Справа № 503/640/23
Провадження №3/503/497/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Вороненко Д.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Відділу поліцейської діяльності №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 184 КУпАП,

встановив:

27 травня 2023 року складено протокол про адміністративне правопорушення Серії ВАБ № 931908, згідно змісту якого ОСОБА_1 в порушення вимог ч.2 ст. 150 СК України не належним чином виконує свої батьківські обов`язки по забезпеченню необхідних умов для виховання та розвитку своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка 25.03.2023 року в альтанці біля дитячого майданчику, що знаходиться на території міського марку в м. Кодима, курила електронну сигарету, чим скоїла адміністративне правопорушення у віці від 14 до 16 років, у зв`язку з чим ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч.3 ст. 184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні вище вказаного правопорушення не визнала та зазначила, що очевидцем згаданої вище події особисто не була, але вірить своїй дитині, яка стверджує, що не курила.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд встановив наступні обставини.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (стаття 9 КУпАП).

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 184 КУпАП, за якою на ОСОБА_1 складено протокол, полягає у вчиненні неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

При цьому, ч.1 ст. 1751 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за куріння тютюнових виробів у місцях, де це заборонено законом, а також в інших місцях, визначених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради.

В свою чергу, пункт 11 ч.2 ст. 13 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» від 22.09,2005 року № 2899-IV передбачає заборону куріння, вживання та використання тютюнових виробів, предметів, пов`язаних з їх вживанням, трав`яних виробів для куріння, електронних сигарет, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, кальянів на дитячих майданчиках.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Крім іншого, ці дані встановлюються поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

До протоколу про адміністративне правопорушення в підтвердження факту куріння 25.03.2023 року ОСОБА_2 електронних сигарет додано лише письмові пояснення неповнолітніх ОСОБА_3 від 02.05.2023 року (а.с.6) , надані у присутності законного представника батька ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 від 03.05.2023 року (а.с.7), надані у присутності законного представника матері ОСОБА_6 ; та ОСОБА_7 від 03.05.2023 року (а.с.8), надані у присутності законного представника матері ОСОБА_8 . Однак, дані пояснення неповнолітніх отриманні з приводу події, яка з їх слів мала місце ще 25.03.2023 року, тобто більше як за місяць до надання пояснень.

27.05.2023 року неповнолітня ОСОБА_2 відмовилась від надання пояснень згідно ст. 63 Конституції України (а.с.5).

Крім того, згідно запису зробленого у графі пояснень по суті правопорушення протоколу про адміністративне правопорушення Серії ВАБ № 931908 від 27.05.2023 року (а.с.2), сама особа, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 , також відмовилась від надання пояснень згідно ст. 63 Конституції України.

Будь-які інші належні, допустимі, достатні і достовірні докази обставин, які б підтверджували факт куріння електронної сигарети ОСОБА_2 в альтанці біля дитячого майданчика на території міського парку в м. Кодима в матеріалах справи відсутні.

Згідно ч.2 ст. 151 СК України, батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам.

Відповідно до ч.5 ст. 150 СК України, передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи, суд не має права у будь-який спосіб конкретизувати пред`явлене посадовою особою адміністративне обвинувачення та його змінювати, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, які передбачені ст. 129 Конституції України.

Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Таким чином стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що під час доведення винуватості особи не має залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для її виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Виходячи з положень ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЄСПЛ у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

У зв`язку з чим тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Суд вважає, що за умов заперечення особою, яка притягається до відповідальності, своєї вини у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, то пред`явлене їй адміністративне обвинувачення не може бути визнане судом доведеним виключно на підставі письмових пояснень неповнолітніх осіб, які за аналогією з ч.2 ст. 354 КПК України не несуть юридичної відповідальності за завідомо неправдиві пояснення і були отримані від них через достатньо віддалений у часі період від моменту самої події.

Окрім того, суд звертає увагу на ту обставину, що у змісті протоколу про адміністративне правопорушення Серії ВАБ № 931908 від 27.05.2023 року (а.с.2) зазначено про куріння електронної сигарети «біля дитячого майданчику», в той час як пункт 11 ч.2 ст. 13 Закону від 22.09,2005 року № 2899-IV передбачає заборону куріння електронних сигарет «на дитячих майданчиках». Натомість матеріали справи не містять в собі копії відповідного рішення міської ради про заборону куріння саме «біля дитячого майданчику (із визначенням конкретної відстані)» або заборону куріння в самому парку. Зазначене не дає суду підстав кваліфікувати діяння, як правопорушення передбачене ч.1 ст. 1751 КУпАП навіть за умов доведення його доказами.

Ураховуючи зазначене вище, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять обсягу переконливих доказів на підставі яких суд мав би можливість прийти до неспростовного висновку про наявність в діянні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу пред`явленого правопорушення. У зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю внаслідок відсутності доказів (недоведеності) винуватості особи.

Таким чином, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 184, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП,

постановив:

Закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст. 184 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д.В. Вороненко