ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4481/22 Номер провадження 33/814/615/23Головуючий у 1-й інстанції Куліш Ю.В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Бродській В.О., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Харчука Олександра Петровича на постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 23 вересня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Київського районного суду м. Полтави від 23 вересня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3655 грн. 00 коп,

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп. на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 06.07.2022 року о 17 год. 10 хв. солдат ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому солдат ОСОБА_1 був доставлений до Харківського зонального відділу ВСП та проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу АЛКОНТ-М (№00251), результат огляду 0.45 проміле. За вказані дії передбачена відповідальність ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив захисник ОСОБА_1 - адвокат Харчук О.П., подавши апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 23 вересня 2022 року, та закрити провадження відносно ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції дану справу було розглянуто поверхнево , не було здійснено повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи.

На підтвердження своєї позиції посилається на те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу «Алконт-М», який не відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України, а тому огляд проведений з порушенням положень ст.266 КУпАП, що тягне за собою недійсність результатів проведеного огляду.

Крім того, апелянт зазначає, що оскільки з моменту останньої повірки робочого засобу вимірювальної техніки (калібрування приладу) минуло більше 6 місяців, то огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння було проведено з порушенням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та ч.6 ст.266 КУпАП, через що роздруківка результатів тесту №2193 та Акт огляду є недопустимими доказами.

Також посилається на те, що працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 було грубо порушено приписи норм законодавства, оскільки під час затримання ОСОБА_1 не було роз`яснено його права, передбачені ст.ст.55,56,59,63 Конституції України та ст.268 КУпАП і права на захист.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, , дослідивши надані докази, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.07.2022 року о 17 год. 10 хв. солдат ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому солдат ОСОБА_1 був доставлений до Харківського зонального відділу ВСП та проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу АЛКОНТ-М (№00251), результат огляду 0.45 проміле.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що даний факт підтверджується наступними доказами у справі: протоколом про адміністративне правопорушення ДНХ-2/965 віл 06.07.2022 року, визнанням вини ОСОБА_1 , що підтверджується відміткою у протоколі та заявою за його підписом, актом огляду, роздруківкою з результатом та матеріалами справи у сукупності.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується в повному обсязі, з огляду на наступне.

Розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, в умовах особливого стану, тягне за собою відповідальність, передбачену частиною 3 статті 172-20 КУпАП.

Тобто для констатування наявності об`єктивної сторони зазначеного складу адміністративного правопорушення, необхідна фіксація появи військовослужбовця за власною волею на території військової частини або інших подібних об`єктах у нетверезому стані, під яким необхідно розуміти: поведінку особи у стані сп`яніння, яка явно порушує загальновизнані норми (непристойні висловлювання або жести, грубі вигуки, нав`язливе ставлення до інших тощо); коли порушник має непристойний зовнішній вигляд, що викликає відразу (брудний, мокрий, розстебнутий одяг тощо); через сп`яніння особа повністю чи значною мірою втратила орієнтування (безцільно стоїть чи безцільно пересувається з місця на місце, у неї порушена координація рухів, звідси - нестійкість, хитка хода); п`яний повністю безпорадний (у непритомному стані).

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 є солдатом, що підтверджується копією військового квитка НОМЕР_1 , виданим Червонозаводським РВК м. Харкова 30.10.1986 року.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що 06.07.2022 року о 17:10 год. ОСОБА_1 перебував за адресою: м. Харків, вул. Велика Панасівська, 267, де його було виявлено представниками Військової служби та проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу АЛКОНТ-М (№00253), результат огляду - 0,45 проміле.

Відповідно до ст.13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 року №548-ХІV, на солдата ОСОБА_1 покладено обов`язок додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

Згідно із ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.2022 року №2232-ХІІ, військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 не виконав нормативні приписи, передбачені вищезазначеними нормативно-правовими актами, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Щодо доводів апеляційної скарги, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Починаючи з 29.11.2016 року наказом Мінекономрозвитку від 13.10.2016 № 1747, зареєстрованим у Мін`юсті 01.11.2016 за № 1417/29547, для вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається, встановлено міжповірочний інтервал - 1 рік (п.23). А тому посилання скаржника на акт, що не має нормативної сили не може братися до уваги.

Крім того, твердження апелянта щодо того, що працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 було грубо порушено приписи норм законодавства, оскільки під час затримання ОСОБА_1 не було роз`яснено його права, передбачені ст.ст.55,56,59,63 Конституції України та ст.268 КУпАП і права на захист, суд відхиляє через те, що вони повністю спростовуються матеріалами справи, зокрема - протоколом ДНХ-2/965 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП від 06.07.2022 року, де чітко зазначено, що військовослужбовець ОСОБА_1 ознайомлений із змістом зазначених статей Конституції України та КУпАП. Крім того, нижче зазначено самим ОСОБА_1 , що він свою провину визнає. До матеріалів справи також долучено заяву ОСОБА_1 про те, що він просить розглянути адміністративну справу по адміністративному протоколу ДНХ-2/965 від 06.07.2022 року без його участі, у зв`язку з його участю у війні проти РФ.

Свою провину визнає у вчиненні адміністративного правопорушення в повному обсязі. Заяв та доповнень до протоколу не має.

Інші доводи апелянта не заслуговують на увагу через доведеність вчинення вказаних вище дій ОСОБА_1 матеріалами справи у сукупності.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Враховуючи наявні матеріали у цій справі та вищенаведене, у суду є достатньо підстав вважати гр. ОСОБА_1 винним у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Тому, надаючи оцінку обставин справи та наявним доказам у справі в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам та підтверджуються зібраними доказами, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Харчука О.П. не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Харчука Олександра Петровича - залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 23 вересня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин