КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №755/4485/22

27 березня 2023 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ - Ратнікової В.М.

при секретарі - Осадченко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Акіменка Андрія Володимировича адвоката Січевлюка-Врублевського Тараса Степановича на постанову Дніпровського районного суду м. Києвавід 09 лютого 2023 року в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

в с т а н о в и в:

Постановою Дніпровського районного суду м. Києвавід 09 лютого 2023 року накладено на ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» № 1231-IX від 16.02.2021 року адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, 18 лютого 2023 року захисник ОСОБА_1 адвокат Січевлюк- Врублевський Тарас Степанович подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 09 лютого 2023 року та закрити провадження у справі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що з наявного в матеріалах справи відеозапису події з нагрудних камер працівників поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення вбачається, що вказаний запис не є безперервним, він постійно переривається, а тому,на думку апелянта, такі дії працівників поліції щодо фіксації події не відповідають вимогам закону. Ненадання працівниками поліції до матеріалів адміністративної справи відеозапису у повній мірі, який має бути безперервним, свідчить про те, що відеозапис змінювався ( редагувався) особою, яка копіювала відеозапис на DVD диск, а тому існують сумніви в його автентичності оригіналу.

Вказує на те, що на вказаному відеозапису події не зафіксовано роз`яснення працівниками поліції прав та обов`язків ОСОБА_1 , що є порушенням п. 2 р. ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Посилається також на те, що всупереч положенням ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", вимога поліцейського щодо зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 не була законною, оскільки протокол про адміністративне правопорушення щодо ненадання ОСОБА_1 переваги пішоходу на пішохідному переході,так і не було складено.

Про ці порушення вимог законодавства патрульними поліцейськими при складанні протоколу серії ААД № 209457 неодноразово повідомлялось суду першої інстанції, проте, суд проігнорував вказані доводи та не надав їм правової оцінки.

В суді першої інстанції ОСОБА_1 та його представник неодноразово подавали до суду заяву про виклик в судове засідання працівників поліції, проте , дані клопотання не були розглянуті судом першої інстанції.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник адвокат Січевлюк- Врублевський Тарас Степанович повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, скасувати оскаржувані постанову та ухвалити нову про закриття провадження у даній справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та, накладаючи на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, суд першої інстанції посилався на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується наявними у справі доказами.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП визначена адміністративна відповідальність також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Тобто, встановлений порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, за наявністю ознак, передбачає певний алгоритм дій, який визначений ст.266 КУпАП та Інструкцією, при цьому медичний огляд проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, а огляд на місці - поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння є підставою для притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 209457, складеного інспектором взводу 3, роти 2, батальйону 2 УПП в м. Києві ДПП капралом поліції Цибуля Олегом Валентиновичем, 13 лютого 2022 року, о 04 год. 50 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Toureg», д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві, по вул. Івана Сергієнка,1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

13 лютого 2022 року, о 05-00 годині працівником поліції було надано направлення водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яким ОСОБА_1 направляється для проходження огляду до закладу охорони здоров`я до КНП КМНКЛ " Соціотерапія". Підставою для направленням ОСОБА_1 на огляд стало наявність у нього ознак сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився.

З наявного в матеріалах справи та дослідженого в судовому засіданні апеляційного суду в якості доказу відеозапису з нагрудних камер працівників патрульної поліції № 472243 та № 470786 вбачається, що співробітники поліції наздоганяють автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , який на неодноразові вимоги працівника поліції зупинитись не реагував, та зупиняють його. На запитання співробітника поліції чому він відразу не зупинився, ОСОБА_1 пояснив, що він не бачив автомобіля співробітників поліції.

Після цього працівники поліції провели огляд транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 та запитали ОСОБА_1 , чи вживав він щось окрім алкоголю? На що ОСОБА_1 пояснив, що небагато випив.

Співробітники поліції запитали чи пройде ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у лікаря нарколога. (зафіксований час на відео 04:49)

В подальшому співробітники поліції повторно запитують ОСОБА_1 , чи буде він проходити огляд, на що ОСОБА_1 відповідає відмовою. (зафіксований час на відео 04:53)

Також на відеозаписі зафіксовано, як ОСОБА_1 співробітники поліції роз`яснюють, що йому заборонено сідати за кермо автомобіля. (зафіксований час на відео 05:30)

Аналізуючи зазначені вимоги матеріального права в їх сукупності та досліджені в судовому засіданні докази, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції надав вірну правову оцінку вказаним доказам, правильно застосував норми матеріального права, які регулюють вказані правовідносини та прийшов до обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, так як, керуючи транспортним засобом, маючи ознаки алкогольного сп`яніння, він відмовився від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що з наявного в матеріалах справи відеозапису події з нагрудних камер працівників поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення вбачається, що вказаний запис не є безперервним, він постійно переривається, а тому, на думку апелянта, такі дії працівників поліції щодо фіксації події не відповідають вимогам закону. Ненадання працівниками поліції до матеріалів адміністративної справи відеозапису у повній мірі, який має бути безперервним, свідчить про те, що відеозапис змінювався ( редагувався) особою, яка копіювала відеозапис на DVD диск, а тому існують сумніви в його автентичності оригіналу, колегія суддів відхиляє, так як та підтвердження доводів про те, що вказаний відеозапис змінювався ( редагувався) особою, яка копіювала відеозапис на DVD диск та що існують сумніви в його автентичності оригіналу, апелянтом не надано суду належних та допустимих доказів, вказані доводи апелянта є припущенням, а судове рішення не може грунтуватись на припущеннях. З переглянутого безпосередньо в судовому засіданні апеляційного суду відеозапису події, за участі самого ОСОБА_1 та його захисника, достовірно встановлено, що ОСОБА_1 на неодноразову вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, відмовився.

Доводи апеляційної скарги про те, що на вказаному відеозапису події не зафіксовано роз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 його прав та обов`язків , що є порушенням п. 2 р. ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 209457 вбачається, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підписав без будь- яких зауважень.

Не грунтуються на досліджених доказах доводи апеляційної скарги про те, що всупереч положенням ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", вимога поліцейського щодо зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 не була законною, так як підставою для зупинки працівниками поліції автомобіля під керуванням ОСОБА_1 було ненадання переваги в русі пішоходу на пішохідному переході ( п. ч.1 ст. 35 Закону України " Про Національну поліцію") та подальше невиконання законної вимоги працівника поліції щодо зупинки транспортного засобу ( ст.62 Закону). Постановою Дніпровського районного суду м.Києва від 05 травня2022 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 9 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153,00 грн. Вказана постанова була залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 29 серпня 2022 року.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Аналізуючи зазначене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушенння і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги захисника захисника ОСОБА_1 адвоката Січевлюка- Врублевського Тараса Степановича .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника захисника ОСОБА_1 адвоката Січевлюка- Врублевського Тараса Степановича залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 09 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: