ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 676/4012/23

Провадження № 33/4820/481/23

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Селезньової М.Д., захисника Федорова Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу захисника Гармаша М.Ю., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 липня 2023 року,-

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого як внутрішньо переміщеної особи (переселенця) у АДРЕСА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , не працюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП та призначено йому основне стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., що відповідає 1000 (одній тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та додаткове стягнення передбачене у санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді одного року позбавлення права керувати транспортними засобами.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь держави, судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

За постановою суду, ОСОБА_1 31 травня 2023 року о 00 год. 56 хв. в м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, по вул. Івана Франка,2, керуючи в стані алкогольного сп`яніння транспортним засобом ВАЗ 211440 державний номерний знак НОМЕР_1 , на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно поданому за допомогою проблискових маячків синього і червоного та гучномовця не зупинився, при цьому, за вказаних обставин керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння (0,577%о), який зафіксовано в медичному закладі в Кам`янець-Подільській міській лікарні, тобто ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а, п.8,9б ПДР України, вчинив правопорушення, передбачені ч.1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Гармаш М.Ю., в інтересах ОСОБА_1 , просить постанову місцевого суду скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу інкримінованих адміністративних правопорушень. Апелянт зазначає, що у медичній установі лікар не здійснював огляд ОСОБА_1 та при проведенні огляду в медичному закладі у нього не відбирались зразки біологічного середовища на аналіз, а висновок складено без проведення лабораторних досліджень, відтак він є недійсним. З акту медичного огляду вбачається, що станом на час складання протоколу (31.05.2023 року о 02.00 год.), висновку та акту складено не було, що було залишено поза увагою судом першої інстанції. Вказує, на порушення процедури відеофіксації, оскільки працівники поліції переривали зйомку та не зафіксували обставин, що підтверджують наявність складу правопорушення, зокрема факту перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля, тому відеозапис не може бути беззаперечним доказом так як має вибірковий характер. Окрім того, матеріали справи не містять будь-якого підтвердження порушення правил дорожнього руху ОСОБА_1 , які б свідчили про наявність законних підстав для зупинки транспортного засобу. Також в матеріалах відсутні роздруківка результатів технічного приладу, сертифікат повірки приладу Драгер, документи на підтвердження відповідного тематичного удосконалення лікарем закладу охорони здоров`я.

Заслухавши пояснення захисника Федорова Д.С., який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що вказана апеляційна скарга підлягає частковому задоводенню з огляду на наступне.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, зобов`язаний був з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, частиною 1 статті 122-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Згідно з пунктом 2.4. Правил дорожнього руху України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням цих правил.

Пунктом 8.9А ПДР України, передбачено, що вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою, зокрема, сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки.

Відповідно до п.2.9.а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Адміністративне стягнення відповідно до санкції частини 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення є безальтернативним.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.

Як убачається з матеріалів справи, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд дав вірну оцінку.

Такий висновок ґрунтується на даних:

-протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 304351 від 31.05.2023 року з якого слідує, що 31.05.2023 року о 00 год. 56 хв. в м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, по вул. Івана Франка, 2, ОСОБА_1 керував в стані алкогольного сп`яніння транспортним засобом ВАЗ 211440 державний номерний знак НОМЕР_1 , результат огляду 0, 577 % проміле. В письмових поясненнях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 власноручно вказав, що випив одну бутилу пива і керував автомобілем;

-протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 304352 від 31.05.2023 року з якого слідує, що 31.05.2023 року о 00 год. 56 хв. в м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, по вул. Івана Франка, 2, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ВАЗ 211440 державний номерний знак НОМЕР_1 на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору, гучномовця не зупинився;

-висновку лікаря-нарколога КНП Кам`янець-Подільської міської лікарні КП МР щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 31.05.2023 року №23/61, з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду 0, 577 % проміле.

-акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеного щодо ОСОБА_1 , у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження на місці зупинки ОСОБА_1 відмовився;

-розписок про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та роз`яснення прав і обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП від 31.05.2023 року;

-постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7083148 від 31.05.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП;

-відеозаписом долученим до матеріалів справи, з якого вбачається рух транспортного засобу працівників поліції з проблисковими маячками червоного та синього кольорів, які прямують за автомобілем ВАЗ 211440, який намагається втекти. Згодом даний автомобіль зупиняється, із-за керма виходить ОСОБА_1 , поліцейські йому пояснюють, що він здійснив проїзд на заборонений червоний сигнал світлофора, чого той не заперечує. Пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, у зв`язку з наявними ознаками, останній, на місці зупинки відмовляється, проходить такий в медичній установі, результат 0,577 % проміле.

В судових засіданнях першої та апеляційної інстанції захисники Гармаш М.Ю. та Федоров Д.С. зазначили, що особа щодо якої складено протокол, вину заперечує, вважають, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП. До суду першої інстанції захисник подав письмове клопотання в якому вказував на те, що при проходженні медичного огляду лікар не відбирав у ОСОБА_1 зразки біологічного середовища, а висновок про стан сп`яніння складено без проведення лабораторних досліджень. Захисник Гармаш М.Ю. вважає, що порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі був проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та п.15 розділу 3 Інструкції затвердженої наказом №1452/735 від 9.11.2015, а тому просив визнати недійсними висновки медичного огляду. У суді захисник зазначив, що лікар не встановив клінічних ознак сп`яніння під час огляду водія. Захисник орієнтував суд закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення передбачені ч. 1 ст. 122-2 та ч.1 ст. 130 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Однак, незважаючи на заперечення вини ОСОБА_1 , дослідивши в судовому засіданні апеляційної інстанції матеріали справи про адміністративні правопорушення, суд апеляційної інстанції уважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зібрані у справі докази, в їх сукупності, відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження сторони захисту про порушення поліцейськими процедури відеофіксації правопорушення не заслуговують на увагу, так як відеозапис є безперервним у частині, яка має доказове значення для вирішення питання про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд звертає увагу на те, що дійсно п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 № 1026 передбачена безперервність здійснення відеозапису під час виконання поліцейськими своїх службових обов`язків. Між тим, нормативними документами, які регламентують порядок виявлення та фіксації адміністративних правопорушень, складання протоколів про адміністративні правопорушення та направлення відповідних матеріалів до суду, не передбачено обов`язковості надання усього відеозапису, здійсненого у ході виконання поліцейським своїх службових обов`язків. На думку суду, наданий суду відеозапис, на якому зафіксовано факт не зупинки ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції та розмова поліцейського з ним, з`ясування обставин для складання протоколів про адміністративні правопорушення та процесуальні дії, які при цьому вчинили поліцейські, об`єктивно доводить факти вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зазначений відеозапис відтворює повністю обставини події, є послідовним, зрозумілим та фіксує усі обставини події, та відмову порушника від проходження огляду на місці зупинки та проходження такого у медичному закладі. Тому доводи апеляційної скарги у цій частині є безпідставними.

Відтак, доводи апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП України, є необґрунтованими. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати, як намагання ОСОБА_1 уникнути встановленої законом відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Крім того, слід зазначити, що чинним законодавством не передбачено обов`язкового відібрання біологічних зразків під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, відтак такі доводи апеляційної скарги, як підстави для скасування постанови суду першої інстанції та закриття адміністративного провадження, не можуть бути враховані.

Згідно з відеозаписом ОСОБА_1 , під час огляду в медичному закладі, не заявляв про необхідність відібрання у нього біологічних зразків.

Відповідно до п. 14 розділу 3 Інструкції про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, якщо водій учасник ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами.

Всі інші доводи, наведені захисниками в апеляційній скарзі та у судовому засіданні апеляційної інстанції були предметом ретельного дослідження та змістовного аналізу судом першої інстанції, цілком спростовані висновками, наведеними судом у постанові, інших відомостей, які б могли вплинути на постановлення іншого рішення матеріали справи не містять.

Отже, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП України, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи та знайшов підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Що стосується накладення стягнення за вчиненні правопорушення то при вирішенні цього питання суд допустив істотні порушення вимог КУпАП, що є підставою для скасування постанови та винесенням нової постанови.

Так, згідно з резолютивною частиною постанови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 липня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП та призначено йому основне стягнення за ч. 1 ст. 122-2 у виді штрафу 51000 (п`ятдесят одна тисяча) грн., що відповідає 3000 (трьом тисячам) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та додаткове стягнення передбачене у санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді одного року позбавлення права керувати транспортними засобами. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

У повному тексті судового рішення, а саме постанови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 липня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП та призначено йому основне стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., що відповідає 1000 (одній тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та додаткове стягнення передбачене у санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді одного року позбавлення права керувати транспортними засобами. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

З наведеного слідує, що однією тією ж постановою на ОСОБА_1 накладені різні стягнення.

24 липня 2023 року постановою судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області виправлено допущено описку в постанові Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 липня 2023 року (рішення з вступною і резолютивною частиною) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2, ч.1 ст.130 КУпАП. Постановлено вважати вірним абзац 1 резолютивної частини постанови у такій редакції: « ОСОБА_1 визнати винним за ч. 1 ст. 122-2, ч.1 ст.130 КУпАП та призначити йому основне стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., що відповідає 1000 (одній тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та додаткове стягнення передбачене у санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді одного року позбавлення права керувати транспортними засобами».

Апеляційний суд уважає, що, у даному випадку, помилкове накладення стягнення судом першої інстанції, у резолютивній частині оскаржуваної постанови, не є опискою і не може вирішуватися шляхом виправлення допущеної описки у судовому рішенні.

Ухвалюючи своє рішення апеляційний суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Санкція ч. 1 ст. 122-2 КУпАП передбачає накладення стягнення у виді штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає стягнення у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Апеляційний суд уважає, що на ОСОБА_1 слід накласти стягнення відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, за більш серйозне правопорушення.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року у разі ухвалення судом постанови про накладання адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 536 гривень 80 копійок.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника Гармаша М.Ю. задовольнити частково.

Постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 липня 2023 року щодо ОСОБА_1 скасувати та постановити нову.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП та у відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП накласти на нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 536 грн. 80 коп. судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М.Кулеша