ПОСТАНОВА

Справа № 137/554/23

26 червня 2023 р. 3/137/301/23

Суддя Літинського районного суду Вінницької області Гопкін П.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Головного управління ДПС у Вінницькій області Державної податкової служби України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , головного бухгалтера ТОВ «МП-Альфа», вул. Сосонське шосе, 4, смт. Літин Вінницького району Вінницької області, паспорт № НОМЕР_1 виданий 17.06.2022 органом № 0524, РНОКПП НОМЕР_2 , за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

23.05.2023 на адресу суду надійшов зазначений адміністративний матеріал.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення за № 368 від 03.05.2023, за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «МП-Альфа» головний бухгалтер ОСОБА_1 вела податковий облік з порушенням порядку встановленого чинним законодавством, а саме: -п.44.1 ст.44, п.198.6. ст.198, п.200.4б), п.200.7., п.200.9 ст.200, п.201.1, п.201.7, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, п.5 р. V «Порядку заповнення і подання звітності з податку на додану вартість», в результаті чого перевіряємим підприємством завищено суму від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за рахунок платника у банку за лютий 2023 року на загальну суму 2738843 грн.;

-п.200.4б), п.200.7, п.200.9 ст.200 ПК України, п.5 р. V «Порядку заповнення і подання звітності з податку на додану вартість» в результаті чого перевіряємим підприємством завищено суму від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за рахунок платника у банку за лютий 2023 року на загальну суму 133302 грн., та завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) за лютий 2023 року на загальну суму 133302 грн.;

-п.44.1 ст44, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.10 ст.201 ПК України, в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) за лютий 2023 року на загальну суму 279117 грн.

07.06.2023 представник ОСОБА_1 адвокат Захарченко О.В. (котрий уповноважений представляти інтереси останньої на підставі договору про надання правової допомоги № 2 від 06.06.2023 (а.с. 24), подав клопотання про закриття провадження у справі з огляду на те, що в адміністративному матеріалі відсутні відомості про винесення контролюючим органом повідомлення-рішення на підставі акту документальної позапланової виїзної перевірки (а.с. 18-23).

Факт порушення викладено в акті перевірки № 542/02-32-07-12/34004595 від 04.05.2023. Вказаними діями ОСОБА_1 інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого ч.1ст. 163-1 КУпАП.

З метою своєчасного, всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності із законом судом виконано запит до Головного управління ДПС у Вінницькій області. Вказаним запитом суд просив надіслати до 26.06.2023 відповідь щодо наявності повідомлення-рішення, яке було винесене контролюючим органом щодо ОСОБА_1 на підставі акту документальної позапланової виїзної перевірки № 7659/02-32-07-03/34004595 від 03.05.2023. У разі винесення відповідного повідомлення-рішення, просили також повідомити, чи було оскаржено це рішення (а.с. 25). Запит був отриманий 08.06.2023. Однак станом на 26.06.2023 судом відповіді не отримано, вимога суду проігнорована, а запитувані відомості не надані.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась. Захисник останньої адвокат Захарченко О.В. до судового засідання також не з`явився. Подав до канцелярії суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити без участі ОСОБА_1 та її представника. Підтримав своє клопотання про закриття провадження у справі. (а.с. 30).

Розгляд справи проводиться за відсутності ОСОБА_1 та її захисника адвоката Захарченко О.В. згідно ст. 268 КУпАП.

Дослідивши клопотання адвоката Захарченко О.В. та матеріали справи вважаю за необхідне закрити провадження справі з огляду на наступне.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною першою статті 256 КУпАП встановлено вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення. Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків та потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Стаття 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення. Так, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом частини першої статті 163-1 КУпАП адміністративна відповідальність настає в разі відсутності податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, в тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Протокол про адміністративне правопорушення № 368 від 03.05.2023 складений на ОСОБА_1 у зв`язку із порушенням порядку ведення податкового обліку на підставі акта про результати документальної позапланової виїзної перевірки № 542/02-32-07-12/34004595 від 04.05.2023.

Будь-які інші докази, окрім зазначеного акта та протоколу про адміністративне правопорушення, складеного головним державним інспектором Вінницького відділу перевірок платників управління податкового аудиту ГУ ДПС у Вінницькій області Савонік Л., в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до правової позиції, зазначеної в постанові КАС ВС від 08 вересня 2020 року по справі № П/811/2893/14, висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі собою не породжують правових наслідків для платника податків. Податковий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки власні суб`єктивні висновки щодо зафіксованих обставин, та в подальшому, у разі виникнення спору щодо рішень про визначення грошових зобов`язань, що приймаються на підставі такого акта, обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків порушень, а оцінка акта перевірки, в тому числі і оцінка дій посадових осіб податкового органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, а також щодо самих висновків перевірки, надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Згідно п. 54.3. ст. 54 Податкового кодексу України у випадку якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку.

Якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом (п. 54.5 ст. 54 ПК України).

Пунктом 58.1. статті 58 ПК України визначено, що у випадку, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

При цьому статтями 55-56 ПК України передбачене право адміністративного та судового оскарження такого податкового повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків, у разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання.

Під час процедури адміністративного оскарження обов`язок доведення того, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених цим Кодексом, або будь-яке інше рішення контролюючого органу є правомірним, покладається на контролюючий орган. Обов`язок доведення правомірності нарахування або прийняття будь-якого іншого рішення контролюючим органом у судовому оскарженні встановлюється процесуальним законом (п. 56.4 ст. 56 ПК України).

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (п. 56.18 ст. 56 ПК України).

Із аналізу вказаних норм слідує, що якщо за результатами податкової перевірки складено акт, який містить висновки про встановлення факту завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V ПК України, контролюючим органом приймається повідомлення-рішення, у якому ним визначається сума грошового зобов`язання, яке платник податків має право оскаржити.

У адміністративному матеріалі, що розгядається, відсутні відомості про винесення контролюючим органом повідомлення-рішення на підставі акта документальної позапланової виїзної перевірки № 542/02-32-07-12/34004595 від 04.05.2023.

Проте закономірно допускати, що за результатами оскарження таке податкове повідомлення-рішення, у випадку його винесення, може бути скасоване.

Відтак не прийняття податкового повідомлення-рішення із визначенням контролюючим органом суми бюджетного відшкодування, позбавляє платника податків права на оскарження такого рішення контролюючого органу, а за відсутності відомостей про узгоджену суму відшкодування немає підстав для притягнення платника податків за порушення порядку податкового обліку.

Відтак складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-1 КУпАП, на підставі самого тільки акта документальної позапланової виїзної перевірки, є передчасним.

Зі змісту статті 62 Конституції України вбачається, що ніхто не може бути підданий покаранню інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам Кобець проти України від 14.02.2008 року, Берктай проти Туреччини від 8 лютого 2001 року, Лавенте проти Латвії від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до вимог чинного адміністративного законодавства, а саме статей 9, 33, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відтак враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази котрі підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП.

Аналогічної позиції дотримується Вінницький апеляційний суд у своїх постановах від 06.03.2023 у справі № 125/1805/22 та від 29.03.2023 у справі № 127/1465/23.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 40-1 у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір розмір і порядок якого встановлений законом.

Оскільки відносно ОСОБА_2 не винесено постанови про накладення на неї адміністративного стягнення, судовий збір не підлягає сплаті.

Керуючись ч. 1 ст. 163-1, ч. 1 ст. 247, п. 1 ст.284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 163-1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: Гопкін П. В.