Провадження № 33/4808/123/23
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Деркач Н. І.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Лазоришина Б.І.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Лазоришина Б.І. на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 січня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків суду невідомий, жительку АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік; стягнуто в дохід держави 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок судового збору,

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 19 жовтня 2022 року о 21 год. 15 хв. в м. Івано-Франківську, по вул. С.Петлюри, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.п.2.9 а) ПДР України, тим самим вчинила правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням суду захисник особи, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 адвокат Лазоришин Б.І. подав апеляційну скаргу.

Вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки суд першої інстанції значно відступив від принципів повноти та об`єктивності судового розгляду та прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення та доданими до нього додатками не погодилась, про що зазначила у своєму поясненні. Вважає, що указаний протокол щодо ОСОБА_1 не може бути належним та допустимим доказом її вини, оскільки їй не було роз`яснено її прав, передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Указаний протокол, зі слів апелянта, складений та наданий на підпис ОСОБА_1 з порушенням вимог Інструкції. Апелянт звертає увагу на те, що в Направленні не зазначена назва медичного закладу куди воно виписане, що камера 471929 та реєстратор служб ТЗ 3390 відсутні в матеріалах справи.

Крім того, апелянт вважає, що не дотримано процедуру підписання Акту огляду на стан сп`яніння, а ОСОБА_1 , яка заперечувала щодо результатів огляду працівники поліції примушували до підписання, погрожуючи, що заберуть автомобіль на арешт майданчик.

Апелянт вважає, що оскільки ОСОБА_1 заперечувала акт огляду, складений за результатом проведеного огляду, то це дає підстави вважати, що остання була не згідна з таким результатом огляду, проведеного на місці зупинки транспортного засобу. Аналогічно, на переконання апелянта, підпис ОСОБА_1 на чеку алкотестера не дає підстав вважати, що вона погоджується з його результатом, а свідчить лише про те, що вона з ним ознайомилась.

Апелянт ставить під сумнів достовірність результату огляду ОСОБА_1 з допомогою газоаналізатора «Драгер», оскільки результат 1,75 % проміле не був жодним чином зафіксованим за допомогою відеокамери поліцейських і був роздрукований з допомогою іншого привезеного пристрою через значний проміжок часу.

Оскільки працівниками поліції не дотримано процедури огляду та порушено вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки не дотримано процедури оформлення його результатів, то це свідчить про недопустимість доказів, зібраних у даному провадженні.

Апелянт переконаний, що вина ОСОБА_1 не доведена належними та допустимими доказами, тому провадження підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

З огляду на доводи апеляційної скарги, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явилась, хоча в установленому законом порядку повідомлялась про розгляд апеляційної скарги, не подала клопотання про відкладення розгляду справи та не підтвердила поважність причин щодо неможливості явки в судове засідання апеляційної інстанції.

Зі змісту доводів апелянта-захисника адвоката Лазоришина Б.І. вбачається, що ОСОБА_1 знає про розгляд апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції, повністю довіряє йому представництво своїх інтересів в суді та не заперечує проти розгляду апеляційної скарги за її відсутності.

Апеляційний суд, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 знає про наявність відповідного провадження за апеляційною скаргою в її інтересах в суді апеляційної інстанції, повідомлялась про розгляд апеляційної скарги в установленому законом порядку, не подала клопотання про відкладення розгляду справи та не повідомила про бажання приймати участь у судовому засіданні, враховуючи що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є обов`язковою під час розгляду справи в апеляційній інстанції, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 .

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 адвокат Лазоришин Б.І. повністю підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просив скасувати постанову суду та закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях підзахисної ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді залишити без змін з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що судова практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Гурепка проти України»)

При цьому, позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Зокрема, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право на участь у судовому засіданні, право на захист своїх інтересів за допомогою професійного захисника, право на надання доказів та пояснень щодо висунутого обвинувачення, оскарження судових рішень.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»)

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття судом провадження його не було закрито або ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне перевірити доводи апеляції щодо незаконності судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з наявністю правових підстав для закриття провадження на підставі ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 .

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Апеляційний суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь, а оцінка доказів, відповідно до приписів ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному, та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доводиться даними, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

Зокрема: даними Протоколу про адміністративне серії ААД № 201117 від 19.10.2022, відповідно до якого ОСОБА_1 звинувачується в тому, що керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 1); даними тестування на алкоголь з допомогою газоаналізатора «Драгер Alcotest 7510», підписаного ОСОБА_1 , де зафіксовано позитивний результат огляду останньої на стан сп`яніння, що склав 1,75 % (а.с. 2); даними Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого стосовно ОСОБА_1 , у якої були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці) за допомогою спеціального засобу було проведено огляд на стан сп`яніння, внаслідок якого було отримано позитивний результат, з яким водій повністю погодилась, що підтвердила власноручним підписом у відповідній графі (а.с. 3); даними Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.10.2022 (а.с. 4); даними письмового Зобов`язання ОСОБА_1 від 19.10.2022 не керувати транспортним засобом протягом 24 годин, ствердженого особистим підписом останньої (а.с. 5); даними копії постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, згідно якої особистими підписами останньої підтвердженого порушення ПДР та підстави для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 (а.с. 6); даними долученого до матеріалів провадження відеодиску (а.с. 8), записами якого підтверджено, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було правомірно зупинено працівниками патрульної поліції з причин порушень ОСОБА_1 ПДР (рух автомобіля по тротуару), добровільне проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з допомогою газоаналізатора «Драгер», позитивний результат тесту, що перевищив норму в вісім разів, визнання ОСОБА_1 факту вживання алкоголю (трьох бокалів вина) та неодноразове вмовляння працівників поліції не складати адміністративний протокол з метою уникнення адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, однозначну відмову від проходження огляду у медичному закладі, ознайомлення ОСОБА_1 з наслідками такої відмови та її правами, передбаченими ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, добровільне особисте підписання ОСОБА_1 усіх необхідних адміністративних матеріалів, що долучені до справи; та іншими даними, що містяться в матеріалах провадження, в їх сукупності.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки вищевказаний висновок повністю підтверджується сукупністю досліджених доказів, які містяться в матеріалах справи та які були повторно досліджені судом під час розгляду справи в апеляційній інстанції.

Зі змісту апеляційної скарги захисника особи, яка притягається до відповідальності, адвоката Лазоришина Б.І. вбачається, що сторона захисту не заперечує факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинку працівниками поліції за порушення ПДР, тому такий вважається встановленим та в цій частині постанова суду першої інстанції не переглядається.

Апелянт вважає, що ОСОБА_1 не погодилася з результатами огляду на стан сп`яніння, оскільки відповідні підписи останньої на адміністративних матеріалах свідчать виключно про ознайомлення останньої з протоколом, чеком «Драгер», Актом огляду, у зв`язку з чим результати огляду на стан сп`яніння не можуть бути визнані належними та допустимими доказами перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, а відтак не свідчать про наявність в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що такі доводи невинуватості ОСОБА_1 в інкримінованому адміністративному правопорушенні перевірялись судом першої інстанції під час розгляду справи, їм надано належну правову оцінку та зроблено обґрунтований висновок про наявність достатніх належних та допустимих доказів вини останньої.

Крім того, апеляційний суд враховує, що справу розглянуто за відсутності ОСОБА_1 в судовому засіданні 12.01.2023. Однак, зі змісту постанови суду першої інстанції вбачається, що в судовому засіданні 23.12.2022 ОСОБА_1 своєї вини у вчиненому правопорушенні не визнала та пояснила суду, що 19.10.2022 о 21 год.15 хв. вона керувала транспортним засобом в м. Івано-Франківську по вул. С. Петлюри, їхала додому. За порушення ПДР України її зупинили працівники поліції. В ході розмови запропонували пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» і вона погодилася та пройшла такий огляд. За даними оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 не заперечувала факту вживання алкоголю, однак не погоджувалася зі складеним щодо неї протоколом про адміністративне правопорушення, тому вважала, що у її діях відсутній склад адміністративного правопорушення і просила закрити провадження в справі.

Під час перегляду справи в апеляційній інстанції судом з метою перевірки доводів апелянта щодо невинуватості ОСОБА_1 у повному обсязі було повторно досліджено докази, які містяться в матеріалах справи та досліджено відеозаписи, які долучено до протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 201117 від 19.10.2022 року, ОСОБА_1 звинувачується в тому, що 19 жовтня 2022 року о 21 год. 15 хв. в м. Івано-Франківську по вул. С.Петлюри, вона керувала транспортним засобом марки «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу. Такими діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.п.2.9 а) ПДР України, тим самим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (а.с. 1).

Апеляційний суд вважає, що обвинувачення, висунуте ОСОБА_1 , є конкретним.

Зміст висунутого обвинувачення було доведено ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується даними матеріалів провадження, в тому числі даними оглянутих відеозаписів, з яких вбачається, що водій ОСОБА_1 надавала усні пояснення працівникам поліції з приводу подій, що мали місце 19.10.2022, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення щодо неї та ставились останній у вину.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою заступником командира взводу №2 роти №1 БУПП в Івано-Франківській області ДПП старшим лейтенантом поліції Циганчуком І.І., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний уповноваженою особою та особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 було роз`яснено її права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, повідомлено про розгляд справи в Івано-Франківському міському суді, що підтверджується особистим підписом останньої у відповідних графах протоколу. Крім того, зафіксоване у протоколі повністю узгоджується з даними, зафіксованими на відеозаписах, долучених до матеріалів провадження та оглянутих судом («clip-0.mp4»). Відтак доводи апелянта з приводу того, що ОСОБА_1 не було належно роз`яснено її права, що працівники поліції примушували її до підписання адміністративних матеріалів необґрунтовані та не відповідають фактичним обставинам. Даних, які б свідчили про порушення права останньої на правовий захист та будь-які інші процесуальні порушення під час огляду на стан сп`яніння, в матеріалах провадження немає. Відповідні доводи апелянта з цього приводу є безпідставними, голослівними та не підтвердженими.

Апеляційний суд, враховуючи, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, віднесено до компетенції суду, а працівниками поліції здійснюється лише оформлення матеріалів у справі про адміністративне правопорушення, наголошує, що Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції не містить обов`язкової вимоги щодо залучення захисника під час складання протоколу про адміністративне правопорушення КУпАП навісці зупинки транспортного засобу.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено 19.10.2022, а 28.10.2022 справу передано на розгляд міського суду (а.с. 9). А вже 27.10.2022 ОСОБА_1 скористалася правом на правову допомогу та уклала відповідний Договір з адвокатом Лазоришином Б.І. (а.с. 15 Договір).

Працівниками поліції Копаниці Г.А. не видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, оскільки посвідчення водія останньою було надано в додатку «Дія». Однак ОСОБА_1 , як водія, було відсторонено від керування транспортним засобом та взято відповідне письмове Зобов`язання останньої (а.с. 5).

У вказаному протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначено, що ОСОБА_1 з протоколом не згідна, що остання ствердила власноручним підписом. Будь-яких інших письмових пояснень особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності не надала, в тому числі і щодо пояснень щодо вживання алкоголю, що зафіксовано на оглянутих відеозаписах (11:40 хв. відеозапису «clip-0.mp4» на запитання поліцейського «Що Ви вживали?» та «Скільки? Багато?» ОСОБА_1 ствердно відповіла: «Та, я вживала вино… Таких добрих три..»).

Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 , за обставин, які вимагали пояснень особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, розпорядилася своїми процесуальними правами та обов`язками на власний розсуд та виявила бажання не надавати будь-яких додаткових письмових пояснень щодо подій 19.10.2022, в тому числі і скарг на дії поліцейських, у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення, обмежившись лише незгодою з протоколом.

В протоколі не зазначені свідки, однак, з огляду на те, що за приписами ч. 2 ст. 266 КУпАП, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису і лише в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, встановлено, що 19.10.2022 працівниками поліції здійснювалась відеофіксація подій технічними пристроями бодікамери №471929 та реєстратором ТЗ 3390. Відеозаписи, що містяться на відеодиску «Me Media.DVD-R» додано до протоколу та до матеріалів провадження, їм надано належну правову оцінку як судом першої інстанції, так і повторно досліджено під час апеляційного перегляду постанови (а.с. 8). Відтак доводи апелянта з приводу відсутності долучених до протоколу про адміністративне правопорушення додатків в матеріалах провадження голослівні, оскільки, поза розумним сумнівом зрозуміло, що до протоколу додаються не безпосередньо бодікамери патрульних поліцейських, чи інші технічні засоби, а, власне, зроблені з їх допомогою відеозаписи подій, що мали місце.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , на думку апеляційного суду, містить достатні та переконливі дані, які дозволяють встановити порядок вчинення процесуальних дій, свідчать про обізнаність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про зміст висунутих обвинувачень, наявність реальної можливості організувати ефективний захист своїх інтересів.

На переконання апеляційного суду, протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і не містить недоліків, які б свідчили про істотне порушення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, апеляційним судом не встановлено порушень вимог статей 254, 255, 256 КУпАП.

Апеляційний суд, повторно дослідивши наявні в матеріалах справи докази з урахуванням встановлених фактичних обставин, визнає належними та допустимими доказами долучені до матеріалів провадження відеозаписи з огляду на їх безперервний запис та інформативний характер, оскільки, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були повторно досліджені відеозаписи (а.с. 8).

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав дані відеозаписів належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку (відеофіксація здійснювалась на бодікамеру №471929 та реєстратор ТЗ 3390, що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення) та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення, відповідність дій патрульних поліцейських, процесуальну поведінку особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тощо.

Так, зі змісту оглянутих відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 жодним чином не заперечувала факту керування нею транспортним засобом та рух автомобіля по тротуару (пояснювала, що рухалась по тротуару, бо там знаходиться її магазин), надавала усні необхідні пояснення працівникам поліції стосовно подій, що мали місце 19.10.2022, ствердила факт вживання алкоголю (відеофайл «clip-0.mp4», а саме: 11:42 хв: «Та, я вино вживала… таких добрих три») та добровільно погодилася пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з допомогою газоаналізатора «Драгер Alkotest 7510».

Відеозаписами підтверджується, що ОСОБА_1 продувала алкотестер кілька разів, однак, на переконання апеляційного суду, відеозапис засвідчує, що остання спочатку неналежно виконувавала рекомендації працівників поліції щодо продування в мундштук (трубку) газоаналізатора (не видихала повітря, продувала не достатній об`єм повітря, вдавала неможливість продути саме необхідний об`єм повітря, припиняла продувати в мундштук до відповідного сигналу приладу, т.п.). Такі зафіксовані на відеозаписі перші невдалі спроби продування газоаналізатора, на переконання апеляційного суду, не свідчать про несправність приладу, а обумовлені неналежним виконанням ОСОБА_1 вимог поліцейських щодо дотримання процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння з допомогою газоаналізатора «Драгер Alkotest 7510». Крім того, згідно даних чеку газоаналізатора (а.с. 2 роздруківки результатів огляду з допомогою «Драгер Alkotest 7510») вбачається, що прилад, у відповідності до вимог законодавства, пройшов своєчасне (в межах одного року) відповідне калібрування 16.05.2022.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апелянта з приводу порушення процедури огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння не знайшли свого підтвердження, оскільки газоаналізатор відображав реальний результат проведеного тестування на стан алкогольного сп`яніння водія, а дійсність отриманого внаслідок такого огляду позитивного результату (1,75 %, що майже в вісім разів перевищує допустиму норму, що було озвучено на відеозаписі ОСОБА_1 та з приводу чого остання не заперечила), а саме перебування водія в стані алкогольного сп`яніння, підтверджено оглянутими відеозаписами.

Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта з приводу того, що процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння порушено, оскільки оглянутими відеозаписами підтверджено, що патрульні поліцейські неодноразово пропонували та роз`яснювали ОСОБА_1 можливість пройти огляд в медзакладі, якщо остання не згідна з результатом тестування з допомогою газоаналізатора (відеофайл «clip-0.mp4»: на неодноразові пропозиції пройти огляд в медзакладі та роз`яснення процедури на 12:05 хв. ОСОБА_1 спершу уникала чіткої відповіді, однак на 25:08 хв. відеозапису остання чітко ствердила відмовою: «Нє, додому. Та хай буде вже»).

В матеріалах справи відсутні дані, які свідчать про те, що водій транспортного засобу не погоджувалась із результатами огляду, який було проведено поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, а її процесуальна поведінка після проходження огляду свідчила про те, що вона не заперечує результати огляду та погоджується з ним, однак вважала, що допущене неї правопорушення не є небезпечним та таким, що потребує обов`язкового складання протоколу та притягнення її до адміністративної відповідальності.

Відеозаписи містять дані про те, як ОСОБА_1 неодноразово наполегливо просить працівників поліції не складати стосовно неї протокол про адміністративну відповідальності та надати їй можливість у супроводі поліцейських доїхати до дому.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи сторони захисту про те, що така поведінка ОСОБА_1 свідчила про незгоду із позитивним результатом огляду на стан сп`яніння та вимагала направлення водія до медичного закладу.

Так, зі змісту відеозапису вбачається, що працівники поліції неодноразово роз`яснювали ОСОБА_1 її право пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, однак остання не скористалась такою можливість спростувати позитивний результат огляду на стан сп`яніння.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що незгода водія транспортного засобу із позитивним результатом проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння повинна бути висловлена в категоричній чіткій формі, а зі змісту процесуальної поведінки водія повинно вбачатись, що він дійсно вважає, що такий результат огляду не відповідає дійсності та погоджується пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, оскільки не перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що вирішуючи питання щодо незгоди водія транспортного засобу із отриманим позитивним результатом огляду на стан сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, необхідно враховувати процесуальну поведінку водія транспортного засобу та звертати увагу на його ставлення щодо можливості спростувати отриманий результат шляхом проведення відповідного огляду у медичному закладі.

Разом з тим, відмова водія транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі свідчить про те, що він не бажає скористатися своїм правом на спростування отриманого результату шляхом проведення такого огляду професійним лікарем у закладі охорони здоров`я та фактично погоджується з отриманим позитивним результатом огляду на стан сп`яніння.

Дані відеозапису свідчать про те, що ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду в медичному закладі (25:08 хв відеозапису «clip-0.mp4», диск на а.с. 8).

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 , не заперечуючи результати огляду на стан алкогольного сп`яніння, ствердивши, що вживала алкоголь та керувала транспортним засобом на пішохідній частині, весь час просила не складати протокол щодо неї («Благаю, будь ласочка», «В мене двоє дітей», «В мене помер чоловік», «Не складайте протокол, ну ви ж люди» і т.п.). Така процесуальна поведінка ОСОБА_1 , на переконання апеляційного суду, не свідчить про незгоду з результатами огляду, а про намагання уникнути адміністративної відповідальності за порушення ПДР.

Апеляційний суд вважає безпідставними та надуманими доводи сторони захисту про те, що підписи ОСОБА_1 в відповідних графах адміністративних матеріалів, складених патрульними поліцейськими, свідчать виключно про ознайомлення останньої з документами, а не згоду останньої з їх змістом, в тому числі і з результатами огляду на стан сп`яніння, оскільки вищевказані докази повинні бути оцінені в сукупності із іншими доказами по справі.

Відтак, даними повторно оглянутих відеозаписів встановлено, що ОСОБА_1 добровільно, як водій транспортного засобу, пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння, який було проведено поліцейським за допомогою спеціального технічного приладу алкотестера «Драгер Alkotest 7510» та не заперечувала проти позитивного результату, який склав 1,75 проміле, ствердивши згоду власноручними підписами відповідних документів (протоколу, тесту №489, Акту огляду).

Апеляційний суд вважає, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення дані відповідають фактичним обставинам, що мали місце 19.10.2022, та повністю узгоджуються та підтверджуються даними оглянутих відеозаписів, долучених патрульними поліцейськими.

Досліджені судами відеозаписи мають достатньо високу інформативність, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, мають безсторонній характер, що дає суду можливість ретельно та уважно дослідити їх зміст, як доказу, та встановити відповідність в сукупності із іншими доказами по справі, в тому числі і з даними, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення.

За результатами повторного дослідження відеозаписів, що містяться в матеріалах провадження, апеляційним судом не встановлено істотних порушень Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018. Правових підстав вважати долучені до матеріалів провадження відеозаписи неналежними чи недопустимими доказами в апеляційного суду немає.

Суд апеляційної інстанції не вважає такими, що дають правові підстави для скасування постанови суду доводи апелянта з приводу порушення процедури огляду та недійсності результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння з допомогою приладу «Драгер Alkotest 7510», оскільки на місце зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 було привезено інший технічний засіб, а сам результат 1,75% не було зафіксовано на відеокамеру з огляду на наступне.

Огляд ОСОБА_1 проведено 19.10.2022 на місці зупинки транспортного засобу під її керуванням з допомогою газоаналізатора «Akcotest Drager №7510», результат якого склав 1,75 %, що, згідно даних відеозапису, було озвучено патрульними поліцейськими вголос з уточненням, що допустиму норму вмісту алкоголю перевищено у вісім разів (відеозапис «clip-0.mp4», диск на а.с. 8), та зафіксовано в роздруківці тесту №489, який ОСОБА_1 ствердила власноручним підписом (а.с. 2).

Газоаналізатори «Drager Alcotest» сертифіковані Міністерством економічного та торгового розвитку України за № UA-МІ/1-96-2014 від 01 вересні 2014 року та відповідно до свідоцтва про Державну реєстрацію № 14455/2014 внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення і дозволені для застосування на території України. Використання медичних виробів, «газоаналізатор Drager Alkotest», які були завезені та реалізовані на території України, та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії свідоцтва про державну реєстрацію є можливим за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування) та інших нормативних документів, що підтверджують вірність результатів вимірювання. Наказом Держлікслужби № 1529 від 29 грудня 2014 року затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, де в пункті 43 вказано газоаналізатори «Drager Alcotest», реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений. Жодних обмежень щодо виду газоаналізатору за номером не передбачено. Відповідно до сертифікату затвердженого типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/1-96-2014 виданий 01 вересня 2014 року (серія А № 007292) виданий фірмі Drager Safety AG & Co KGaA, Німеччина, на підставі позитивних результатів державних контрольних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України, затверджений тип засобів вимірювальної техніки «Газоаналізатори Alkotest …, Interlock XT», який зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером Н788-14. Газоаналізатори Alkotest…, Interlock XT під час випуску з виробництва підлягають повірці. Міжповірочний інтервал, установлений під час затвердження типу засобів вимірювальної техніки 1 рік. Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» встановлено міжповірочний інтервал вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається 1 рік. Тобто, технічні засоби, що використовуються органами національної поліції для проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння, проходять технічне обслуговування з інтервалом в 1 рік.

З роздрукованого результату приладу «Drager Alcotest 7510» (а.с. 2), підписаного ОСОБА_1 особисто, за допомогою якого остання добровільно проходила огляд на стан алкогольного сп`яніння, вбачається, що останнє калібрування (градуювання) приладу проводилось 16.05.2022. Огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведено 19.10.2022.

Таким чином, газоаналізатор «Akcotest Drager №7510», що був використаний 19.10.2022 при огляді ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, відповідає вимогам ДСТУ.

За даними оглянутих відеозаписів вбачається, що дійсно 19.10.2022 у працівників поліції був несправний принтер, необхідний для роздрукування та вручення особі, що притягується до адміністративної відповідальності, відповідних адміністративних матеріалів, про що поліцейські повідомили ОСОБА_1 . Окрім того, поліцейські очікували на новий принтер вже після безпосереднього проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора та отримання і озвучення позитивного результату тесту. Натомість про несправність принтера ОСОБА_1 повідомили вже під час оформлення адміністративних матеріалів за результатами проведеного огляду та отриманого результату.

Відтак, підстави для визнання недійними результатів огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, проведеного 19.10.2022 з допомогою газоаналізатора «Akcotest Drager №7510», відсутні.

Доводи апелянта з приводу того, що поліцейські чинили психологічний тиск на ОСОБА_1 , носять голослівний бездоказовий характер та не знайшли свого документарного підтвердження. Будь-які дані з цього приводу в матеріалах провадження відсутні, даними відеозаписів не підтверджені, письмові зауваження особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, з цього приводу відсутні, в тому числі не зазначені і у відповідній графі протоколу, а отже, на переконання апеляційного суду, є такими, що не відповідають фактичним обставинам.

Апеляційний суд приймає до уваги, що матеріали адміністративного провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, однак, враховуючи, що презумпція невинуватості є одним з основоположних конституційних принципів судочинства, апеляційний суд вважає, що доводи апелянта про застосування психологічного насильства (шантажу, примушування) працівниками поліції ОСОБА_1 до підписання адміністративних матеріалів за наявності підстав (належних та допустимих доказів, тощо) можуть бути перевірені в межах відповідного кримінального провадження, оскільки свідчать про перевищення посадовими особами своїх повноважень та вчинення кримінального правопорушення за відповідною заявою ОСОБА_1 ..

Відтак, на переконання апеляційного суду, 19.10.2022 саме ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, була правомірно зупинена працівниками патрульної поліції за порушення ПДР (а.с. 6 копія протоколу серії ЕАР №6049335), на законну вимогу поліцейських добровільно пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з допомогою приладу «Drager Alcotest 7510», з отриманим позитивним результатом якого (1,75 проміле) добровільно погодилася, ствердивши свою згоду і усно, що вбачається на оглянутих відеозаписах, і письмово, підписавши протокол про адміністративне правопорушення, Акт огляду, результат тестування.

Відповідно до вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Доводи апелянта з приводу того, що в Направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.10.2022 не зазначено, яке саме направлення та куди саме воно виписане, є голослівними та неправдивими, оскільки у відповідній графі указаного Направлення зазначено абревіатуру найменування відповідного закладу охорони здоров`я «КНП ПНЦ ІФ ОР», а саме Комунальне некомерційне підприємство «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради».

Такими чином, перевіривши сукупність доказів по справі, апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених доказів поза всяким розумним сумнівом доводить факт керування 19.10.2022 ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (1,75 %) та наявність в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

При накладенні стягнення суд першої інстанції вірно врахував характер вчиненого та його суспільну небезпеку, особу правопорушниці, ступінь її вини та ставлення до вчиненого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 .

З огляду на наведене підстав для скасування законної та обґрунтованої постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Лазоришина Б.І. залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 січня 2023 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв