Справа № 496/938/23
Провадження № 3/496/1103/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Пасечник М.Л.,

за участю секретаря - Касьяненко А.О,,

прокурора - Сікаченко Є.О.,

особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка матеріали, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1

працююча директором Вигодянського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

09.02.2023 року до Біляївського районного суду Одеської області надійшло 2 протоколи від Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції Українипро притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 03.04.2023 року вказані провадження відносно ОСОБА_1 були об`єднані в одне провадження та присвоєно єдиний номер 496/938/23.

ОСОБА_1 , будучи директором Вигодянського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі-Закон) від 14.10.2014 року і Примітки до ст. 172-7 КУпАП, в порушення ст. 28 Закону, не повідомила безпосереднього керівника, а саме орган управління - Вигодянську сільську раду Одеської області, про наявність у неї реального конфлікту інтересів під час підписання наказу № 79/01-11 від 31.08.2021 року «Про призначення ОСОБА_2 », згідно якого на посаду вихователя по супроводу дітей в шкільному автобусі з 01.09.2021 року було призначено ОСОБА_2 , який являється її рідним дядьком та близькою особою, відповідно до ст. 1 Закону, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , будучи директором Вигодянського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі-Закон) від 14.10.2014 року і Примітки до ст. 172-7 КУпАП, в порушення ст. 28 Закону, вчинила дії та прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів під час підписання наказу № 79/01-11 від 31.08.2021 року «Про призначення ОСОБА_2 », згідно якого на посаду вихователя по супроводу дітей в шкільному автобусі з 01.09.2021 року було призначено ОСОБА_2 , який являється її рідним дядьком та близькою особою, відповідно до ст. 1 Закону, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні вказаного правопорушення не визнала та пояснила, що вона не нараховувала ОСОБА_2 премії, вона не є його безпосереднім керівником, крім того у вищевказаному навчальному закладі критична ситуація з персоналом, оскільки у селі не вистачає вчителів.

Прокурор Сікаченко Є.О. в судовому засіданні підтримав обставини, викладені у проколах, вважає, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, винувата у вчиненні адміністративних правопорушень.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та прокурора, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що на підставі Наказу відділу освіти Біляївської районної державної адміністрації № 224/03-02 від 26.06.2020 року було укладено строковий трудовий договір (контракт) з 01.07.2020 року строком на 6 років з ОСОБА_1 , директором Вигодянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Біляївського району Одеської області.

Пунктом 1.3. строкового трудового договору (контракту) від 01.07.2020 року встановлено, що директор діє на принципах єдиноначальності і підзвітний в межах, передбаченим чинним законодавством, Статутом закладу загальної середньої освіти і цим Контрактом, Роботодавцю - відділу освіти Біляївської районної державної адміністрації.

Відповідно до статуту, Вигодянський ліцей Вигодянської сільської ради є правонаступником Вигодянського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Вигодянської сільської ради, юридична адреса: Одеська область, Одеський район, с. Вигода, вул. Шкільна, буд. 23.

Наказом директора Вигодянського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Вигодянської сільської ради ОСОБА_1 № 79/01-11 від 31.08.2021 року було призначено ОСОБА_3 , вчителя природознавства та технології, вихователем по супроводу дітей в шкільному автобусі на 2021/2022 навчальний рік з 01.09.2021 року.

Відповідно до п. 1.3. посадової інструкції вихователя по супроводу Вигодянського ліцею Вигодянської сільської ради № 8 від 30.09.2022 року, вихователь безпосередньо підпорядковується заступнику директора з навчально-виховної роботи.

Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №9, №3, №6, свідоцтвом про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 , свідоцтвом про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_2 , встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідним дядьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, встановлено та підтверджено сімейний (родинний) зв`язок директора Вигодянського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області ОСОБА_1 та вихователя по супроводу дітей в шкільному автобусі, працюючого у вказаній установі - ОСОБА_2 та зазначені особи є один одному близькими особами, відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон).

Статтею 245 КУпАП визначено завдання провадження в справах про адміністративні правопорушення. Такими зокрема є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За визначенням ст. 9 КУпАП під адміністративним правопорушенням (проступком) слід розуміти протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Диспозиція ч.1 ст. 172-7 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Частиною 2 ст. 172-7 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону, особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Згідно ст. 1 Закону визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Крім того, статтею 1 зазначеного Закону встановлено, що:

-реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

-потенційний конфлікт інтересів - це наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

-приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях;

-близькі особи - члени сім`ї суб`єкта, зазначеного у частині першій статті 3 цього Закону, а також чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний та двоюрідний брати, рідна та двоюрідна сестри, рідний брат та сестра дружини (чоловіка), племінник, племінниця, рідний дядько, рідна тітка, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, батько та мати дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням зазначеного суб`єкта.

За змістом ст. 172-7 КУпАП особистий інтерес це користь, вигода, яка стосується (або цікавить) особи, і які вона бажає отримати для себе особисто або для близьких.

Для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, у даному випадку це особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, мала встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: 1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути обов`язково відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, яке пов`язане з корупцією та, відповідно, в постанові суду.

Відповідно до роз`яснень, наданих ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3 листа № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017, щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією, аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч.1 ст.1 Закону, з урахуванням висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В. М. Корецького НАН України від 29.04.2016 року №126/50-е, щодо законодавства про боротьбу з корупцією дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Між тим, суд звертає увагу на те, що в протоколах про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, які були складені щодо ОСОБА_1 , чітко не визначена та не сформульована наявність у останньої суперечності між її приватним інтересом та її службовими повноваженнями, що реально вплинула (впливає), а не може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, зокрема під час підписання наказу щодо ОСОБА_2 з посиланням на те, в чому конкретно проявлявся реальний конфлікт інтересів і як саме він вплинув на об`єктивність або неупередженість рішення.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 27 Закону передбачено, що особи, зазначені у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, не можуть мати у прямому підпорядкуванні близьких їм осіб або бути прямо підпорядкованими у зв`язку з виконанням повноважень близьким їм особам.

Пунктом 3 абз. 3 ч. 1 ст. 27 вказаного Закону встановлено, що положення абзаців першого та другого цієї частини не поширюються на осіб, які працюють у сільських населених пунктах (крім тих, що є районними центрами), а також гірських населених пунктах.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 є директором Вигодянського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області, тобто працює у сільському населеному пункту, та положення п. 3 абз. 3 ч. 1 ст. 27 Закону, на ОСОБА_1 не поширюються обмеження щодо спільної роботи близьких осіб, визначені в ст. 27 Закону.

Об`єктивна сторона правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, полягає у неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Суб`єктивна сторона правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, характеризується тим, що воно учиняється умисно; особа, яка його вчиняє, усвідомлює, що вона не повідомляє про наявність у неї реального конфлікту інтересів або вчиняє дії чи приймає рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своїх дій чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Разом з тим, матеріали справи не містять фактичних даних, які б підтверджували, що ОСОБА_1 в даному випадку, діяла з умислом, який був направлений на неповідомлення керівному органу про наявність реального конфлікту інтересів та вчинення дій в умовах цього конфлікту.

Крім того, в протоколах не зазначено будь - яких відомостей про те, що при прийнятті рішень та вчиненні відповідних дій щодо близької особи, ОСОБА_1 надала ОСОБА_2 перевагу перед іншими особами, чи прийняла його на відповідну посаду без дотримання кваліфікаційних вимог необхідних для зайняття такої посади, чи вчинила будь - які інші дії, які б виходили за межі її повноважень чи іншим чином свідчили про те, що ОСОБА_1 допустила суперечності між приватним інтересом та своїми повноваженнями, які вплинули (впливали) на об`єктивність чи неупередженість прийнятого нею рішення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Згідно положень КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу.

Згідно вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Зважаючи на те, що у протоколах про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 не відображено встановлення наявності сукупності юридичних фактів, за наявності яких виникає реальний конфлікт інтересів, вказані протоколи не можуть бути визнані достатніми та беззаперечними доказами наявності в діях останньої складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.172-7 КУпАП.

Ігнорування судом доречних аргументів особи, яка притягається до відповідальності, є грубим порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» повинні застосовуватись судами, як джерело права.

Зокрема, за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнецов та інші проти російської федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень ( рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії»).

Самі по собі протоколи про адміністративне правопорушення не можуть бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являють собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки наявні у них дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 року адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Норми ст. 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, вказують, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Оцінюючи інкриміноване ОСОБА_1 порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції», ініціатор, який складав протокол, не надав доказів вчинення нею правопорушень умисно та залишив поза увагою той факт, що на неї не поширюються обмеження щодо спільної роботи близьких осіб, визначені в ст. 27 Закону.

У складеному протоколі № 346/2023 від 03.02.2023 року зазначено, зокрема, що ОСОБА_1 , не повідомила безпосереднього керівника, а саме орган управління - Вигодянську сільську раду Одеської області, про наявність у неї реального конфлікту інтересів під час підписання наказу № 79/01-11 від 31.08.2021 року «Про призначення ОСОБА_2 ».

Разом з цим, як було зазначено вище, п. 1.3. строкового трудового договору (контракту) від 01.07.2020 року, укладеним між відділом освіти Біляївської районної державної адміністрації та ОСОБА_1 встановлено, що директор діє на принципах єдиноначальності і підзвітний в межах, передбаченим чинним законодавством, Статутом закладу загальної середньої освіти і цим Контрактом, Роботодавцю - відділу освіти Біляївської районної державної адміністрації.

Таким чином, безпосереднім керівником ОСОБА_1 є саме відділ освіти Біляївської районної державної адміністрації, а не Вигодянська сільська рада Одеського району Одеської області, тому у неї відсутній обов`язок повідомляти останню про прийняття будь-яких рішень або про вчинення певних дій.

Пряме підпорядкування - відносини прямої організаційної або правової залежності підлеглої особи від її керівника, в тому числі через вирішення (участь у вирішенні) питань прийняття на роботу, звільнення з роботи, застосування заохочень, дисциплінарних стягнень, надання вказівок, доручень тощо, контролю за їх виконанням (ст. 1 Закону).

Як було зазначено вище, відповідно до п. 1.3. посадової інструкції вихователя по супроводу Вигодянського ліцею Вигодянської сільської ради № 8 від 30.09.2022 року, вихователь безпосередньо підпорядковується заступнику директора з навчально-виховної роботи.

Тобто, не можна стверджувати, що ОСОБА_1 , як директор вказаного навчального закладу, має у прямому підпорядкуванні близьку особу, адже ОСОБА_2 , як вихователь по супроводу дітей в шкільному автобусі, підпорядковується заступнику директора з навчально-виховної роботи, а не безпосередньо директору.

Водночас, виникнення реального конфлікту інтересів в контексті спільної роботи близьких родичів могло б мати місце лише у випадку визначення оплати праці, преміювання, заохочень, наданні переваг та пільг, скороченні чисельності працівників, що зумовлює застосування ст. 28 Закону.

Однак, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 нараховувала ОСОБА_2 заробітну плату, премії, не вказано розмір таких виплат, тощо.

Відтак, суд вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання її винною у вчиненні цих правопорушень під час розгляду справи встановлено не було.

Сукупність зібраних та проаналізованих у справі доказів не дозволяє у категоричній формі зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення ОСОБА_1 дій, направлених на порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а саме - не повідомлення про наявність реального конфлікту інтересів та прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, а тому провадження підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 33-35, 36, 40-1, 172-7, п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 283, 284, 288, 291 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення в її діях.

Постанова може бути оскарженою до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови виготовлено 06.04.2023 року.

Суддя М.Л. Пасечник