Справа №345/2580/23
Провадження № 3/345/1009/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.06.2023 м.Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Мигович О.М., розглянувши матеріали, що надійшли від Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 , працюючу продавцем магазину «Табачок», РНОКПП НОМЕР_1 , громадянку України, за ч.1 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Калуського міськрайонного суду перебуває справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.156 КУпАП.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 786894 від 24.05.2023, 24.05.2023 близько 13.34 годин гр. ОСОБА_1 в м.Калуш по вул.Л.Українки, 74, у магазині «Табачок» здійснювала роздрібну торгівлю тютюновими виробами, без наявності марок акцизного збору.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнала та вказала, що вона є продавцем даного магазину, а не суб`єктом господарювання. Вважає, що в її діях відсутній склад даного правопорушення. Просила провадження у справі закрити.

Вислухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.156 КУпАП відповідальність настає за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку

Згідно ст.55 ГК України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Так, ч.1 ст.58 ГК України встановлено, що суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Частиною 1 ст.128 ГК України передбачено, що громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Окрім цього, статтею 1 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» встановлено, що роздрібна торгівля - це діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування.

Відповідно до ст.15 цього Закону роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.3 ГК України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Відповідно до ст.42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Таким чином, суб`єктом адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.164, ч.1 ст.156, ч.3 ст.156 КУпАП може бути лише суб`єкт господарювання.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 не є фізичною особою-підприємцем, являється продавцем магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а отже не є суб`єктом господарювання, тобто не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адмінправопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адмінправопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції у точній відповідності з законом (ст. 7 КУпАП).

При цьому, суддя наголошує на тому, що винуватість у вчиненні певною особою правопорушення має доводитися в суді; суддя не має права самостійно відшукувати доказивинуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п.50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25).

Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до положень ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином недоведеність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого зазначеною статтею дає підстави для закриття провадження відповідно з ч.1 п.1 ст. 247 КУпАП України.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 24.07.2023 (а.с.1) вбачається, що у магазині «Табачок» було вилучено: 5 пачок сигарет на суму 2900 грн.; заправку для кальяну « Tabaci» - 2 упаковки на суму 240; Adalya 2 упаковки на суму 240 грн., Aravak 2 упаковки на суму 240 грн., Liяra dream - 3 упаковки на суму 360 грн., Dian 1 упаковка на суму 120 грн. (а.с.6).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 265 КУпАП речі і документи, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у статтях 234-1, 234 -2, 244-4, 262 і 264 цього Кодексу. Вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей реалізують.

Оскільки, в ході розгляду справи суд прийшов до висновку про закриття провадження в даній адміністративній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, то вилучені у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » речі підлягають поверненню власнику.

Керуючись ст. ст. 247, 265, 279, 280, 283 КУАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Зобов`язати уповноважену особу Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, яка уповноважена на зберігання речових доказів, повернути власнику магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » вилучені речі, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд протягом 10 діб з часу проголошення.

Суддя: