Єдиний унікальний номер судової справи 467/374/23 Головуючий у першій інстанції Кологрива Т.М.
Номер провадження № 33/812/266/23 Головуючий суддя апеляційного суду Крамаренко Т.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участю: ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Пірога С.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Пірога Сергія Васильовича на постанову судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 17 травня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 104807 від 27 березня 2023, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керував 27 березня 2023 року о 00-10 год транспортним засобом CHEVROLET AVEO, номерний знак НОМЕР_1 в смт. Костянтинівка по вул. Джерельна з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервонілі очі та обличчя). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер водій відмовився, а також проїхати до медичного закладу для визначення стану алкогольного сп`яніння водій теж відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 17 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 грн 80 коп.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, 29 травня 2023 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Пірог С.В. подав до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що постанова суду першої інстанції є неправомірною, докази у справі нікчемними, а тому ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності протиправно.

Адвокат Пірог С.В. в апеляційній скарзі зазначає про те, що справа в суді першої інстанції розглянута за відсутності ОСОБА_1 , натомість суд в своїй постанові безпідставно зазначив, що справу розглянуто за його участі.

Зауважує, що постанова грунтується виключно на наявних в матеріалах справи письмових показах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також на відео файлі.

При цьому на думку адвоката Пірога С.В. письмові пояснення свідків протиправно стали основою обґрунтування оскаржуваної постанови, оскільки письмові пояснення складені працівниками поліції на власний розсуд, а у свідків з ОСОБА_1 склались неприязні відносини, оскільки перед приїздом працівників поліції між ними відбувся конфлікт, через що і були викликані працівники поліції. Також адвокат зауважує, що свідки не попереджались про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а до суду першої інстанції не викликались, у зв`язку з чим не були допитані.

Зауважує, що наявний в матеріалах справи відеозапис є неналежним доказом, оскільки не містить фіксації керування ОСОБА_1 транспортним засобом або його руху і моменту зупинки працівниками поліції.

Крім того ні в самому протоколі ні в додатках до нього не зазначено, що до протоколу додається відео файл, який записано на той чи інший цифровий носій. При цьому неможливо встановити та дослідити походження вказаного відеоматеріалу та чи піддавався він змінам, форматуванню чи будь-якому іншому перетворенню. Також на думку адвоката Пірога С.В. вказаний відеозапис жодного відношення до подій описаних в протоколі не має.

Вказує на те, що працівниками поліції не було направлено ОСОБА_1 до медичного закладу, про що свідчить відсутність в матеріалах справи направлення в медичний заклад.

Наголошує на тому, що судом першої інстанції протиправно не взято до увагу той факт, що працівниками поліції після складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення не було його відсторонено від керування транспортним засобом.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Пірог С.В. апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримали, просили її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити.

Вислухавши аргументи та доводи ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Пірога С.В., вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як убачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваної постанови, дані вимоги закону при розгляді справи відносно ОСОБА_1 судом виконані. Висновки про винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд обґрунтував низкою доказів, яким дана відповідна оцінка в постанові.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України №1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 27 березня 2023 року о 00-10 год керував транспортним засобом CHEVROLET AVEO, номерний знак НОМЕР_1 в смт. Костянтинівка по вул. Джерельна з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервонілі очі та обличчя). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер водій відмовився, а також проїхати до медичного закладу для визначення стану алкогольного сп`яніння водій теж відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.1).

Внаслідок зазначених подій та встановлених фактичних даних працівником поліції 27 березня 2023 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 104807.

Крім того, факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 окрім протоколу, також підтверджується доказами, а саме:

- відеозаписом, який підтверджує зазначені в протоколі подію та обставини правопорушення з боку водія ОСОБА_1 (а.с.9);

- поясненнями свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (а.с.4-7).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 104807 від 27 березня 2023 року та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандарт, лікарем закладу охорони здоров`я. Відповідно до п.7 цієї Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Відповідно до п.3 Розділу І цієї Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей та обличчя.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені працівниками поліції 23 березня 2023 року у водія ОСОБА_4 , а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей та обличчя в розумінні п.п.2 та 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 мав беззастережно виконати їх законну вимогу щодо огляду на стан сп`яніння. Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень самого водія ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Пірога С.В. ґрунтується на наявних у справі доказах.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Доводи ОСОБА_4 та його захисника адвоката Пірога С.В. про те, що ОСОБА_1 не здійснював керування жодним транспортним засобом, що підтверджується відсутністю в матеріалах справи відповідних фактичних даних, а з відеозапису, що наявний в матеріалах справи також не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, що автомобіль рухався або його зупинили працівники поліції, апеляційний суд оцінює критично та вважає їх необґрунтованими з огляду на наявні в матеріалах справи докази.

Зокрема з письмових пояснень свідка ОСОБА_2 вбачається, що 27 березня 2023 року близько 00 годин 10 хвилин він перебував за місцем свого проживання, коли почув дзвінок у ворота та побачив, що невідомий йому чоловік дзвонить у ворота до його сусідки ОСОБА_5 . На його запитання чому він ходить у комендантську годину чоловік почав звертатися до нього в грубій формі, в його руках була напівпорожня пляшка з пивом. Невідомий перебував в стані алкогольного сп`яніння. На його прохання піти, так як він міг розбудити дитину, чоловік почав себе поводити агресивно, замахнувся на нього пляшкою пива та хтів вдарити, однак він відхилився та відійшов назад. У цей час невідомий кинув по ньому пляшкою, яка впала та розбилась. Далі чоловік, висловлюючи на його адресу погрози, пішов до припаркованого автомобіля. Потім вийшли сусіди та викликали поліцію. Тоді чоловік сів за кермо автомобіля, запустив двигун, включив задню швидкість, при цьому загорівся ліхтар заднього ходу білого кольору та почав рухатися. На що він підійшов до автомобіля, відчинив дверцята водія та сказав чоловіку, що оскільки останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння, то він не дасть йому можливість їхати за кермом. Після цього він витягнув ключі з замку запалення автомобіля та передав їх сусіду ОСОБА_6 . Далі вони очікували приїзду працівників поліції (а.с.4-5).

Свідок ОСОБА_3 в своїх письмових поясненнях зазначив, що 27 березня 2023 року близько 00 годин 15 хвилин він перебував у себе вдома. Його розбудила дружина ОСОБА_7 , яка повідомила, що на вулиці якийсь галас і сусід ОСОБА_8 прохає викликати поліцію. Вийшовши на вулицю, він побачив ОСОБА_9 , який конфліктував з невідомим чоловіком. Вказаний чоловік перебував у стані алкогольного сп`яніння, мав хитку ходу і агресивну поведінку. У ході конфлікту чоловік закурив цигарку та викинув недопалок у ОСОБА_10 . У відповідь на ці дії ОСОБА_10 намагався вдарити невідомого чоловіка, але між ними відбулася штовханина. Після цього чоловік намагався піти з місця події, але ОСОБА_10 повідомив, що приїде поліція і потрібно її чекати. У цей момент чоловік намагався сісти в автомобіль «Шевроле Авео» синього кольору. Вони зрозуміли, що цей чоловік у нетверезому стані може поїхати за кермом автомобіля. Він сів за кермо, запустив двигун, включив задню швидкість, при цьому загорівся ліхтар заднього ходу білого кольору, автомобіль почав рухатися назад та проїхав відстань біля одного метра. У цей час ОСОБА_9 відчинив водійські двері, заглушив автомобіль, витяг ключі з замка запалювання та повідомив чоловіка про те, що в такому стані він нікуди не поїде. Пізніше приїхала поліція (а.с.6-7).

При цьому на відеозаписі чітко видно, що під час спілкування працівника поліції з ОСОБА_1 поруч були присутні 2 свідка, один з яких на заперечення ОСОБА_1 щодо керування транспортним засобом, зауважив: «Я особисто забрав у нього ключі з заведеної машини, передача вже була включена, він вже почав їхати».

Також, ОСОБА_1 надаючи пояснення на місці події, зокрема зазначив, що у нього виник конфлікт з ОСОБА_9 , який підійшов до його автомобіля, відчинив передні водійські дверці, попрохав його вимкнути двигун та віддати йому ключі від замка запалювання. На що він йому не віддав, тоді чоловік сам дістав та забрав (а.с.3).

Також, ОСОБА_1 , підписав складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення складений за ч.1 ст. 130 КУпАП, без усіляких заперечень та доповнень, що свідчить про його згоду з викладеними в ньому обставинами.

Відповідно до пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Отже, оцінюючи докази в сукупності, апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно водія ОСОБА_1 , письмові пояснення свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_3 , письмові пояснення самого ОСОБА_1 та відеозапис, що наявні в матеріалах справи в повній мірі відображають картину події, що сталася 27 березня 2023 року в смт. Костянтинівка, Арбузинського району Миколаївської області по вул. Джерельна, узгоджуються між собою та не викликають сумніву, щодо наявності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом CHEVROLET AVEO, номерний знак НОМЕР_1 по вул. Джерельна, смт. Костянтинівка.

Відсутність ОСОБА_1 за кермом автомобіля CHEVROLET AVEO, номерний знак НОМЕР_1 на момент прибуття працівників поліції, з урахуванням усіх належних та допустимих доказів, наявних в матеріалах справи не спростовують факту керування останнім вказаним транспортним в розумінні статті 130 КУпАП.

Всі заперечення щодо факту керування транспортним засобом, суд розцінює як спосіб захисту та намір уникнути ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

З посиланням в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції справу розглянуто за відсутності ОСОБА_1 , апеляційний суд в повній мірі не може погодитись, оскільки як вбачається з матеріалів справи, справу вперше було призначено на 02 травня 2023 року, про що ОСОБА_1 був повідомлений належним чином ( а.с.12).

А крім того, згідно його розписки був також належним чином повідомлений про наступну дату судового засідання 17 травня 2023 року (а.с. 13). Судом першої інстанції в постанові зазначено, що ОСОБА_1 у судовому засіданні надавав пояснення, про що ОСОБА_1 підтвердив в суді апеляційної інстанції, а відтак відсутні сумніви щодо вказаних обставин.

Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис є неналежним доказом, апеляційний суд вважає неспроможними з огляду на таке.

Ні Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року, ні Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року не містять приписів про обов`язкове долучення до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення відео з бодікамери поліцейського, в тому числі повного відео з моменту зупинки.

Так згідно п.15 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Аналогічні положення містить Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року, згідно п.1 розділу ІІ якої протокол про адміністративне правопорушення складається в письмовій формі. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення в разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу в разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Отже, долучення працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення відео щодо обставин відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння носить ініціативний характер і посилання апелянта на те, що такий відеозапис не є належним доказом є необґрунтовані.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що працівниками поліції не було направлено ОСОБА_1 до медичного закладу, про що свідчить відсутність в матеріалах справи направлення в медичний заклад суд оцінює критично, оскільки як видно з відеозапису працівник поліції запропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння як на місці так і в найближчому медичному закладі - в Центральній районній лікарні м. Южноукраїнськ, натомість ОСОБА_1 , відмовився. За такого, з урахуванням категоричної відмови ОСОБА_1 проїхати в медичний заклад для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у працівників поліції не виникло необхідності щодо складання направлення в медичний закладі.

Також суд не бере до уваги посилання в апеляційній скарзі на те, що працівниками поліції після складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення його не було його відсторонено від керування транспортним засобом, оскільки це не вливає на обставини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що утворюють склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що покази свідків протиправно взяті за основу оскаржуваної постанови, оскільки вони в судове засідання суду першої інстанції не викликались та про кримінальну відповідальність не попереджались суд до уваги не бере, оскільки правом заявити таке клопотання (про допит свідків) ОСОБА_1 та його захисник Пірог С.В. в апеляційній інстанції не скористались.

Також не є обґрунтованими твердження ОСОБА_1 щодо необ`єктивності свідків у зв`язку з виниклим між ними конфліктом з огляду на те, що конфлікт виник саме внаслідок вчинення даного правопорушення.

Посилання в апеляційній інстанції на не зазначення в протоколі даних про свідків, спростовуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, пояснення ОСОБА_1 щодо обставин події 27 березня 2023 року надані ним під час складання протоколу відносно нього, в суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції суттєво різняться та не узгоджуються між собою, що свідчить про намагання останнього уникнути адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до заперечень, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку, а тому не впливають на обґрунтовані висновки суду.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що у ОСОБА_1 було тимчасово вилучено посвідчення водія НОМЕР_2 , що свідчить про те, що він отримував водійське посвідчення на право керування транспортними засобами, тобто ним було складено іспит на знання вимог ПДР України.

За таких обставин, апеляційний суд вбачає, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції є свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст.10 КУпАП.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Застосовуючи такий вид адміністративного стягнення, передбачений санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, як штраф з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік, суд першої інстанції враховував характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, те, що його дії характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, становлять небезпеку дорожньому руху та несуть загрозу для життя і здоров`я його учасників.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

За таких обставин, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував усі обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За такого, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Пірога Сергія Васильовича - залишити без задоволення.

Постанову судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 17 травня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Крамаренко