ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/2016/23Головуючий у 1-й інстанції Делікатна Л.В.
Провадження № 33/817/173/23 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2023 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Никитюка Р.І.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Никитюка Р.І. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 березня 2023 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 березня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Як визнав суд, 25 січня 2023 року о 10 год. 30 хв. по вул. Микулинецька, 52 в смт. В. Березовиця громвадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобои ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатора Alcotest 6810 ARCD-0524 (повірка чинна до 28 грудня 2023 року), на табло якого висвітлило результат 0,31% проміле.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат Никитюк Р.І. вказує, що при винесенні вказаної постанови Тернопільським міськрайонним судом порушено норми матеріального та процесуального права, а також не досліджено усіх істотних обставин, які мають значення для об`єктивного розгляду даної справи.

Звертає увагу, що матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність законних підстав у працівників поліції, за обставин відображених у матеріалах справи, для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , згідно з приписами ст. 35 ЗУ Про Національну поліцію.

Додатково зазначає, що працівники поліції після зупинки транспортного засобу зазначали ОСОБА_1 про порушення ним п.2.3. ПДР України, а саме не був пристебнутий ременем пасивної безпеки, проте із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що незважаючи на відсутність будь-яких порушень ПДР України працівники поліції подади сигнал водію зупинити транспортний засіб.

На переконання сторони захисту, працівники поліції рухаючись позаду автомобіля ОСОБА_1 не могли виявити відсутність пристебнутого ременя безпеки, а його подальша відсутність була зумовлена тим, що останній відстебнув ремінь безпеки вже після зупинки транспортного засобу, про що пояснив працівнику поліції.

Вказує на те, що очевидним є те, що жодного належного та допустимого доказу, окрім надуманих припущень працівників поліції щодо причин зупинки транспортного засобу в матеріалах справи не вбачається.

Зокрема зазначає, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 28.02.2023 року у справі № 607/2427/23 скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6454316 від 25.01.2023 р.. Рішення суду набрало законної сили.

Наведені обставини, на переконання апелянта, спростовують висновок суду про оцінку доказів у їх сукупності, як зазначено у судовому рішенні, та свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 березня 2023 року відносно ОСОБА_1 та закрити провадження у справі.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Никитюка Р.І., які підтримали подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів просять її задовольнити, скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 березня 2023 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, за яким його визнано винним; дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Цих вимог закон суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , не дотримався.

Як слідує з постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 березня 2023 року, в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції зазначив наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №079695 від 25 січня 2023 року; відеозапис із реєстратора службового автомобіля працівників поліції (файл video_2023-01-31_17-22-40); відеозапис із нагрудних відеокамер поліцейських (export-o7avm), результат тесту приладу «Драгер» Alcotest 6810, щодо виявлення стану сп`яніння у ОСОБА_1 від 25 січня 2023 року, який показав результат 0,31 ‰; ; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатора «Alcotest 6810» ARCD-0524 № П 51 QM 1798 083 22 чинне до 28 грудня 2023 року; рапортом інспектора взводу №2 роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Проць В.

Проте, аналіз цих доказів судом апеляційної інстанції, свідчить про недотримання судом першої інстанції положень ст.ст.251, 252 КУпАП, які регламентують загальний порядок оцінки доказів органом, що здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Поклавши ці докази в основу свого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції не врахував, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку, що місцевий суд не дотримався цих приписів закону, оскільки належним чином не дослідив докази вини особи.

Так, постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст.ст.283, 284 КУпАП.

Системний аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що у постанові, якою особа визнана винною у вчиненні правопорушення, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та наведено мотиви прийняття таких доказів судом.

Окрім того, протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належними доказами по справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №079695 від 25 січня 2023 р., який був предметом розгляду суду першої інстанції, 25 січня 2023 року о 10 год. 30 хв. по вул. Микулинецька, 52 в смт. В. Березовиця ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції і в процесі подальшої перевірки було встановлено, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатора Alcotest 6810 ARCD-0524 на табло якого висвітлило результат 0,31% проміле.

Статтею 14 Закону України Про дорожній рух від 30 червня 1993 р. №3353-ХІІ передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

На вимогу поліцейського відповідно до п. 2.4 цих Правил водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

В свою чергу дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону.

При цьому статтею 35 Закону України Про Національну поліцію передбачено вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби. Даний перелік, зокрема, передбачає: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Однак, будь-яких даних, які б свідчили про необхідність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , із зазначених вище підстав в матеріалах справи немає.

Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що відносно ОСОБА_1 виносилась постанова серії ЕАР №645316 від 25.01.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, з якої вбачається, що 25.01.2023 о 10 год. 48 хв. водій ОСОБА_1 у смт. Велика Березовиця по вул. Микулинецька, 52, керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив вимоги п. п. 2.3 в) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.02.2023 у справі №607/2427/23, позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволено, вищенаведену постанову скасовано, провадження закрито.

Дане рішення суду, на момент апеляційного розгляду, набрало законної сили.

З урахуванням того, що наданий працівниками поліції доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП не підтверджує факту вчинення останнім зазначеного правопорушення, а отже, є слушними доводи апеляційної скарги захисника, що у поліцейських не було законних підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Інших доказів правомірності дій працівників поліції, які містяться у вичерпному переліку підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби, матеріали справи не містять.

Положенням ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тобто, працівниками поліції належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 ПДР України, які б могли слугувати саме причиною зупинки автомобіля відповідно до вимог ч. 1 ст. 35 Закону України Про Національну поліцію, яким керував останній, а також подальшої перевірки водія на предмет порушення ним правил дорожнього руху.

Відповідно до широкого розуміння доктрини плодів отруєного дерева, будь-яке винне порушення поліцейськими конституційних прав громадян, що навіть має не безпосередній, а лише опосередкований зв`язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, тягне втрату останніми юридичної сили. Тобто, це означає безумовну недопустимість доказів при будь-якому порушенні встановленого порядку збирання доказів незалежно від характеру і ступеня.

У вузькому сенсі доктрина плодів отруєного дерева зводиться до заборони використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів визнаних недопустимими.

Окрім того, судом апеляційної інстанції встановлено що, зупинивши транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , працівники поліції не дотрималися вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452/735 від 9 листопада 2015 року), проводячи перевірку на предмет перебування водія в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2 розділу I Інструкції № 1452/735 від 9 листопада 2015 року огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Аналогічна норма наведена і у п. 1 розділу Х Інструкції № 1395 від 07 листопада 2015 року, у якій вказано, що водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 3 Інструкції № 1452/735 від 9 листопада 2015 року ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Як слідує з дослідженого судом відеозапису, долученого до матеріалів справи, працівники поліції запропонували водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, не повідомивши останньому виявлених у нього ознак сп`яніння, передбачених п.3 Інструкції № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, як законної підстави для проведення такого огляду, а обмежились загальними фразами.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З урахуванням наведеного, вважаю, що висновки суду першої інстанції, в силу неповноти проведеного судового розгляду, містять істотні суперечності щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його Тернопільським міськрайонним судом притягнуто до адміністративної відповідальності.

За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, який розглядався судом першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, відносно якого складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , адвоката Никитюка Р.І. задовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 березня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя