ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/3389/22 Головуючий суддя І інстанції Чижиченко Д.В.
Апеляційне провадження № 33/818/494/23 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 квітня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Постановою встановлено, що 16.10.2022 року о 22 год. 09 хв. в м. Харкові, вул. Семінарська, 63А водій керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД, висновок №1343 від 16.10.2022, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі в редакції змінених апеляційних доводів ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.04.2023 року та закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1. ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Свої апеляційній вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння за №1343 від 16.10.2022 року не зазначено цифровий показник щодо результатів його огляду на стан алкогольного сп`яніння. Апелянт також зазначає, що з моменту виникнення підстав для огляду пройшло більше двох годин, працівники поліції не роз`яснили його права, в тому числі на захист, у нього не було ознак алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим його незаконно було направлено до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 вказує в своїй апеляційній скарзі, що відеозапис подій, що долучений до матеріалів справи, є недопустимим доказом, оскільки не має цифрового підпису

В судове засідання, яке призначалося судом апеляційної інстанції, адвокат Манохін А.В. не з`явився, але він особисто 10.05.2023 року повідомлялися телефонограмою на мобільний номер телефону, що містяться в матеріалах справи. Адвокат Манохін А.В. також повідомив в телефонній розмові, що він більше не здійснює представництво інтересів ОСОБА_1 , оскільки між ними припинено відповідну правову угоду.

Крім того, до початку апеляційного розгляду ОСОБА_1 не просив відкласти судовий розгляд з метою укладення нової правової угоди з іншим захисником для захисту його прав в суді апеляційної інстанції.

При цьому належить врахувати, що саме ОСОБА_1 є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.04.2023 року.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

У цьому контексті суд також звертає увагу , що апеляційний перегляд здійснюється якраз за апеляційною скаргою особи , яка її подала , а неявка цієї особи в судове засідання, за умови, якщо вона була належним чином повідомлена про місце і час розгляду справи, не є перешкоджає судовому розгляду.

Отже, враховуючи зазначені обставини та думку апелянта, суд вирішив провадити апеляційний розгляд за відсутності адвоката Манохіна А.В., враховуючи наявні відомості у матеріалах справи та доводів апеляційної скарги.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.9 (а).

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в своїй апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо його винуватості у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Цих обставин не надано ОСОБА_1 і під час апеляційного розгляду.

Переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.9 «а» ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується доказами, які суд першої інстанції безпосередньо дослідив під час судового розгляду та дав їм обґрунтовану оцінку в оскаржуваному судовому рішенні, а саме відомостям, що містяться у:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №226131 від 17.10.2022 року, в якому зазначено факт керування 16.10.2022 року о 22 год. 09 хв. в м. Харкові по вул. Семінарська, 63А, водієм ОСОБА_1 транспортним засобом та порушення ним вимог пункту 2.9 «а» ПДР України, оскільки знаходився у стані алкогольного сп`яніння (а.с.3);

- рапорті інспектора УПП у Харківській області Петрова Д.В. від 17.10.2022 року, згідно якого, 16.10.2022 року о 22 год. 09 хв. під час несення служби у складі екіпажу: ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на службовий планшет надійшов виклик «Порушення ПДР» за адресою: м.Харків, вул. Семінарська, 63А, в фабулі виклику повідомляється, що військовослужбовці Національної Гвардії під час несення служби виявили водія, який мав ознаки алкогольного сп`яніння. Прибувши на місце події було виявлено транспортний засіб ЗАЗ TF699Р, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в якого під час спілкування були виявлені ознаки алкогольного спяніння : запах алкоголю з порожнини рота; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя. Огляд на місці на стан сп`яніння відмовився проходити та погодився на проходження огляду в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД». Пройшовши огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому порядку, водія було відсторонено від керування т/з відповідно до вимог ст.266 КУпАП. Водія за результатами огляду було запрошено 17.10.2022 року на 21 год. 00 хв. за адресою: м.Харків, пр. Любові Малої, 45, для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки згідно висновку №1343 від 16.10.2022 року гр. ОСОБА_1 станом на 16.10.2022 року на 22 год. 15 хв. перебував у стані алкогольного сп`яніння. У визначений час гр. ОСОБА_1 з`явився, в його присутності на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП за порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України. Посвідчення водія не надавалося, а тому і не вилучалося. Також було складено протокол за ч.3 ст.126 КУпАП. Відеофіксація велася на бодікамеру MOTOROLA VB 400 16.10.2022 473180 з 22 год. 00 хв. по 23 год. 00 хв. та 17.10.2022 року на 471100 з 19 год. 30 хв. до 20 год. 45 хв. Від підписів чи отримання копії гр. ОСОБА_1 відмовився (а.с.11);

- DVD-диску з відеозаписом, долученого до матеріалів справи, з якого вбачається, що працівник поліції по приїзду на місце події виявили ОСОБА_1 , який повідомив поліцейським , що їхав додому на транспортному засобі та був зупинений військовослужбовцями. Під час спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на місці за допомогою газоаналізатору Драгер, але водій відмовився від проходження цього огляду. При цьому, ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. По прибуттю до КНП ХОР «ОНД» ОСОБА_1 пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння шляхом надання біологічного середовища сечі. З відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 під час розмови по мобільному телефону з матір`ю повідомив останній, що був саме зупинений співробітниками поліції.

Крім цього, з долученого відеозапису також вбачається, що працівник поліції неодноразово повідомляв, що ними виявлені у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння о 22 год. 15 хв. та доставлено його до медичного закладу о 22 год. 30 хв. (а.с.6);

- висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, №1343 від 16.10.2022 року, з якого вбачається, що за результатами огляду встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с.7).

Апеляційний суд також бере до уваги відомості направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 16.10.2022 року, згідно яких, у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя (а.с.9).

Аналізуючи відомості цих доказів у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому, належить врахувати, що з відомостей відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 заперечував, що саме він керував автомобілем ЗАЗ TF699Р, д.н.з. НОМЕР_1 , про що зазначено під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 , у зв`язку з чим апеляційні доводи в цій частині є необґрунтованими.

Більш того, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 та адвокатом Манохіним А.В., з яким була укладена відповідна правова угода на стадії судового розгляду цієї справи в суді першої інстанції, подавалася заява в порядку, передбаченим чинним КПК України, до правоохоронних органів щодо фальсифікації цих матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративного матеріалу щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, а також дій працівників медичного закладу при проведенні огляду водія на стан алкогольного сп`яніння та складанні висновку №1343 від 16.10.2022 року.

Також, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи, а також висновок №1343 від 16.10.2022 року, складені уповноваженими державними особами та дії цих посадових осіб, що їх складали, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 та адвокатом Манохіним А.В. не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції та медичного закладу до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення цих осіб до дисциплінарної відповідальності.

Також стороною захисту не надано відомостей про те, що ОСОБА_1 та адвокат Манохін А.В зверталися до суду в порядку КАСУ щодо оскарження дій працівників поліції та лікаря-нарколога, яка склала висновок №1343 від 16.10.2022 року.

Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи відсутність будь-яких скарг та заяв сторони захисту щодо дій працівників поліції при складанні адміністративного матеріалу щодо ОСОБА_1 , проведення фіксації подій, складенні протоколу та інших процесуальних документів, а також дій працівників медичного закладу при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння і складанні висновку за результатами цього огляду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції та медичного закладу.

Апеляційний суд також зазначає, що чинний КУпАП не містить такого поняття як «недопустимі докази», а тому апеляційна скарга в цій частині також є необґрунтованою та безпідставною.

Щодо апеляційних доводів ОСОБА_1 про відсутність у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, №1343 від 16.10.2022 року цифрових показників алкоголю в крові ОСОБА_1 за результатами огляду, апеляційний суд зазначає, що сторона захисту не була позбавлена процесуальної можливості, починаю з проведення цього огляду і на час апеляційного розгляду, звернутися до керівництва КНП ХОР «ОНД» із запитом про отримання копії акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому містяться відповідні показники, але цим правом ОСОБА_1 не скористався, у зв`язку з чим подана апеляційна скарга в цій частині також є необґрунтованою та суб`єктивною.

Апеляційний суд також критично оцінює доводи ОСОБА_1 про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено з порушенням двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, що встановлені ч.4 ст.266 КУпАП, оскільки ці доводи повністю спростовуються відомостями вищезазначених письмових доказів у справі та відеозапису, долучених до матеріалів справи.

Крім того, посилання захисника на порушення працівниками поліції вимог ст. 254 КУпАп є необґрунтованим.

Відповідно до вимог цієї статті, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

Аналізуючи положення цієї статті апеляційний суд дійшов висновку про те, що протокол про адміністративне правопорушення може бути складений протягом двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи правопорушника, тобто виявлення всіх доказів, які підтверджують винуватість цієї особи.

Відповідно до відомостей протоколу вбачається, що подія за участю ОСОБА_1 відбулась 16.10.2022 року.

Цього ж дня, тобто 16.10.2022 року, ОСОБА_1 добровільно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікаря-нарколога.

16.10.2022 року лікар заповнив висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 , яким було встановлено, що останній ОСОБА_1 року перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.7).

В матеріалах справи міститься повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції від 16.10.2022 року (арк. 8), відповідно до відомостей якого ОСОБА_1 був особисто повідомлений під розпис, що 17.10.2022 року о 21 год. 00 хв. він повинен з`явитись до за адресою: м. Харків, пр. Любові Малої, буд.45, до інспектора Водоп`янова К.С.

17.10.2022 року ОСОБА_1 з`явився у визначений час та за вищезазначеною адресою до інспектора Водоп`янова К.С., який отримав 17.10.2022 року висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, №1343 від 16.10.2022 року, згідно якого ОСОБА_1 16.10.2022 рок о 22 год. 30 хв. був у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим 17.10.2022 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №226131 від 17.10.2022 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення у працівника поліції був офіційний документ, яким підтверджувався стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 - це висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1343 від 16.10.2022 року.

Таким чином, твердження апелянта про те, що протокол складений не протягом двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, є безпідставними, оскільки в день виявлення працівниками поліції такої особи, у них не було достатньо доказів перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, а після надходження відповідного висновку №1343 від 16.10.2022 року був складений протокол про адміністративне правопорушення за безпосередньою участі ОСОБА_1 .

Посилання апелянта на відсутність у нього ознак алкогольного сп`яніння та не встановлення їх працівником поліції, як на істотні порушення, також є безпідставними.

Відповідно до п.3 Розділу І Інструкції «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», вбачається, що ознаками алкогольного сп`яніння є:

- запах алкоголю з порожнини рота;

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці.

Поліцейським в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя.

Зазначеними нормами закону встановлено, що поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України, керуючись вищенаведеним переліком ознак алкогольного сп`яніння, самостійно визначає наявність чи відсутність ознак у особи для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Тобто, виявлення працівником поліції у водія ознак алкогольного сп`яніння є його дискреційними повноваженнями.

Будь-яких відомостей, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції, в тому числі невірно встановлених ознак алкогольного сп`яніння, оскарження їх дій або бездіяльності згідно чинного законодавства України, а саме до керівництва патрульної поліції з метою ініціювання службової перевірки, або в порядку КАС України, а також до відповідних правоохоронних органів, матеріали справи не містять, а отже суб`єктивні твердження апелянта з цього приводу є необґрунтованими.

Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, від якого останній відмовився.

Таким чином, з відомостей письмових доказів та відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається, що 16.10.2022 року о 22 год. 09 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом в м. Харкові, вул. Семінарська, 63А,та в подальшому останнього було направлено до медичного закладу, де він пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, який виявився позитивним, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 в цій частині є безпідставною.

Крім того, апеляційний суд бере до уваги, що ОСОБА_1 не заявляв будь-яких клопотань щодо виклику та допиту в судовому засіданні свідків у цій справі для підтвердження його доводів апеляційної скарги.

Також, суд зазначає, що доводи апелянта про те, що доданий до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис не може слугувати належним доказом, оскільки він не підписаний електронним цифровим підписом, що суперечить ч.1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», не ґрунтуються на законі.

Закон України «Про електронні документи та електронний документообіг» не поширюється на спірні правовідносини щодо надання працівником поліції відеозапису, здійсненого за допомогою технічного приладу (відеореєстратора) при фіксуванні адміністративного правопорушення, з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у процесі створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання та знищення електронних документів.

Згідно ст.5 цього Закону, електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Аналіз змісту наведених норм дає підстави для висновку, що відеозапис, здійснений працівником поліції за допомогою технічного приладу при фіксуванні адміністративного правопорушення не є електронний документом, як і не є документом взагалі, як помилково вважає захисник, а тому положення ст.7 наведеного вище Закону щодо необхідності електронного цифрового підпису на нього не розповсюджуються.

Апеляційний суд також критично оцінює доводи апелянтів про те, суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги відомості відеозапису з нагрудних камер поліцейських, оскільки такі твердження сторони захисту не узгоджуються з положеннями ст.251 КУпАП, згідно якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Інші апеляційні доводи ОСОБА_1 є суб`єктивними та необґрунтованими, оскільки не підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі статтею 252 КУпАП орган, (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання захисника на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись статтями 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 квітня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков