ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/448/23Головуючий у 1-й інстанції Содомора Р.О.
Провадження № 33/817/301/23 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2023 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , - адвоката Пасічника А.З

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 , - адвоката Пасічника А.З. на постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 17 травня 2023 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Бучацького районного суду Тернопільської області від 17 травня 2023 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень в дохід держави, з позбавленням прав керування транспортними засобами строком на один рік.

Як визнав суд, 20 березня 2023 року приблизно о 02 год. 28 хв. ОСОБА_2 в с. Трибухівці, керував автомобілем «Фольксваген Пасат», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 , - адвокат Пасічник А.З., вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню через невідповідність її висновків фактичним обставинам справи.

Вказує, що ОСОБА_2 безпідставно притягнений до адміністративної відповідальності, оскільки доказів керуванням ним транспортним засобом 20.03.2023 немає, а також у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_2 , оскільки останній жодних правил дорожнього руху не порушував, а постанова у справі про адміністративне правопорушення БАД 216092 оскаржена до Бучацького районного суду, як така, що підлягає скасуванню.

Апелянт стверджує, що перед початком процедури притягнення до адміністративної відповідальності працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_2 його прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст.268 КУпАП, чим грубо порушили процедуру притягнення до адміністративної відповідальності та позбавили ОСОБА_2 можливості реалізації правами, передбачених вказаними нормативно-правовими актами.

Звертає увагу, що письмові пояснення ОСОБА_2 , які місяться в матеріалах справи, є недопустимим доказом, оскільки воно не засвідчене в установленому законом порядку та не відповідає вимогам Національного стандарту України "Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163-2003". Посилається на аналогічну позицію з приводу недопустимості таких доказів викладену у постанові ВС від 22.04.2021 у справі №202/1310/16.

Зазначає, що відеозаписи, долучені до матеріалів справи (IMG_0269.MOV та IMG_0272.MOV) є недопустимими доказами, оскільки створені за допомогою камери мобільного телефону, використання якого поліцейським не дозволено, а відеозапис NO2728-045760.MP4 стосується події, що мала місце у майбутньому - 16.07.2023.

Стверджує, що у матеріалах адміністративної справи відсутнє направлення ОСОБА_2 для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, який уповноважений здійснювати такий огляд.

Захисник вказує, що суд залишив поза увагою аргументи з приводу того, що притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП відбулось на основі зізнавальних показань, за відсутності жодного іншого доказу, суперечитиме вимогам Закону.

Просить скасувати постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 17 травня 2023 року відносно ОСОБА_2 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Одночасно ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки строк оскарження постанови Бучацького районного суду закінчився 27.05.2023, що випало на вихідний день - суботу, а тому останнім днем строку на оскарження рішення суду слід вважати наступний робочий день, тобто 29.05.2023.

Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Пасічника А.З., який повністю підтримав подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

За загальним правилом, яке регламентовано приписами ст.120 КАС України, ст.115 КПК України, ст.245 ЦПК України і може бути застосовано по аналогії права, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день

Судом встановлено, що апеляційна скарга на постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 17 травня 2023 року подана 29 травня 2023 року, що припадає на перший робочий день після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо такий випадає на вихідний або святковий день.

За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження апелянтом не пропущено і підстави для вирішення питання про його поновлення відсутні

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Цих вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , не дотримався.

Як слідує з постанови Бучацького районного суду Тернопільської області від 17 травня 2023 року, в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції зазначив наступні докази:

- протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії ДПР18 №497165 від 20.03.2023 року;

- письмові пояснення ОСОБА_2 ;

- матеріалами відеофіксації;

Проте, аналіз цих доказів судом апеляційної інстанції, свідчить про недотримання судом першої інстанції положень ст.ст.251, 252 КУпАП, які регламентують загальний порядок оцінки доказів органом, що здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Поклавши ці докази в основу свого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції не врахував, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку, що місцевий суд не дотримався цих приписів закону, оскільки належним чином не дослідив докази вини особи.

Так, відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Така постанова повинна містити найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити, крім іншого, відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року в рамках справи № 524/5536/17, адміністративне провадження №К/9901/1403/17 зроблено правовий висновок, що відеозапис, поданий поліцією на підтвердження факту порушення водієм правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Як убачається з матеріалів справи, в постанові Бучацького районного суду Тернопільської області від 17 травня 2023 року, якою ОСОБА_2 визнано винним та притягнуто адміністративної відповідальності, міститься вказівка лише про факт проведення відеозапису, однак відсутні відомості про технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Окрім того, системний аналіз приписів п.9 ч.1 ст.31 та ст.40 Закону України "Про національну поліцію" щодо застування працівниками поліції таких превентивних заходів, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, а також положень Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису", затвердженої Наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026, дає підстави для висновку про визначення чіткого переліку пристроїв, з допомогою яких поліції надано право проводити відеофіксацію, та не надає право поліцейським здійснювати відеофіксацію власними мобільними пристроями.

Як слідує з відповіді Чортківського районного відділу поліції відділення поліції №2 (м.Бучач) на запит адвоката Пасічника А.З. №25/05-01, відеофіксація правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вчинене ОСОБА_1 20.03.2023 року здійснювалась інспектором А. Гузаном за допомогою власного мобільного пристрою, який підтримує функцію аудіо-відео зйомки.

Також з відповіді вбачається, що зафільмовані відеофайли з назвою "00504 0005" та "NO2728-045760" проводились за допомогою нагрудної бодікамери поліцейського.

Проте, досліджуючи в порядку підготовки до апеляційного розгляду відеофрагменти, які містяться на компакт-диску, долученому до матеріалів справи, встановлено, що відеофайл з назвою "00504 0005" відсутній, а на відеофайлі з назвою "NO2728-045760" відображено процес слідування службового автомобіля поліцейських за транспортним засобом, до його повної зупинки, тривалістю 1 хвилини, на чому фрагмент відео завершується.

Будь-які інші відеоматеріали, в тому числі з бодікамер поліцейських, використання яких передбачено вказаними вище нормативно-правовими актами, в матеріалах справи відносно ОСОБА_2 відсутні.

Таким чином, доводи сторони захисту про відсутність як доказу належної відеофіксації правопорушення є обґрунтованими.

Відповідно до п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції,і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення

огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням

технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування

таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про

адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння

і дії водія щодо ухилення від огляду.

За змістом ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб на стан алкогольного сп`яніння поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, огляд працівниками поліції водія ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння не зафіксовано належним чином за допомогою технічних засобі відеозапису та проведено такий огляд без присутності свідків.

Таким чином, проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_2 працівниками поліції проведено як за відсутності належної фіксації технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, так і за відсутності двох свідків.

Відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З урахуванням наведеного, вважаю, що висновки суду першої інстанції, в силу неповноти проведеного судового розгляду, містять істотні суперечності щодо наявності в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його Бучацьким районним судом притягнуто до адміністративної відповідальності.

За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_2 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, який розглядався судом першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 , адвоката Пасічника А.З.- задовольнити.

Постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 17 травня 2023 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя