ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/753/22 Номер провадження 33/814/967/23Головуючий у 1-й інстанції Тимчук Р.І. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

За участю секретаря Владімірова Р.В.,

Захисника адвоката Ковжоги О.І.

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скарг ою ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 11 січня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Ленінського районного суду м. Полтави від 11 січня 2023 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 07.04.2022 року о 23:17 год. в м. Полтаві по вул. Князя Ігоря Святославовича, 19, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, порушення мови. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Вказує на відсутність доведеного факту керування ним транспортним засобом та порушення працівниками поліції проведення процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Також зазначає, що не може бути взятим до уваги в якості належного доказу долучений до справи відеозапис, оскільки останній є фрагментарним та на ньому не відображено повного перебігу подій, які фактично мали місце та відсутнє фіксування обставин, пов`язаних з проведенням огляду на стан сп`яніння та його відмови від проходження такого огляду.

Також ОСОБА_1 в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку, яке обґрунтоване тим, що він не був повідомлений про розгляд справи, копія постанови на його адресу не направлялася, а про її існування він дізнався з ЄДРСР. Копію постанови його захисник отримав в Ленінському районному суду м. Полтави 01.02.2023, після чого подав апеляційну скаргу.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку, приходжу до висновку про наявність підстав для його задоволення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не був присутній в судовому засіданні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення 11.01.2023. Згідно супровідного листа місцевого суду копія постанови направлена правопорушнику 20.01.2023, проте матеріали справи не містять доказів щодо належного її отримання ОСОБА_1 . Копію постанови його захисник Волков Д.В. отримав 01.02.2023, після звернення до Ленінського районного суду, після чого, 03.02.2023 апеляційна скарга була подана до суду.

Зазначені обставини свідчать про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження як пропущеного з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та заслухавши пояснення захисника притягнутої особи, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналіз матеріалів даного провадження свідчить, що зазначених вимог закону суд першої інстанції при вирішенні питання про винуватість ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП в повній мірі не дотримався.

Визнаючи останнього виним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався як на належні та допустимі докази винуватості особи - протокол про адміністративне правопорушення ААД №230070 від 08.04.2022 та інші матеріали справи.

При цьому, будь-якого правового аналізу зібраним по справі доказам судом першої інстанції надано не було.

Між тим, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може розцінюватись судом як належний та беззаперечний доказ винуватості особи, без аналізу інших зібраних по справі доказів в їх сукупності.

В даному випадку наявні в справі докази не в повній мірі відповідають стандарту доказування «поза розумним сумнівом», та в своїй сукупності не доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи з наступного.

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а його суб`єктом є будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст. 12 КУпАП) на момент керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, які знижують їх увагу та швидкість реакції, незалежно від наявності чи відсутності посвідчення водія.

Згідно Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», в пункті 27 роз`яснено, що керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

З наведеного слідує, що само по собі керування транспортним засобом необхідно розуміти як технічну дію водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу, а отже знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом.

За змістом диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП відповідальність для водія транспортного засобу настає за доведеністю одночасно двох обставин - керування транспортним засобом і відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно матеріалів справи, 08 квітня 2022 року поліцейським взводу 2 роти у БУПП в Полтавській області молодшим лейтенантом поліції Федяй Р.М. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №230070 про те, що 07 квітня 2022 року о 23:17 год. в м. Полтаві по вул. Князя Ігоря Святославовича водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду відмовився в присутності двох свідків.

Як вбачається з долученого до матеріалів справи диску з відеозаписом, загальною тривалістю 14 хв, який складається із 4 змонтованих між собою файлів, на останніх зафіксовано зачитування складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення з роз`ясненням прав водію, подальше завантаження його автомобіля на евакуатор та перебування водія в приміщенні установи.

Разом з цим, вказані відеозаписи взагалі не містять ані факту керування ОСОБА_1 автомобілем «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , ані його перебування в русі.

При цьому, як вбачається з відеозапису, під час спілкування з працівниками поліції водій категорично заперечував факт керування автомобілем, пояснював, що останній знаходися на майданчику поблизу кафе, де він відпочивав зі своїми знайомим, намірів керувати транспортним засобом в нього не було.

Зокрема, з відеозапису вбачається, що на заперечення ОСОБА_1 щодо керування автомобілем поліцейський зазначає, що «в нас є відео, ви все це в судовому порядку можете оскаржувати» (01:27 год.).

Але, відео з фактом керування чи зупинки транспортного засобу, на яке посилаються працівники поліції не було долучено до матеріалів справи, відсутнє воно і на стадії апеляційного перегляду.

Зазначені обставини дають підстави для висновку про відсутність по справі доказів, які б дійсно доводили факт керування притягнутим ОСОБА_1 транспортним засобом.

Одночасно, долучені до справи відеозаписи не містять перебігу подій стосовно зупинки транспортного засобу, виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння, пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, відмову водія від проходження огляду та його направлення до медичного закладу.

Фактично із зазначених відеозаписів вбачається перебіг подій вже з моменту оформлення протоколу про правопорушення та перебіг подальшої сварки між працівниками поліції та притягнутим, з фіксуванням знаходження останнього в приміщенні невідомої установи.

Разом з цим, записи з нагрудних бодікамер не містять зафіксованих обставин щодо доставлення притягнутого до медичної установи для проходження ним огляду на стан сп`яніння чи відмови від такого огляд, не дивлячись на наявний в справі висновок щодо результатів медичного огляду, із поміткою про відмову ОСОБА_1 від його проходження.

Аналізуючи вказані обставини та зібрані по справі докази, необхідно дійти висновку про недоведеність факту керування притягнутим ОСОБА_1 транспортним засобом, що виключає склад правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за яке можливе лише за наявності одночасно існуючих двох обставин - керування транспортним засобом і відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Враховуючи відсутність доказів факту керування останнім транспортним засобом, тобто здійснення виконання функцій водія у спосіб вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух, а також перебування автомобіля в русі, що є обов`язковою складовою правопорушення за ст. 130 КУпАП - підстави для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності відсутні.

За вказаних обставин суд приходить до висновку про невідповідність зібраних по справі доказів в їх сукупності стандарту доказування «поза всяким сумнівом», а відтак апеляційна скарга підлягає задоволенню, а провадження по справі закриттю з підстав, визначених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ленінського районного суду м. Полтави від 11 січня 2023 року як пропущений з поважних причин.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 11 січня 2023 року скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити з підстав, визначених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна