ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1102/23 Справа № 175/1224/23 Суддя у 1-й інстанції - Васюченко О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П. у відкритому судовому засіданні в залі суду розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 536,80 гривень.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 05 березня 2023 року о 16 годині 00 хвилин, в Дніпропетровській області Дніпровському районі, смт. Слобожанське, вул. Нижньодніпровська, буд. 11, керував транспортним засобом DAF XF 95 430, д/н НОМЕР_1 , з напівпричепом Schmitz S01, д/н НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Водій пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального приладу DRAGER 7510, прилад №0255, проба позитивна 2,33 проміле, роздруківка тесту № 556.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КупАП.

В апеляційній скарзі особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить скасувати постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2023 року та постановити нове рішення, яким провадження по адміністративній справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КупАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на такі обставини:

-він не був обізнаний про те, що матеріали про вчинення адміністративного правопорушення щодо нього перебувають у Дніпропетровському районному суді Дніпропетровської області. Про оскаржувану постанову він дізнався лише 13 квітня 2023 року, коли її приніс поштар. У зв`язку з тим, що його місце проживання суттєво територіально віддалене від місця розташування суду, оскільки він є мешканцем Волинської області, він не міг проконтролювати рух справи;

-матеріали справи не містять підтверджень того, що він був водієм, тобто керував транспортним засобом, бо він перебував на паркові, а також не встановлено, чи він взагалі має посвідчення водія;

-йому не було вручено протокол про вчинення адміністративного правопорушення після його оформлення.

В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 не з`явився, був повідомлений належним чином.

Згідно з п. 7 «якщо через об`єктивні обставини учасник провадження не може брати участь у засіданні в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою технічних засобів, визначених КПК України, як виняток можна допускати участь такого учасника в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою інших засобів». Такими засобами можуть бути проведення відеоконференцзв`язку через додаток Viber, Telegram, Zoom або WhatsApp при належній ідентифікації особи з яким проводиться відео конференція за допомогою власних технічних засобів. Також судове провадження може здійснюватися у режимі відео конференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження).

Враховуючи те, що нормами КУпАП не передбачено проведення дистанційного провадження в режимі відеоконференції, виходячи з положень ч. 1 ст. 2 даного Кодексу для забезпечення об`єктивного та оперативного розгляду справи, застосувується аналогія закону з процесуальними нормами КПК України, а саме: ст. 336 КПК України, як засіб заповнення прогалин у законодавстві, який полягає у застосуванні до нього врегульованих конкретною нормою правовідносин норми закону, що регламентує подібні відносини.

З метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що ОСОБА_1 не з`явився до суду, про поважні причини неявки суд не повідомив, клопотань про проведення слухання справи в режимі відеоконференції від нього не надходило, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 за наявними матеріалами, які є достатніми для прийняття рішення, враховуючи також і те, що згідно зі ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не є обов`язковою, тобто неявка ОСОБА_1 не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов висновку про те, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи позицію апелянта щодо пропущеного строку на апеляційне оскарження, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та вважаю за необхідне задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Стаття 9 КУпАП закріплює, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як витікає з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

У відповідності до роз`яснень п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Як встановлено апеляційним переглядом, вказані вимоги закону при розгляді судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення були дотримані та виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: рапортом поліцейського; результатами огляду водія ОСОБА_1 на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу DRAGER 7510, проба позитивна 2,33 проміле, роздруківка тесту № 566, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 402400 від 05.03.2023, поясненнями свідка ОСОБА_2 , актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, екзаменаційною карткою водія та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Апеляційним розглядом встановлено відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Як убачається з наданих матеріалів, ОСОБА_1 пройшов огляд за допомогою газоаналізатора «Драгер Alcotest 7510 №0255», результат огляду склав 2,33 проміле, з яким ОСОБА_1 погодився, підписавши протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого будь-яких заперечень щодо результату огляду не мав, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та чек з цього засобу. До того ж, відеозапис з бодікамер патрульних поліцейських не містить факту висловлювання ОСОБА_1 незгоди з показаннями приладу «Драгер».

Також матеріалами справи спростовуються й посилання апелянта на те, що йому не було надано копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 402400 від 05.03.2023 року.

Крім того, під час апеляційного перегляду не знайшли свого підтвердження доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, які, до того ж, повністю спростовуються відеозаписом з нагрудних камер інспекторів Управління патрульної поліції в м. Дніпрі, на якому зафіксований процес складання відносно ОСОБА_1 05 березня 2023 року протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 402400, з якого убачається, що 05 березня 2023 року о 16 годині 00 хвилин в Дніпропетровській області Дніпровському районі, смт. Слобожанське, вул. Нижньодніпровська, буд. 11, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAF XF 95 430, д/н НОМЕР_1 , з напівпричепом Schmitz S01, д/н НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Водій пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального приладу DRAGER 7510, прилад №0255, проба позитивна 2,33 проміле, роздруківка тесту № 556.

Обставини, викладені у протоколі, підтверджуються й поясненнями свідка ОСОБА_2 , який зазначив, що 05 березня 2023 року о 16:00 годині він побачив, як водій автомобіля DAF XF 95 430, д/н НОМЕР_1 , з напівпричепом Schmitz S01, д/н НОМЕР_2 рухався по вантажній стоянці у нетверезому стані, вирішивши виїхати з її території. Тоді ОСОБА_2 підійшов до вантажівки, відкрив двері і почув різкий запах алкоголю звідти. Потім він забрав ключі від автомобіля та зателефонував на лінію 102.

Узгоджується все вищевикладене і з рапортом працівника поліції, відповідно до якого 05.03.2023 року автопатруль отримав виклик про те, що в Дніпропетровській області Дніпровському районі, смт. Слобожанське, вул. Нижньодніпровська, буд. 11 водій ОСОБА_1 порушує правила ПДР, керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Коли вони прибули на місце, побачили водія ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, який підтвердив факт вживання ним алкоголю та погодився пройти на місці огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального приладу DRAGER 7510, прилад №0255, проба виявилася позитивна - 2,33 проміле. Усі зазначені обставини були зафіксовані на бодікамери працівників поліції.

Тож, викладені доводи апеляційної скарги не схиляють суд апеляційної інстанції до висновку про необґрунтованість оскаржуваного рішення, а інші аргументи апеляційної скарги мають ознаки надмірного формалізму і не спростовують встановлені у справі фактичні обставини, зводячись до власного тлумачення положень закону, переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду щодо їх оцінки, а отже й не є підставами для скасування вірного по суті судового рішення

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що перевірені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву, а в апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, що цілком узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Місцевий суд наклав стягнення у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у строк, передбачений ст.38 КУпАП, підстав для закриття провадження у відповідності до п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у апеляційного суду немає.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, тому оскаржувану постанову суду слід залишити без змін, а подану на неї апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КупАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2023 року.

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КупАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського апеляційного суду Г.П. Слоквенко