ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/416/23

05 квітня 2023 року

Костопільський районний суд Рівненської області в особі судді Грипіч Л.А.

розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, посвідчення водія НОМЕР_1 від 29.08.2017, пенсіонер, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.3 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

05 лютого 2023 року, о 15:08 год, на 119 кілометрі автодороги Н25 «Городище-Рівне-Старокостянтинів», відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інспектором взводу №2 роти №2 батальйону УПП в Рівненській області складено протокол серії ДПР18 №358620 про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що 05 лютого 2023 о 14:50 год, на 119 кілометрі автодороги Н25 «Городище-Рівне-Старокостянтинів», водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Peugeot Boxer, державний номерний знак НОМЕР_2 , будучи особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом постановою державного виконавця Болкуневич І.В. Сарненського РВДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 14.01.2021 ВП №54669136 на підставі ст.71 п.9 ч.2 Закону України «Про виконавче провадження».

Дії ОСОБА_1 попередньо кваліфіковані за ч.3 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Мазурок В`ячеслав Сергійович, подав до суду клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Клопотання мотивоване тим, що для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності потрібна наявність в діях останнього умислу. Проте, матеріали виконавчого провадження в межах якого винесено постанову про тимчасове обмеження у праві керування не містять доказів того, що ОСОБА_1 був ознайомлений із такою постановою, а відтак в діях останнього не можу бути умислу, оскільки він не знав про існування такої постанови.

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник- адвокат Мазурок В.С., не з`явились. Захисником подано до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, підтримує клопотання про закриття провадження у справі.

Відповідно до ч.2 ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Тобто, при розгляді справи адміністративне правопорушення за ч.3 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши протокол та матеріали, додані до протоколу, дійшов наступних висновків.

Зміст постанови судді про притягнення особи до адміністративної відповідальності має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283-284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В постанові потрібно зазначити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник.

Так судом встановлено, що постановою державного виконавця Сарненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Болкуневича І.В. від 14.01.2021, яка винесена в межах виконавчого провадження ВП №54669136, встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №572/2586/16-ц від 14.08.2017.

Разом з тим, із довідки Сарненського районного відділу державної виконавчої служби у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 06.02.2023 №5620 вбачається, що в матеріалах виконавчого провадження АСВП №54669136 з примусового виконання виконавчого листа №572/2586/16-ц від 14.08.2017 виданого Сарненським районним судом відсутні відомості про ознайомлення боржника із постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами АСВП №54669136 від 14.01.2021.

Крім того суд враховує, постановою державного виконавця Сарненського районного відділу державної виконавчої служби у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Болкуневича І.В. від 05.01.2023, яка винесена в межах виконавчого провадження ВП №54669136, скасовано тимчасове обмеження ОСОБА_1 у справі керування транспортними засобами, яке було встановлено постановою державного виконавця від 14.01.2021.

Згідно вимог ч.1 ст.245, ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За ч.3 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Обов`язковою ознакою правопорушення передбаченого ч.3 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення є умисел на вчинення вказаного проступку.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.

Отже, ОСОБА_1 мав усвідомлювати протиправний характер своїх дій, передбачити шкідливі наслідки і бажати їх настання, однак досліджені судом матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 не було відомо про наявність тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами станом на 04.09.2021.

Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява №7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст.6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Європейський Суд з прав людини відносить до кримінально-правової санкції й позбавлення прав на управління транспортним засобом, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Системний аналіз вищезазначеної практики ЄСПЛ свідчить про те, що гарантії ст.6 Конвенції поширюються також на осіб, які вчинили діяння, що відповідно до національного законодавства хоч і не є злочинами, але визнаються кримінальними у конвенційному значенні.

Отже, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За таких обставин, враховуючи, що на дату складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення останньому не було відомо про наявне обмеження у праві керування транспортними засобами та враховуючи, що на вказану дату тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами було скасоване, суд дійшов переконливого висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З огляду на вищенаведене, керуючись ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі №564/416/23 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненської апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяЛ. А. Грипіч