Справа № 127/5038/23
Провадження № 33/801/328/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 квітня 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника адвоката Тарасюк Оксани Миколаївни на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 17 березня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності за статтями 124, 122-4, 185,173, та ч.1 статті 130 КпАП України,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 березня 2023 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених за статтями 124, 122-4, 185,173, та ч.1 статті 130 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортним засобом на 1 рік. А також стягнуто судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 , через адвоката Тарасюк О.М., подав апеляційну скаргу, у якій просив постанову суду скасувати, закрити провадження у справі за статтями 185,173, та ч.1 статті 130 КпАП України у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, а за статтями 124, 122-4 КпАП України у зв`язку з малозначністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_2 не вважається особою, яка керує транспортним засобом, оскільки в момент, коли працівники поліції зайшли у його гараж, де він перебував, він просто сидів у салоні автомобіля і не мав наміру їхати ним, бо дійсно після ДТП, але перед тим, як приїхали працівники поліції, вживавав алкоголь.

Зазначає, що працівники поліції здійснили його незаконний обшук, заламували йому руки, висловлювались нецензурною лайкою і навіть повалили його обличчям на землю.

Відтак, частково визнає себе винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, та 124 КпАП України.

В судовому засіданні ОСОБА_2 і його захисник адвокат Тарасюк О.М. вимоги апеляційної скарги підтримали на умовах, викладених у ній, і просили задовольнити.

ОСОБА_2 суду пояснив, що дійсно того дня їхав на власному автомобілі по вул. О.Гончара, коли побачив посеред дороги дівчину, з метою уникнення наїзду на яку, різко повернув вліво, в результаті чого наїхав на паркан, розбив фару і бампер. Після цього будучи в шоковому стані і панікуючи, поїхав додому, де зайшов до хати, випив віскі, а потім сів до автомобіля, але не мав наміру ним керувати. Далі приїхали працівники поліції, зайшли до нього в гараж і вимагали пройти огляд на стан сп`яніння, який він проходити не повинен, так як не керував авто після вживання спиртного, а лише сидів у ньому. Умислу порушувати громадський порядок чи вчиняти злісну непокору працівникам поліції в нього не було, а його дії зумовлені застосуванням сили до нього самими працівниками поліції.

Апеляційний суд згідно з вимогами статті 294 КпАП України переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями частин 1, 2 статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №382751 від 16.02.2023 водій ОСОБА_2 по вул. О. Гончара, 25 м. Вінниці того ж дня - 16.02.2023 о 16-15 год керував транспортним засобом «Volvo V50», р/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме був виражений запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

Дії ОСОБА_2 були кваліфіковані працівниками поліції за частиною 1 статті 130 КпАП України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №382749 від 16.02.2023 водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Volvo V50, р/н НОМЕР_1 , о 16-15 год 16.02.2023 по вул. О. Гончара, 25 м. Вінниці був не був уважний, не стежив за зміною дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив наїзд на паркан, що спричинило механічні пошкодження транспортного засобу та паркану з матеріальними збитками.

Дії ОСОБА_2 були кваліфіковані працівниками поліції за статтею 124 КпАП України.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №382750 від 16.02.2023 водій ОСОБА_2 , будучи причетним до ДТП за участі його транспортного засобу, під час якого було пошкоджено паркан, залишив місце ДТП, чим порушив вимоги п. 2.10 (а) Правил дорожнього руху України.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковано працівниками поліції за статтею 122-4 КпАП України.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №126395 від 16.02.2023 ОСОБА_2 цього ж дня 16.02.2023 о 16 год 29 хв по вул. Незалежна, 69 м. Вінниці вчинив злісну непокору законній вимозі працівника поліції при виконанні службових обов`язків, зокрема, не виконував неодноразове законе розпорядження (вимогу) працівника поліції припинити правопорушення - дрібне хуліганство в виді нецензурної лайки, шарпав працівника поліції за формений одяг, поводив себе зухвало та нахабно.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковано за статтями 185, 173 КпАП України.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 130 КпАП України встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів що, знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли особа відмовилася від проходження такого огляду.

Саме з підстав відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння складено протокол про адміністративне правопорушення, з посиланням на порушення водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за змістом якої водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 вживав алкоголь вже будучи у своєму гаражі, після вчинення ним адміністративних правопорушень за ст. 124 та 122-4 КпАП України, при цьому він не керував транспортним засобом і не мав наміру цього робити, а тому не є водієм в розумінні ст.130 КпАП України, є безпідставними.

За змістом рапорту поліцейського взводу № 1 роти № 2 БУПП у Вінницькій області Прищака В. слідує, що прибувши на місце виклику по факту «ДТП без травмованих», що надійшов від громадянки ОСОБА_3 , ним в складі екіпажу Юнкер -152, було виявлено автомобіль Volvo V50, р/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що знаходився по вул. Незалежна, 69 м. Вінниці. Під час спілкування з водієм у останнього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, а тому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що водій відмовився. При цьому водій виражався на адресу працівників поліції нецензурною лайкою, шарпав їх за формений одяг. Вимогу про припинення такої поведінки ОСОБА_2 ігнорував.

Отже, матеріалами справи встановлено, що причиною виїзду поліцейського екіпажу до місця перебування ОСОБА_2 стало повідомлення громадянки ОСОБА_3 про те, що автомобіль чорного кольору з номерним знаком НОМЕР_1 , який вона знайшла біля свого паркану, здійснив зіткнення у її паркан та зник з місця пригоди.

На досліджених судом відеозаписах з боді-камер поліцейських зафіксовано як момент, коли працівники поліції оглянули пошкоджений паркан, де потерпіла показала їм номерний знак авто, що ймовірно пошкодило його, а далі на сусідній вулиці, за місцем проживання ОСОБА_2 у відкритому гаражі, до якого вільно увійшли, виявили самого ОСОБА_2 , який сидів в авто з працюючим двигуном. При цьому як гараж, так і автомобіль мали видимі пошкодження. ОСОБА_2 на зауваження не реагував, двигун не вимикав, мав на обличчі пошкодження (подряпини), про які не знав, вів себе невідповідно до ситуації.

Керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення його з місця.

За Правилами дорожнього руху України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний, зокрема, до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Разом з тим, ОСОБА_2 не повідомив працівникам поліції про те, що вживав алкогольні напої після приїзду, перебуваючи у гаражі, натомість він стверджував, що взагалі не вживав їх. Натомість працівники поліції обґрунтовано припустили, що він перебуває в стані сп`яніння, назвали йому ознаки цього, а також пред`явили вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, від чого останній відмовився, що є адміністративним правопорушенням, передбаченим частиною 1 статті 130 КпАП України.

Версія ж захисту як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді вказує на вчинення ОСОБА_2 іншого, більш тяжкого правопорушення, що передбачене частиною 4 статті 130 КпАП України.

Щодо законності оскаржуваної постанови в частині вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень за статтями 185, 173 КпАП України.

Статтею 185 КпАП України передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Так, злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов`язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки.

Дане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків.

Тобто, виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок та діють від імені держави.

Відмова правопорушника проявляється в недвозначній формі словами, жестами, мовчанням, невиконанням вимог, намаганням до втечі та іншими діями чи бездіяльністю.

Доводи апелянта про те, що працівники поліції застосовували до ОСОБА_2 фізичну силу спростовуються змістом переглянутого відеозапису.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення. На диску, що наданий до протоколу, міститься відеофайли з яких вбачається, що ОСОБА_2 в ході проведення процесуальної дії поводив себе агресивно, образливо, неодноразово висловився на адресу працівників поліції нецензурною лайкою, принижуючи їх честь і гідність як працівників поліції, громадян України. На зауваження працівників поліції ОСОБА_2 ніяк не реагував, продовжував вести себе агресивно, зневажливо, розкидаючи документи.

На цьому ж відеозаписів чітко видно, що ОСОБА_2 , будучи в нетверезому стані намагався зачинити двері гаража в той момент, коли у ньому ще перебували працівники поліції, при цьому робив він це зухвало, з явно вираженою злістю, вдаряючи поліцейського дверима, після чого останній вимушений були застосувати щодо порушника заходи примусу (поліцейський захід) у вигляді фізичного впливу, що передбачено частиною 1 статті 42 Закону України «Про Національну поліцію». Після того, як ОСОБА_2 нібито заспокоївся, поліцейські відпустили його і продовжили спілкування, але він хитаючись, сам перечепився за автомобільне колесо і впав горілиць. Піднімаючись з землі за допомогою поліцейських, він взяв у руки колесо, та замахнувся ним на працівників поліції, які в процесі боротьби поклали його на землю. З оглянутих відеозаписів, які зроблені як мінімум з двох камер, чітко видно, що поліцейські застосовували силу до ОСОБА_2 лише у відповідь на неправомірні дії з його боку, пропорційно, тобто лише в тій мірі, яка була необхідною для того, щоб заспокоїти його і уникнути ударів з його боку.

Поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень. Поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним. Обраний поліцейський захід є законним, якщо він визначений законом. Поліцейському заборонено застосовувати будь-які інші заходи, ніж визначені законами України.

Фізичним впливом є застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників.

Поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом про адміністративні правопорушення та Кримінальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом.

Поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені Законом України «Про Національну поліцію».

Статтею 173 КпАП України передбачена відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Диспозиція статті 173 КпАП України передбачає, що об`єктивну сторону складу дрібного хуліганства становлять такі альтернативні діяння: 1) нецензурна лайка в громадських місцях; 2) образливе чіпляння до громадян; 3) інші подібні дії, за умови, що кожне із цих діянь порушує громадський порядок і спокій громадян, а обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії.

Об`єктом захисту цих норм є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв, зокрема, в безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у пункті 3 постанови N 10 від 22.12.2006 «Про судову практику у справах про хуліганство» дрібне хуліганство - це умисне порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке не супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, підприємств, установ та організацій.

Як встановлено з матеріалів справи, дані дії ОСОБА_2 були вчинені в по вул. Незалежній в м. Вінниці, поблизу його домогосподарства, а не у ньому, тобто на вулиці, а тому апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, який вважав дане місце громадським.

Громадське місце це частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Факт вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, 122-4 КпАП України, в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому висновок судді першої інстанції в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

При призначенні ОСОБА_2 стягнення за сукупністю правопорушень, справи про які одночасно розглядалися судом, суд першої інстанції на підставі статті 36 КпАП України визначив в межах санкції статті за найбільш суворе порушення.

Апеляційний суд відхиляє посилання захисту на малозначність вчинених порушень, так як конкретні обставини справи, а також як фактично спричинена правопорушеннями шкода, так і потенційна небезпека від його дій аж ніяк не можуть вважатися малозначними.

Отже, перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4, 185,173, та ч.1 статті 130 КпАП України, за наведених у постанові суду обставин є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами.

Натомість позиція ОСОБА_2 спростовується сукупністю доказів у справі і спрямована на уникнення відповідальності за вчинене.

За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4, 185,173, та ч.1 статті 130 КпАП України, а відтак постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 17 березня 2023 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 251, 268, 289, 294 КпАП України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника адвоката Тарасюк Оксани Миколаївни залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 17 березня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності за статтями 124, 122-4, 185,173, та ч. 1 статті 130 КпАП України ОСОБА_2 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник