КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/1716/2023
Справа 757/3301/23
Головуючий в суді І інстанції Бортницька В.В.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 квітня 2023 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., з участю ОСОБА_1 , розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 17 лютого 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 17 лютого 2023 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у сумі 536,80 грн. на користь держави.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 02 січня 2023 року о 05 годині 40 хвилин керував автомобілем Honda д.н.з. НОМЕР_1 по вул. В.Васильківська, 63 в м. Києві з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей погано реагують на світло, тремтіння кінцівок пальців рук, бліде забарвлення обличчя, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 указано на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказав, що при проведенні судового засідання суд не провів дослідження наданих доказів, а саме відео з нагрудної камери (відеореєстратора). Судом порушено норми ст. 279 КУпАП, згідно якої на засідання заслуховуються особи, які беруть участь в розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Відповідно до ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 було подано свої пояснення, докази і клопотання. Однак судом вони досліджені не були та не надано оцінку в ході судового розгляду. Доказом, наданим по справі, було обґрунтоване пояснення ОСОБА_1 щодо неправомірних дій з боку поліцейських, скоєних відносно нього та пасажира ОСОБА_2 , який також не був допитаний судом в якості свідка.

Крім того, суд не дотримався вимог щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження доказів, а саме поверхнево проведено дослідження протоколу про адміністративне правопорушення, в якому відсутні свідки відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, не взято до уваги відсутність на відео моменту зупинки автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , не встановлено причину, з якої поліцейські зупинили автомобіль. В судовому засіданні, яке тривало дві хвилини, суд відмовився вислухати апелянта з даного приводу, не взяв до уваги жодного наданого письмового доказу по справі, чим було позбавлено його права на захист. Не задоволено клопотання апелянта про закриття справи через відсутність події та складу адміністративного порушення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП,

Судом не взято до уваги порушення, допущені поліцейськими при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а саме о котрій годині був зупинений автомобіль та о котрій годині розпочато відеозапис на боді камеру. В постанові зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем о 05:40, в той час згідно його письмових пояснень до суду, 02 січня 2023 року о 05:20 автомобіль під його керуванням був безпричинно зупинений працівниками поліції, адже правил дорожнього руху він не порушував. Після того, як працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння, останній категорично не погодився і запропонував пройти огляд у найближчому закладі у лікаря-нарколога. На це працівник поліції застережив, що вказана процедура займе більше 3 годин, після чого вони заберуть автомобіль на штрафмайданчик, а потім передадуть ЗСУ, у випадку ж відмови на камеру (відеореєстратор) їхати на огляд до лікаря-нарколога, вони автомобіль залишать. Крім того, поліцейські наказали ОСОБА_1 вийти з салону автомобіля та почали обшукувати його кишені, а також салон та багажник автомобіля на наявність наркотичних речовин.

Наголошував, що згідно відеозапису ОСОБА_1 о 05:50 перебуває не в салоні автомобіля в якості водія, а знаходиться на тротуарі біля патрульного автомобіля, його транспортний засіб зачинений та знаходиться позаду на відстані близько 5 м. Зазначене доводить, що працівники поліції змонтували відео та залишили лише момент, коли ОСОБА_1 після їхніх залякувань відмовляється їхати до лікаря-нарколога. Як вбачається з пояснень на відео, апелянт намагається простою мовою довести працівникам поліції, що не вживав наркотичні засоби та просить дозволити подальший рух в бік Центрального залізничного вокзалу, щоб забрати своїх батьків. Інших доказів та пояснень свідків, що ОСОБА_1 добровільно, а не під тиском відмовився їхати до лікаря-нарколога, працівники поліції суду не надали.

Крім того, судом не взято до уваги, що ОСОБА_1 не перебуває на обліку у лікаря-нарколога як особа, яка зловживає наркотичними речовинами, а проведене дослідження (аналіз) спростовує те, що в організмі ОСОБА_1 присутні залишки наркотичних або психотропних речовин, які можуть після вживання зберігатись упродовж 90 днів. У поясненні до протоколу ОСОБА_1 власноручно написав незгоду з пред`явленим поліцейським звинуваченням та готовий був поїхати самостійно до одного з медичних закладів, адреси яких він запитав у поліцейських. Однак, ОСОБА_1 ніхто з поліцейських не роз`яснив порядок проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога, а також не видав направлення.

Вказував, що поліцейськими порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол - недопустимим доказом вини апелянта. Водій ОСОБА_1 жодних правил дорожнього руху не порушував, тому у поліцейських були відсутні будь-які підстави для зупинки автомобіля та проведення перевірки на предмет вживання наркотиків. Крім того, огляд проведений без присутності двох свідків, і поліцейський, пропонуючи ОСОБА_1 пройти огляд в зв`язку з виявленням ознак наркотичного сп`яніння, будь-яких ознак йому не повідомляє.

Вказував, що склад правопорушення, зазначений в протоколі, не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, в якій зазначено, порушенням є керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані наркотичного сп`яніння, а не з явними ознаками наркотичного сп`яніння.

Зазначав, що на відеозаписі не зафіксоване вручення йому під підпис оригіналу направлення для проходження огляду у лікаря-нарколога, таким чином, він був позбавлений можливості у встановленому законом порядку пройти відповідний огляд.

Зауважував, що матеріали справи всупереч ст. 266 КУпАП не містять доказів відсторонення його від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів.

На підставі вищевикладеного просив скасувати постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 17 лютого 2023 року в справі № 757/3301/23-п, а провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні було задоволено клопотання ОСОБА_1 та допитано свідка ОСОБА_3 , який підтвердив, що після закінчення святкування на його прохання його підвозив ОСОБА_1 , водій був зупинений працівниками поліції, ОСОБА_1 повідомив поліцейським, що не вживав наркотичні засоби, в подальшому він залишив місце події.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити, заслухавши пояснення свідка ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суддя ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють як об`єктивну, так і суб`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначених вимог закону у цій справі у повній мірі дотримано не було, а постанова судді суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду не достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов до хибного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, на вимогу працівника поліції від проходження в установленому порядку огляду в закладі охорони здоров`я для визначення стану наркотичного сп`яніння, а суб`єктивна сторона передбачає умисну форму вини.

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

У відповідності до вимог частини першої ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що особа, уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановивши наявність усіх складових складу адміністративного правопорушення, зобов`язана скласти протокол, в якому в обов`язковому порядку має бути зазначені суть адміністративного правопорушення, тобто, дії особи, які відповідають диспозиції статті 130 КУпАП та утворюють об`єктивну сторону складу зазначеного правопорушення.

Оскільки у відповідності до приписів ст. 254 КУпАП складання протоколу про адміністративне правопорушення передбачено виключно у випадку його вчинення, уповноважена посадова особа на момент складання протоколу повинна мати в своєму розпорядженні належні та допустимі докази, визначені ст. 251 КУпАП, які беззаперечно доводять вину особи у вчиненні правопорушення.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 375379 від 02 січня 2023 року вказано, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Honda Accord, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей погано реагують на світло, тремтіння кінцівок пальців рук, бліде забарвлення шкіри обличчя). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.1).

На а. с. 2 міститься направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видане 02 січня 2023 року о 05:50; в графі ознак сп`яніння, виявлених поліцейським, зазначено наступні: «звужені зіниці, які погано реагують на світло, тремтіння кінцівок пальців рук, блідість обличчя неприродна»; графи «Огляд проводився за допомогою» та «Результати огляду» не заповнені.

В матеріалах справи містяться відеозаписи із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП 02 січня 2023 року щодо ОСОБА_1 (а. с. 3).

Із вказаних відеоматеріалів, долучених до матеріалів справи, вбачається, що в ході спілкування із працівниками поліції останні повідомили ОСОБА_1 про те, що у нього ніби виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, та запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, при цьому працівник патрульної поліції на початку відеозапису вказав на можливість відмовитися від проходження огляду у випадку наявності поважних причин (00:24 хв. та 02:48 хв. відеозапису) та вказуючи про недопустимість примусового направлення водія на проходження медичного огляду (00:19 та 02:38 хв. відеозапису), і роз`яснив можливість пройти такий огляд в медичному закладі самостійно (02:50 хв. відеозапису), вказавши адресу такого медичного закладу П.Запорожця, 20 (14:38 хв. відеозапису).

Почувши вказане, ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на пропозицію працівника поліції декілька разів відмовився, пояснивши, що йому необхідно забрати батьків, які проживають у м. Фастові.

10 лютого 2023 року ОСОБА_1 за пропозицією поліцейського самостійно пройшов наркологічний огляд у ТОВ «Медичний центр «Медкласік», і згідно результатів лабораторного дослідження, які ОСОБА_1 надав суду першої інстанції, ознак наркологічних захворювань не встановлено (а. с. 14).

Судом першої інстанції даному доказу та поясненням ОСОБА_1 щодо самостійного проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не надано.

Апеляційний суд зауважує, що відповідно до положень п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, законодавством не тільки не передбачено права водія відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, а й встановлено обов`язок водія пройти такий огляд на вимогу працівника поліції.

Відповідно до ст. 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Україна, давши згоду на обов`язковість міжнародного договору, зобов`язується діяти таким чином, щоб не позбавити його мети та не зробити його неможливим для виконання. Тому і ратифікована Конвенція і практика ЄСПЛ відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» для України є джерелами права і обов`язковими до застосування.

Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальними для цілей застосування Конвенції (див. рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), від 21 лютого 1984 року, пп. 52-54, Series A № 73; «Лауко проти Словаччини» (Lauko v. Slovakia), 2 вересня 1998 року, пп. 56-59, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI;

У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

ЄСПЛ під провокацією (поліцейською) розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто, отримати докази та порушити кримінальну справу (рішення ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року).

При цьому, основні вимоги справедливості, зазначені в ст. 6 Конвенції, відносяться до всіх видів злочинів, від самих незначних до особливо тяжких. Суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, отриманих за допомогою провокації.

Згідно ст.1 КУпАП завданням цього Кодексу є серед інших й запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення.

Стосовно складеного на ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, то за обставин встановлення в діях поліцейських схиляння ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду, сам по собі він не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Крім того, апеляційний суд враховує, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 375379 від 02 січня 2023 року зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння кінцівок пальців рук, звужені зіниці очей, які погано реагують на світло, бліде забарвлення шкіри обличчя.

У той же час з відеозапису події 02 січня 2023 року такі ознаки наркотичного сп`яніння, в ОСОБА_1 не вбачаються, реакцію очей ОСОБА_1 на світло поліцейським взагалі проведено не було.

Даючи оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що дії працівника патрульної поліції, які виразились, зокрема, у тому, що він роз`яснював ОСОБА_1 його право відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння, тобто здійснював роз`яснення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності прав, які законодавством не передбачені, без попередження про наслідки такої відмови, а й по суті вчинені виключно з метою спонукання ОСОБА_1 до висловлення відмови від проходження огляду.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд не надає оцінки доводам апеляційної скарги про неприпустимість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності з тих підстав, що ОСОБА_1 жодних правил дорожнього руху не порушував, тому у поліцейських були відсутні будь-які підстави для зупинки автомобіля та проведення перевірки на предмет вживання наркотичних засобів, про те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено за відсутності двох свідків, про те, що у матеріалах справи відсутнє письмове направлення ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я, а також, що ОСОБА_1 всупереч ст. 266 КУпАП не був відсторонений від права керування транспортним засобом, що свідчить про відсутність у нього ознак наркотичного сп`яніння.

Враховуючи конкретні обставини зазначеної справи, є очевидним, що без зазначених дій працівника патрульної поліції, правопорушення не було б вчинено, тобто мала місце провокація та схиляння ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду.

Відповідно до сталої практики Європейського суду із прав людини, висловленої у чисельних рішення Суду («Енгель та інші про ти Нідерландів», «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Швидка проти України» та інші) провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП повинне проводитись за процедурою, передбаченою для кримінальних правопорушень. Європейський суд із прав людини виключає можливість притягнення особи до відповідальності за вчинення правопорушення, на яке особу підбурили працівники поліції. Так, у рішеннях ЄСПЛ, ухвалених у справах «Тейшейро де Кастро проти Португалії», «Раманаускас проти Литви», «Баннікова проти Російської Федерації» та інших Судом зазначено те, що притягнення особи до відповідальності за правопорушення, вчинене внаслідок підбурювання із сторони поліцейських буде свідчити про порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

За наведених вище обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із недоведеністю його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний судвважає, що постанову Печерського районного суду м. Києва від 17 лютого 2023 року неможливо визнати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю, у зв`язку із недоведеністю наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Допущені порушення вимог закону є безумовною підставою для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 17 лютого 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.