ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/211/23 Справа № 712/764/23 Категорія: ч.1 ст.173-2 КУпАПГоловуючий у І інстанції Рябуха Ю.В. Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2023 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 постанову судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 28 лютого 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої АДРЕСА_1 , працюючої бухгалтером, відомості про ідентифікаційний код відсутні,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 (стосімдесят) грн.; стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп.,

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 , 01.01.2023 близько 14 год. 50 хв., перебуваючи за адресою проживання: АДРЕСА_2 , вчинила відносно свого сина ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, а саме: словесно ображала сина, виражалася нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою, внаслідок чого ОСОБА_2 відчував себе приниженим.

Не погоджуючись з постановою суду вважаючи її незаконною ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просила постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 28.02.2023 скасувати, а провадження закрити.

Апеляційні вимоги мотивувала тим, що протокол про адміністративне правопорушення ВАВ №532909 від 01.01.2023 складений з порушеннями, тому не може бути використаний як доказ про адміністративне правопорушення. Зазначає, що її особу не було встановлено за документами, дані паспорту відсутні. Також зауважила, що працівники поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не надали свої посвідчення, та не роз`яснили її права та обов`язки, передбачені ст.ст.55, 56, 59, 63 Конституції України, ст.268 КУпАП, а також не було вручено копії протоколу про адміністративне правопорушення.

Також апелянт зазначила, що судом першої інстанції при прийнятті рішення не була врахована заява ОСОБА_2 від 17.02.2023 в якій він просив закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у зв`язку з його підмовою від заяви.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, направила до апеляційного суду заяву у якій просила розглядати справу без її участі.

У відповідності до ст.294 КУпАП неявка ОСОБА_1 в судове засідання апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи без її участі.

Вивчивши матеріали провадження, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга останньої підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Також, завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст.245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. В ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів.

Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Суддя, розглядаючи справу, повинен, дослідивши докази у справі, переконатися шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться конкретній особі у вину згідно з протоколом про адмінправопорушення та з диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, і прийти до висновку чи містять її дії, які суддя вважає доведеними, ознаки саме такого правопорушення.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, суд першої інстанції виходив із доведеності її вини, обґрунтовуючи свій висновок фактичними обставинами, встановленими лише на підставі протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень потерпілого.

Однак, апеляційний суд не може погодитись із таким висновком місцевого суду, оскільки він зроблений судом першої інстанції без всебічного і повного аналізу всіх фактичних обставин справи.

Зі змісту постанови суду першої інстанції вбачається, що судом належним чином не проаналізовано обставини події, яка стала підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно обох учасників конфлікту.

Положеннями статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 статті 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №532909 від 01.01.2023 ОСОБА_1 , 01.01.2023 близько 14 год. 50 хв., перебуваючи за адресою проживання: АДРЕСА_2 , вчинила відносно свого сина ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, а саме: словесно ображала сина, виражалася нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою, внаслідок чого ОСОБА_2 відчував себе приниженим.

На обґрунтування вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП матеріали справи містять пояснення ОСОБА_2 на основі яких складено протокол про адміністративне правопорушення.

У своїх поясненнях ОСОБА_2 вказував, що він проживає зі своєю матір`ю ОСОБА_1 , з якою у неї 01.01.2023 о 14 год. 50 хв. виник конфлікт, а саме, вона вчинила в квартирі безлад, кидала та била посуд, словесно ображала останнього , висловлювалася на його адресу нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою, конфлікти між ними виникають не вперше, а тому він викликав поліцію.

З огляду на наведені пояснення ОСОБА_2 вбачається, що він зі своєю матір`ю ОСОБА_1 перебувають в стані триваючого конфлікту.

Разом з тим, обставини домашнього насильства, описані у протоколі про адміністративне правопорушення, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено про можливість завдання чи завдання внаслідок, словесних образ, нецензурної лайки та погроз фізичною розправою ОСОБА_1 шкоди, його ОСОБА_2 психічному здоров`ю.

При цьому, можлива нецензурна лайка в межах конфлікту, який склався між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілого не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

Будь-яких інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 01.01.2023 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, за обставин викладених у протоколі, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Крім того, слід зауважити, що розглядаючи справу по суті суд поверхово дослідив наявні в матеріалах справи та не дав їм належної оцінки, зокрема, поза увагою залишив заяву ОСОБА_2 від 17.02.2023 в якій він просив провадження у справі щодо своєї матері ОСОБА_3 за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити у зв`язку з його відмовою від заяви, копія якої була направлена на адресу суду першої інстанції 20.02.2023 електронною поштою (а.с. 9-12).

Основними засадами судочинства, визначеними ст.129 Конституції України, є, крім інших, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Таким чином, за вказаних обставин суд не має права з власної ініціативи у будь-який спосіб збирати докази винуватості особи.

Крім того, відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Вказані положення Конституції України поширюються на доведення винуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст.62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Враховуючи вищенаведені недоліки та суперечності, що містяться в матеріалах провадження, апеляційний суд приходить до переконання про відсутність належних, достатніх і переконливих доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували, що ОСОБА_1 01.01.2023 вчинила домашнє насильство відносно свого сина ОСОБА_2 .

Таким чином, приходжу до висновку, що судом не було досліджено всі обставини, що стосуються події правопорушення, його об`єктивної сторони, через що суд прийшов до передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а тому постанова місцевого суду підлягає скасуванню.

Згідност.294 КУпАП в разі скасування постанови суду першої інстанції суд апеляційної інстанції повинен розглянути справу по суті з винесенням нового рішення, або закрити провадження у справі.

Відповідно до п.1 ч.1ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова скасуванню із закриттям провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Керуючись ст.ст.247, 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 26 лютого 2023 року щодо ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю у її діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба