Справа № 950/1609/23
Провадження № 3/950/746/23
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2023 року м. Лебедин

Суддя Лебединського районного суду Сумської області Косолап В.М., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 3 (м. Лебедин) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; громадянин України; зареєстрований: АДРЕСА_1 ; фактично проживає: АДРЕСА_2 ; не працює) за частиною 2 статті 187 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом Серії ВАВ № 869872 від 07.06.2023, 01.06.2023 о 22 год. 42 хв. ОСОБА_1 був відсутній за місцем мешкання в АДРЕСА_2 чим своїми діями порушив правила встановленого адміністративного нагляду та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він працює в лісі звідки йде додому пішки, можливо на деякий час затримався не встигнувши дійти до приїзду поліцейських. Проте увесь час проведення перевірок перебуває вдома, не порушує правил нагляду.

Дослідивши надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Так, ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 16.01.2023 по справі № 950/2582/22 відносно ОСОБА_1 встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік та застосовано наступні обмеження: заборона виходу з будинку з 22.00 години до 06.00 години ранку наступного дня; заборона виїзду по особистим справам за межі території обслуговування ВП № 3 (м. Лебедин) без письмового дозволу начальника відділення поліції № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУ НП в Сумській області; зобов`язано з`являтись на реєстрацію до відділення поліції № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУ НП в Сумській області кожної четвертої суботи місяця з 06.00 до 18.00 год.

Так, відповідальність за ч. 2 ст. 187 КУпАП настає за повторне протягом року після накладення адміністративного стягнення порушення правил адміністративного нагляду особами, щодо яких встановлено такий нагляд, а саме: 1) неявка за викликом органу Національної поліції у вказаний термін і ненадання усних або письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням правил адміністративного нагляду; 2) неповідомлення працівників Національної поліції, які здійснюють адміністративний нагляд, про зміну місця роботи чи проживання або про виїзд за межі району (міста) у службових справах; 3) порушення заборони виходу з будинку (квартири) у визначений час, який не може перевищувати восьми годин на добу; 4) порушення заборони перебування у визначених місцях району (міста); 5) нереєстрація в органі Національної поліції.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, згідно зі ст. 280 КУпАП суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення; чи винна особа у його вчиненні; чи підлягає особа адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

У протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 порушив правила адміністративного нагляду, оскільки 01.06.2023 о 22 год. 42 хв. був відсутній за місцем проживання. При цьому дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 187 КУпАП тобто повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 вказаної статті, після накладення адміністративного стягнення.

Так, автором протоколу не надано доказів притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 187 КУпАП. При цьому як зазначено вище, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

У протоколі вказано, що 01.06.2023 о 22 год. 42 хв. ОСОБА_1 не було вдома, однак вказане не підтверджено жодним доказом окрім протоколу. Натомість ОСОБА_1 проживає разом із сім`єю дружиною та дітьми, однак письмових пояснень щодо дійсної відсутності ОСОБА_1 вдома у жодних осіб отримано не було, як свідчить протокол, свідки не залучались.

Фактично, пред`явлене ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтується лише на одному документі протоколі. Натомість протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнано належним доказом, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним та беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали жодного сумніву.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі від 17.12.2019 «Старков та Тищенко проти Росії» Суд звернув увагу на те, що в цій справі єдиними доказами, на які посилалися суди при визнанні заявників винними, були протокол про адміністративне правопорушення та заяви співробітників поліції. Нездатність національних судових органів отримати свідчення незалежних спостерігачів за оспорюваним подій підірвала загальну справедливість судового розгляду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 (справа «Кобець проти України» Суд вказав: «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом». Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

З огляду на відсутність у матеріалах справи доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП, суд вважає, що у діях останнього відсутній склад зазначеного правопорушення, у зв`язку із чим провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 7, 187, 247, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 187 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Лебединський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Вадим КОСОЛАП