Справа № 158/489/23 Провадження №33/802/230/23 Головуючий у 1 інстанції:Костюкевич О. К.
Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 06 березня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонера, жителя АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 06.03.2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 09.02.2023 року о 15 годині 39 хвилин у селі Башлики по вулиці Шкільній Луцького району Волинської області, керуючи мотоциклом марки «Geon Pantera» д.н.з. « НОМЕР_1 », перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. В установленому законом порядку від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.7-8).

Не погоджуючись із постановою судді особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду скасувати та винести нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України (у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення).

Вважає, що оскаржувана постанова суду прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Судом не було його належним чином повідомлено про призначення даної справи до розгляду. Про її розгляд він дізнався 14.03.2023 року, коли отримав відповідну постанову суду від 06.03.2023 року.

Вказує на те, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтвердили його винуватість у вчиненні наведеного адміністративного правопорушення. Працівниками поліції при оформленні матеріалів справи були допущені порушення (не зафіксовано факту порушення ПДР, які б дали право для зупинки його транспортного засобу, не було роз`яснено його права та обов`язки, відеозйомка була не безперервною). Звертає увагу суду на те, що він є особою похилого віку і те, що сталося завдало йому тяжких переживань та погіршення стану здоров`я (а.с.16-20).

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав останню з мотивів, викладених в ній, та просив її задовольнити, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до статтей 245, 252, 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, об`єктивна сторона правопорушення, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного правопорушення доводиться:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №058243 від 09.02.2023 року (а.с.2);

-постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 245060 щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126, ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КпАП України (а.с.3);

-відеозаписом з нагрудних камер інспекторів поліції (а.с.5).

Згідно довідки т.в.о. начальника ВП № 1 (м.Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області Євтушика М. громадянин ОСОБА_1 згідно бази даних ІТС ІПНП до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України протягом року не притягувався, та згідно ІТС ІПНП не знайдено інформації про отримання вище вказаним громадянином посвідчення водія (а.с.4).

При цьому не заслуговують на увагу суду посилання апелянта про наявність підстав для скасування постанови внаслідок розгляду справи судом першої інстанції саме у його відсутності.

Так відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Крім того слід зазначити, що Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» констатував, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У постанові суду першої інстанції вірно зазначено, що правопорушник в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило.

Про наведене свідчить той факт, що ОСОБА_1 особисто у протоколі про адміністративне правопорушення було поставлено підпис про належне повідомлення про час, дату та місце судового засідання у Ківерцівському районному суді Волинської області.

Доводи, на які посилається ОСОБА_1 , не є безумовною підставою для скасування постанови суду першої інстанції, як незаконної, тане спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.

Крім того, наявними в матеріалах справи доказами не доводяться твердження апелянта про те, що в працівників поліції не було підстав та повноважень для зупинення мотоцикла під керуванням ОСОБА_1 . Так з матеріалів справи, а саме з відеозапису з нагрудних камер інспекторів поліції вбачається, що ОСОБА_1 здійснював рух мотоциклом без мотошолома.

Працівниками поліції після виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння було запропоновано у встановленому законом порядку пройти огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу чи у медичному закладі охорони здоров`я, на що останній відмовився. Крім того, ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції визнав факт вживання алкогольних напоїв, не заперечував факту перебування у стані алкогольного сп`яніння, і відповідно у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме у графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення власноруч написав «згідний» та поставив свій підпис.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

Вищевикладені докази у своїй сукупності відтворюють реальну картину перебігу подій, є чіткими та послідовними та не викликають сумніву в апеляційного суду.

Беручи до уваги вищенаведене апеляційний суд прийшов до висновку, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що місцевий суд обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, постанова судді першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на ОСОБА_1 безальтернативне стягнення відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КпАП України.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 06 березня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.В. Гапончук