ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/2203/23 Головуючий суддя І інстанції Шишкін О. В.
Провадження № 33/818/748/23 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю представника потерпілої ОСОБА_1 адвоката Романченка О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 травня 2023 року, стосовно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення, у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Також з ОСОБА_2 стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Постановою встановлено, що 09.02.2023 року о 10:00 год. у м. Харкові водій ОСОБА_2 , керуючи оперативним транспортним засобом АСПА 941157.018.03, д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті вул. Клочківській та узвіз Клочківський, здійснив проїзд на забороняючий червоний сигнал світлофору, при цьому не забезпечивши безпеки дорожнього руху іншим учасникам, та скоїв зіткнення з автомобілем «Peugeot 3008», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався через перехрестя на зелений сигнал світлофора. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 8.7.3(е), 3.1 Правил дорожнього руху України.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив судову постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, посилаючись на те, що рухався на автомобілі швидкої медичної допомоги у якості водія із увімкненим світловим та звуковим спеціальним сигналом. Вказує, що в судове засідання в суд першої інстанції його не викликали, копію протоколу працівники поліції йому не вручили. Також зазначає, що протокол не підписаний ані свідками поліції, ані потерпілою, що свідчить про порушення працівниками поліції чинного законодавства. Вважає, що в справі відсутні докази його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, а суд однобічно та поверхнево розглянув справу, не з`ясувавши всіх обставин справи. Вважає, що Правил дорожнього руху України не порушував та безумовно, на його думку, мав перевагу в русі.

Поряд з цим, ОСОБА_2 просив поновити йому процесуальний строк для апеляційного оскарження судової постанови, посилаючись на те, що в судовому засіданні в суді першої інстанції він участі не приймав, копія постанови йому не вручалась, а про її існування дізнався лише на сайті Єдиний державний реєстр судових рішень 29.05.2023 року.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк для подачі апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 .

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_2 не з`явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином.

Зокрема, 07.08.2023 року ОСОБА_2 була передана телефонограма про те, що розгляд його апеляційної скарги відбудеться 28.08.2023 року о 15:15 год. у приміщенні залу судового засідання № 14 Харківського апеляційного суду.

Крім того, 08.08.2023 року ОСОБА_2 направлялась судова повістка про виклик в судове засідання на поштову адресу, зазначену у його апеляційній скарзі, а саме АДРЕСА_1 .

Разом з цим 07.08.2023 року ОСОБА_2 направлялось СМС-повідомленням. Відповідно до відомостей довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber» (арк. 41) вбачається, що ОСОБА_2 07.08.2023 року о 15:18 год. отримав СМС-повідомлення про виклик в судове засідання в суд апеляційної інстанції на 28.08.2023 року до 15:15 год.

Крім того, 14 серпня 2023 року до Харківського апеляційного суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_2 щодо події ДТП, що проза розумним сумнівом свідчить про те, що він був обізнаний про те, що Харківський апеляційний суд буде розглядати його апеляційну скаргу. Ці письмові пояснення датовані 07.08.2023 року, саме в цей день останній отримав СМС-повідомлення про час та місце розгляду його апеляційної скарги.

Поряд з цим слід зазначити, що до канцелярії суду не надходило будь-яких заяв чи клопотань від ОСОБА_2 про відкладення судового розгляду або залучення захисника, тощо.

Враховуючи наведене, а також вимоги ст. 268 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість проведення судового розгляду в межах доводів та вимог апеляційної скарги без участі ОСОБА_2 , враховуючи відомості, які містяться в матеріалах цієї справи про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення представника потерпілої ОСОБА_1 адвоката Романченка О.М., який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та вважав постанову судді законною та обґрунтованою, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_2 у порушенні Правил дорожнього руху України, передбачених п.п. 8.7.3(е), 3.1.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_2 винним, суд першої інстанції послався на докази, а саме відомості, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення; схемі місця ДТП; поясненнях потерпілої та свідків; рапорті працівника поліції.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк.1), 09.02.2023 року о 10.00 год. на перехресті вул. Клочківської та узвіз Клочківський ОСОБА_2 керуючи оперативним транспортним засобом здійснив проїзд на забороняючий червоний сигнал світлофору, при цьому не забезпечивши безпеки дорожнього руху іншим учасникам та скоїв зіткнення з іншим автомобілем, який рухався на зелене світло світлофору. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

Разом з цим в матеріалах цієї справи міститься схема місця ДТП (арк. 2).

З відомостей цієї схеми об`єктивно вбачається, що ОСОБА_2 був ознайомлений з цією схемою, про що свідчить його підпис.

Відповідно до повідомлення про запрошення до УПП в Харківській області (арк. 7), вбачається, що заступник начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Диняк Я. викликав ОСОБА_2 до управління патрульної поліції в Харківській області на 09.03.2023 року до 10:00год. для складення відносно нього протоколу за ст. 124 КУпАП.

Слід зауважити, що повідомлення про запрошення до УПП в Харківській області надсилалось на поштову адресу ОСОБА_2 , а саме до АДРЕСА_2 .

Саме ця адреса зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення, а також ця ж адреса зазначена ОСОБА_2 в його апеляційній скарзі.

З відомостей протоколу вбачається, що ОСОБА_2 09.03.2023 року не з`явився до управління патрульної поліції в Харківській області, причин неявки не повідомив, а тому протокол був складений за його відсутності.

Належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_2 не оскаржувалися, тобто останній не звертався із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва для ініціювання проведення службової перевірки, не звертався з позовом до суду в порядку КАС України на дії працівників поліції, а також не звертався із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг ОСОБА_2 , а також відповідних висновків інших компетентних органів щодо незаконності дій працівників поліції під час складення ними протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 та схеми місця ДТП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі та схемі відповідають дійсності, тому можуть слугувати доказами у справі.

Відповідно до відомостей, які зафіксовані схемі місця ДТП вбачається, що дорожньо-транспортна пригода відбулась на перехресті вулиці Клочківської та узвозу Клочківського. З відомостями, які зафіксовані в схемі міста ДТП ОСОБА_2 був згоден, про що свідчить його власноручний підпис у цій схемі, а будь-яких скарг або зауважень щодо цієї схеми ОСОБА_2 не заявляв.

З письмових пояснень потерпілої ОСОБА_1 , які вона надала працівникам поліції безпосередньо після ДТП (арк. 3) вбачається, що 09.02.2023 року вона рухалась на автомобілі ПЕЖО з Клочківського узвозу в напрямку Новоіванівського мосту. Вона стояла на червоний сигнал світлофора у другій полосі. Зліва від неї була машина. Після зміни світлового сигналу світлофору на зелений вона почала рух прямо після чого сталася зіткнення з автомобілем швидкої допомоги. Свідок ДТП ОСОБА_3 НОМЕР_3 .

В своїх письмових поясненнях, які ОСОБА_4 надавала працівникам поліції 07.03.2023 року (арк. 5) вбачається, що «09.02.2023 около 10.00 на перекрестке ул. Клочковской и Клочковского спуска она управляла автомобилем ПЕЖО, двигаясь со стороны проспекта Независимости в сторону Новоивановского моста. Перед перекрестком она остановилась на красный сигнал светофора, стояла во втором ряду слева, ее автомобиль был первый. Слева от нее стоял автомобиль. После того как ей загорелся зеленый сигнал светофора, она медленно начала движение и спустя примерно 7 секунд произошло столкновение с автомобилем скорой помощи, который двигался без звукового сигнала. С ее стороны она приняла все меры, чтобы избежать столкновения, вплоть до полной остановки своего автомобиля, но столкновения избежать не удалось.»

Відомості, які зазначала ОСОБА_1 в своїх поясненнях узгоджуються з відомостями схеми місця ДТП, оскільки ДТП сталась саме в тому місці де здійснюється виїзд автомобілей з другої полоси руху Клочківського узвозу у бік Новоіванівського мосту по якій саме рухалась ОСОБА_1 .

Крім того, в своїх письмових поясненнях безпосередньо після ДТП потерпіла зазначила свідка ДТП ОСОБА_3 .

В своїх письмових поясненнях від 08.03.2023 року свідок ОСОБА_5 зазначив, що 09 лютого 2023 він на своєму автомобілі рухався по вул. Клочківська зі сторони супермаркету «Восторг». На перехресті вул. Клочківська та узвіз Клочківський він зупинився на червоний сигнал світлофору. Під час, коли він чекав зелене світло світлофора він побачив як з протиилежної сторони, по зустрічному напрямку рухається машина швидкої допомоги. Коли швидка під`їхала до перехрестя вул. Клочківська та узвіз Клочківський, вона зупинилась перед перехрестям, пропускаючи автомобіль, який рухався зі сторони мосту в сторону Держпрома. Для швидкої, він вважає, був червоний сигнал світлофору, так як він знаходився на протилежній стороні і для нього також був червоний сигнал світлофора. Швидка була з синім проблісковим сигналом, а звукового сигналу він не чув. Після того, як швидка пропустила вищевказаний автомобіль, колона автомобілів зі сторони Держпрому почала рухатись так, як на його думку, для них загорівся зелений сигнал світлофора, і в цей момент швидка почала свій рух через перехрестя (коли він це побачив то зрозумів, що зараз буде ДТП) і в цей момент автомобіль, який був в крайній лівій смузі здійснив екстрене гальмування, майже не здійснивши зіткнення зі швидкою, яка сама зманіврувала від зіткнення з цим автомобілем, а білий автомобіль ПЕЖО, який знаходився праворуч від автомобіля, який був в крайній лівій смузі, не мав можливості здійснити екстренне гальмування, у зв`язку з тим, що огляд зіва йому заважав автомобіль, а будь-яких звукових сигналів не було, тому трапилось ДТП. Після того, як зіткнувся автомобіль ПЕЖО зі швидкою, у свідка загорівся зелений сигнал світлофору і він продовжив свій рух. Але розуміючи, що водій ПЕЖО в даному ДТП не мав змоги уникнути зіткнення зі швидкою, а тому будь-якої вини у нього нема, свідок повернувся на місце ДТП і залишив свій номер телефону водію ПЕЖО, повідомивши що він є свідком ДТП.

Аналогічні пояснення потерпіла ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_5 надали в судовому засіданні в суді першої інстанції.

Аналізуючи ці письмові пояснення суд апеляційної інстанції вбачає, що вони узгоджуються з поясненнями потерпілої в частині відсутності звукового сигналу під час руху автомобіля у автомобіля швидкої медичної допомоги.

Поряд з цим, в судовому засіданні в суді першої інстанції була допитана в якості свідка ОСОБА_6 , яка під час ДТП перебувала в салоні автомобіля швидкої медичної допомоги та пояснила, що керував автомобілем ОСОБА_2 її доставляли з Харківської області до 4-ї лікарні. На перехресті вул. Клочківської та узвіз Клочківський у м. Харкові автомобіль, на якому вона рухалась потрапив у ДТП з іншим автомобілем. На запитання суду свідок не зміг підтвердити показання водія ОСОБА_2 про те, що з моменту в`їзду до міста Харкова та до зіткнення автомобіль, у якому вона знаходилась, рухався з безперервним увімкненим проблисковим маячком і безперервним спеціальним звуковим сигналом.

Отже такі пояснення підтверджують пояснення потерпілої ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_5 про те, що автомобіль швидкої медичної допомоги під керуванням ОСОБА_2 рухався без увімкненого спеціального звукового сигналу.

В своїх письмових поясненнях, які ОСОБА_2 надавав працівникам поліції після ДТП (арк. 4), зазначено, що 09.02.2023 працював на автомобілі д.н.з. НОМЕР_1 . Виконував госпіталізацію тяжко хворої до БСМП № 4. Рухаючись по вул. Клочківській зі сторони центру міста в бік ОСОБА_7 з увімкненими проблисковими маячками та звуковою сиреною. Приблизно о 10.00 год. наближаючись до перехрестя з Клочківським узвізом пригальмував щоб переконатись, що його всі пропускають після чого продовжив рух з невеликою швидкістю. Раптово почув удар в праву задню частину автомобіля від автомобіля ПЕЖО, який не надав йому перевагу у русі.

В судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_2 повідомив, що з моменту в`їзду до міста Харкова та до моменту зіткнення він рухався з безперервним увімкненим проблисковим маячком і спеціальним звуковим сигналом.

Такі твердження ОСОБА_2 не узгоджуються з поясненнями свідків ОСОБА_6 , яка пояснювала що звуковий сигнал ОСОБА_2 вмикав лише періодично. Свідок ОСОБА_5 пояснював, що перехрестя вулиці Клочківської та Клочківського узвозу автомобіль швидкої медичної допомоги, перед зіткненням з автомобілем ПЕЖО, перетинав без увімкненого спеціального звукового сигналу. Поряд з цим, потерпіла ОСОБА_1 також зазначала, що у автомобіля швидкої медичної допомоги під час перетину перехрестя спеціальний звуковий сигнал був вимкнений.

Поряд з цим, в судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_2 не надав відповіді на питання суду на який сигнал світлофору він рухався, посилаючись на своє право не свідчити проти себе.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 перебуваючи за кермом автомобіля швидкої медичної допомоги перетинаючи перехрестя вулиці Клочківської та узвізу Клочківського на червоний сигнал світлофора, тобто забороняючий рух, не увімкнув спеціальний звуковий сигнал та допустив зіткнення з іншим автомобілем, який рухався на дозволяючий зелений сигнал світлофора.

Твердження апелянта про те, що він увімкнув спеціальний звуковий сигнал суд розцінює як обраний спосіб захисту для уникнення ним відповідальності, оскільки такі твердження спростовуються поясненнями потерпілої ОСОБА_1 та поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно ж вимог п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до вимог п. 8.7.3.(е) ПДР України, сигнали світлофора мають такі значення, в тому числі, червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Відповідно до вимог п. 3.1 ПДР України, водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8, 10-18, 26,27 та пункту 28.1 цих Правил за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху. За відсутності необхідності привертання уваги учасників дорожнього руху спеціальний звуковий сигнал може бути вимкнений.

Аналізуючи фактичні обставини справи вбачається, що ДТП трапилась на перехресті у 10.00 год. під час щільного руху транспортних засобів, а тому поза розумним сумнівом вбачається, що водій автомобіля швидкої медичної допомоги був зобов`язаний увімкнути спеціальний звуковий сигнал для перетину перехрестя на забороняючий сигнал світлофора.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_2 п.п. 8.7.3(е), 3.1 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ст. 124 КУпАП до адміністративної відповідальності, а тому посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_2 задовольнити, поновивши його процесуальний строк для апеляційного оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 травня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 травня 2023 року щодо притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков