рапорту інспектора відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області Граб Є.Е. від 21.11.2022 року, то такий вказує лише на факт реєстрації повідомлення, яке надійшло зі служби «102» та, на переконання судді, не може бути покладений в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

При цьому, матеріали справи не містять жодних фактичних даних того, що потерпіла ОСОБА_2 , відносно якої вчинено насильство, та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, а також особа, якій інкримінується вчинення домашнього насильства, та потерпіла особа проживають (проживали) однією сім`єю за спільною адресою.

Не підтверджує факт родиних відносин між потерпілою та особою яка притягається до адміністративної відповідальності і довідка інспектора СРПП ВП №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Попович М. Оскільки належним доказом родинних відносин може бути зокрема копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 , відмітка на сторінці особливі відмітки у паспорті громадянина України ОСОБА_2 про наявність дітей.

З огляду на викладене, виходячи з аналізу вказаного вище законодавства, суд приходить до висновку, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, наведені норми матеріального права застосовані не були.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, якими доводиться вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, і таких доказів не здобуто в ході судового розгляду, тому провадження у справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу означеного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 173-2, п. 1 ст. 247, ст.ст. 256, 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальностіОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Зизич В.В.