КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
унікальний номер справи № 752/9105/22
апеляційне провадження № 33/824/190/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2023 року Київський апеляційний суд в складі судді Білич І.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 29 серпня 2022 року, про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 29 серпня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Стягунто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, який, на думку скаржника, пропущений з поважних причин. А саме: копію постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 29 серпня 2022 року було отримано скаржником лише 17 листопада 2022 року, про що свідчить відповідна відмітка на заяві про надання копії постанови, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 13); апеляційна скарга подана 05 грудня 2022 року.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст. 287 цього Кодексу.

Враховуючи зазначені в скарзі обставини щодо пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, а також відсутність в матеріалах справи доказів отримання скаржником оскаржуваного судового рішення до 17 листопада 2022 року, керуючись принципом доступу до правосуддя, строк підлягає поновленню з підстав поважності причин його пропуску.

В поданій апеляційній скарзі скаржник просить її скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначаючи, що суд неповно з`ясував всі обставини справи, надав неправильну оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вказуючи, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що п.10.5 Правил дорожнього руху України не застосовується до даної дорожньої ситуації, а відтак дорожньо-транспортна пригода не могла бути за його вини, оскільки п.10.4 та п.10.5 Правил дорожнього руху України застосовуються поза перехрестям. Також поворот ліворуч здійснювався ОСОБА_1 за схемою за напрямком руху з дозволеного положення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити з підстав, зазначених у ній.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення скаржника та експерта, суд вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтується на даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, схемі дорожньо-транспортної пригоди від 08 липня 2022 року та письмових поясненнях ОСОБА_2 від 08 липня 2022 року.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Відповідно до п.1.3 ПДР учасники руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 10.5 ПДР поворот необхідно виконувати так, щоб під час виїзду з перехрещення проїзних частин транспортний засіб не опинився на смузі зустрічного руху, а у разі повороту праворуч слід рухатися ближче до правого краю проїзної частини. Виїзд з перехрестя, де організовано круговий рух, може здійснюватися з будь-якої смуги, якщо напрямок руху не визначено дорожніми знаками чи розміткою і це не створить перешкод транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку праворуч.

Згідно з п. 12.3 ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Під час перегляду оскаржуваної постанови, судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно протоколу серії ААД № 147106, 08 липня 2022 року о 22 год. 25 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Polo, здійснив рух виконуючи поворот ліворуч, при виїзді з перехрестя проїзних частин, виїхав на крайню ліву смугу та здійснив зіткнення з транспортним засобом Hyundai Sonata, в результаті якого, транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, чим порушив вимоги 10.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

В матеріалах справи наявна схема місця ДТП, яка була досліджена судом апеляційної інстанції.

У судовому засіданні ОСОБА_1 надав пояснення згідно яких, на момент скоєння ним маневру, а саме, на початку повернення ліворуч та заїзду на перехрестя, транспортного засобу Hyundai Sonata ще не існувало в крайній лівій смузі. Тобто, він, під керуванням транспортним засобом Volkswagen Polo, заїхав на перехрестя попереду транспортного засобу Hyundai Sonata, під керуванням ОСОБА_2 .

Згідно пояснень ОСОБА_1 , після переключення світлофору на зелене світло, він почав рух, повертаючи ліворуч на вулицю Загородня. В цей час, на швидкості по лівій полосі проїхав автомобіль НОМЕР_1 , який пошкодив ліву частину його автомобіля.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 , він мав намір здійснити поворот вліво з крайньої лівої смуги на вулицю Загородня, відчув удар з правої сторони. Коли зупинився, побачив Volkswagen Polo, який протаранив його автомобіль в праву сторону.

З вказаного вбачається, що письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суперечать один одному.

Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, з метою правильного встановлення обставин справи, було здійснено виклик експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, оскільки судом першої інстанції не з`ясовано існуючих протиріч щодо механізму виникнення дорожньо-транспортної пригоди.

У судовому засіданні судовий експерт Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Гутник В.І., вивчивши матеріали справи, надані учасниками пояснення, схему, зазначив, що виходячи з обсягу наявних матеріалів справи, пояснень учасників ДТП, обсягу пошкоджень на автомобілях, можна зробити висновок, що з урахуванням ПДР та даної дорожньої обстановки, водію автомобіля Hyundai Sonata було заборонено заїжджати на перехрестя не дочекавшись завершення автомобілем Volkswagen Polo маневру ліворуч. Відтак, він повинен був діяти з дотриманням положень п.п.13.1,13.3,12.1 ПДР. Так як виконання саме цих дій забезпечило б уникнення зіткнення.

Відносно дій водія транспортного засобу Volkswagen Polo, який рухався попереду, немає підстав вважати допущення порушень п. 10.5 ПДР. Водій вказаного автомобіля, не спроможний був виявити небезпеку, так як автомобіль Hyundai Sonata наближався ззаду. Виходячи з встановленого механізму події, водію транспортного засобу Volkswagen Polo не забезпечувалась можливість не виникнення зіткнення, а тому в його діях з технічної точки зору не вбачається невідповідність вимогам ПДР.

Крім того, порушення п.10.5 ПДР мало б місце, якби ОСОБА_1 внаслідок здійснення маневру виїхав на зустрічну смугу руху. Матеріали спарви не містять таких даних.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Проаналізувавши письмові пояснення водіїв надані ними безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди, а також пояснення ОСОБА_1 , надані в судовому засіданні апеляційної інстанції, пояснення експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Гутника В.І., вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що за зазначених обставин у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 147106 від 08 липня 2022 року, в діях водія ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки він не порушував п. 10.5 ПДР України.

Отже висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, а відтак, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити скаржникові строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 29 серпня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 29 серпня 2022 року скасувати.

Адміністративне провадження щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити у відповідності до положень ст. 247 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: