Справа № 752/8105/23
Провадження №: 3/752/3910/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2023 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Бондаренко Г.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві ДПП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код невідомий, громадянина України, не працює, місце проживання: АДРЕСА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 01.04.2023 року о 13 год. 31 хв. в м. Києві по вул. Бродівський, 79А керував транспортним засобом «Isuzu» д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога за адресою: м. Київ, вул. Відпочинку, буд. 18. За результатом огляду ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння (стимулятори-амфетамін), чим порушив вимоги п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник Похиленко А.В. в судовому засдіанні просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, обгрунтовуючи свої позицію тим, що направлення на огляд водія є неналежним доказом, оскільки воно складено не в той час, який зафіксовано на відеозаписі. Вказує, що протокол є неналежним доказом, оскільки складено його 17.04.2023 року, а подія правопорушення мала місце 01.04.2023 року. Також вказує, що висновок про результати огляду ОСОБА_1 є неналежним доказом, оскільки ОСОБА_1 у лікаря був не згодний з результатами огляду, а тому, на думку захисника, лікар повинен був провести лабораторне дослідження сечі ОСОБА_1 більш досконалим методом (газова хроматографія, масс/спектрометрія). Разом з цим, не заявляв суду клопотання про проведення експертизи біологічного середовища ОСОБА_1 вищевказаними методами. Також просив викликати в судове засідання лікаря КНП "КМНКЛ "Соціотерапія" - Антоненко І.В. , який здійснював огляд ОСОБА_1 , та працівника поліції, який складав протокол - Марченка Є.П .

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Згідно п. 2.9 (а) ПДР, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до рішення від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його вина у вчиненні даного правопорушення підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №028782, висновком від 08.04.2023 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» та актом до нього з долученими копіями документів та роз"яснень. Також факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння підтверджується відеоматеріалами з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Вказівка захисника на те, що висновок від 08.04.2023 року є неналежним доказом не знаходить свого підтвердження, оскільки судом встановлено, що лікарем наркологом КНП "КНМКЛ Соціотерапія" Антоненко І.В. 01.04.2023 року було проведено огляд ОСОБА_1 відповідно до вимог Інструкції затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 та відповідно до ст. 266 КУпАП, оскільки лікар провів огляд особи та лабораторні дослідження його біологічного середовища (сечі) на визначення наркотичного сп"янніня. Крім того, висновок складено після того як були отримані результати дослідження біологічного середовища ОСОБА_1 , що відповідає визначеному законом порядку. Судом не встановлено порушень при складенні вищевказаного висновку, а отже суд визнає такий доказ належним та допустимим.

Твердження захисника про те, що направлення на огляд водія є неналежним доказом, оскільки воно складено не в той час, який зафіксовано на відеозаписі, суд до уваги не приймає, оскільки враховуючи наявний в матеріалах справи висновок про проходження огляду ОСОБА_1 на виявлення стану наркотичного сп"яніння з дотриманням визначеного порядку та норм закону, таке направлення жодним чином не підтверджує та не спростовує доведеність вини останнього.

Доводи захисника про те, що протокол є неналежним доказом, суд вважає безпідставним, оскільки протокол не є доказом на підтвердження або відсутності вини особи, яка притягається до відповідальності, а є лише процесуальним документом, в якому відображена фабула правопорушення та інші відомості необхідні для вирішення справи. Крім того, суддя зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення було складено тоді, коли ОСОБА_1 було запрошено до підрозділу поліції для його складення, що відображено в повідомленні, яке міститься в матеріалах справи (а.с. 5) та на відеозаписі.

Крім того, суддею було відмовлено в задоволенні клопотання захисника Похиленка А.В. про виклик в судове засідання лікаря Антоненка І.В. та працівника поліції Марченка Є.П., оскільки суду не надано доказів та не наведено підстав не довіряти відомостям, що відображені як в висновку лікаря, так і в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №028782, а тому виклик таких осіб в судове засідання є недоцільним, з огляду на те, що всі відомості необхідні для вирішення справи, ними було відображено у складених документах.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Отже, судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 536, 80 грн., підлягає стягненню із ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 283-284 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що 536 грн. 80 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя Г.В. Бондаренко