Номер провадження: 33/813/163/23
Справа № 506/646/22
Головуючий у першій інстанції Бурдинюк О. С.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати з розгляду цивільних справ Драгомерецького М.М.,

при секретарі Павлючук Ю.В.,

за участю: ОСОБА_1 та його адвоката Осокіна С.Ю.,

переглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Осокіна Сергія Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Красноокнянського районного суду Одеської області від 23 грудня 2022 року по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №098579 від 08.11.2022, ОСОБА_1 08 листопада 2022 року о 23.10 год, по вул. Центральній в с. Федосіївка, керував транспортним засобом «FORD TRANSIT» д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився зі застосуванням приладу «DRAGER ALKOTEST», тест № 343, результат тестування 2,79 ‰. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).

Постановою Красноокнянського районного суду Одеської області від 23 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортних засобів строком на один рік. Також стягнуто судовий збір 496,20 гривень (а.с. 35-36).

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, адвокат Осокін С.Ю. в інтересах ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, у якій зазначає, що постанова Красноокнянського районного суду Одеської області від 23 грудня 2022 року є незаконною, необґрунтованою та винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, тому просить її скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши ОСОБА_1 та його адвоката Осокіна С.Ю., які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладаючи відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції згідно вимог ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясував всі фактичні обставин, що мають істотне значення для її розгляду, ухваливши законне та обґрунтоване рішення.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення встановлюється шляхом дослідження доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно із п. п. 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.9 а ПДР України забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання пункту 2.9 а ПДР України має наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним судом встановлено, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

1)протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №098579 від 08.11.2022, який підписаний ОСОБА_1 .. Будь яких заперечень щодо суті порушення та щодо складеного протоколу останній на місці зупинки транспортного засобу, не висловлював (а.с. 1);

2)висновком газоаналізатора Drager Alcotest 6820, тест №343 від 08.11.2022, згідно якого в організмі ОСОБА_1 виявлено 2,79 проміле алкоголю. Зазначений висновок також підписаний ОСОБА_1 без будь яких заперечень (а.с. 2);

3)письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 08.11.2022, згідно яких вона «08 листопада 2022 року близько 23.10 год рухалась в якості пасажира спільно зі своїм чоловіком ОСОБА_1 , який керував автомобілем «FORD TRANSIT» д.н.з. НОМЕР_1 . Також вказала, що її чоловік ОСОБА_1 сьогодні вживав спиртні напої, та після чого сів за кермо. Вони рухались з с. Новокрасне до с. Федосіївка, та їх зупинили працівники поліції в с. Федосіївка (а.с. 3);

4)відеозаписом із портативного відеореєстратора, наданого працівниками поліції, якими зафіксовано факт здійснення працівниками поліції огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою приладу Drager Alcotest, що останній і не заперечував, результатів тесту 2,79 ‰. При цьому, відеозаписом зафіксовано, що на запитання поліцейського, чи вживали алкогольні напої, ОСОБА_1 відповів вживав (диск а.с. 5).

Таким чином, оцінюючи вищезазначені докази окремо та в їх сукупності, ґрунтуючись на внутрішньому переконанні, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 08 листопада 2022 року о 23.10 год, по вул. Центральній в с. Федосіївка, керував транспортним засобом «FORD TRANSIT» д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, оскільки такий висновок ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи.

Апеляційний суд не приймає доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 08.11.2022 о 23.10 год, по вул. Центральній в с. Федосіївка, не керував транспортним засобом «FORD TRANSIT» д.н.з. НОМЕР_1 , а за кермом насправді знаходився його знайомий, який в ході поїздки психанув, зупинив автомобіль та пішов додому, з огляду на наступне.

Так, судом був досліджений відеозапис із портативного відеореєстратора працівників поліції, який розпочинається, як працівники поліції підходять до транспортного засобу «FORD TRANSIT» д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_1 , на запитання працівника поліції куди направляєтеся відповів, що їде додому, також відповів, що керувала автомобілем його дружина. Щодо керування вказаного транспортного засобу його знайомим, який в ході поїздки психанув, зупинив автомобіль та пішов додому, не висловлювався. При цьому, на запитання поліцейського, чи зможе дружинина ОСОБА_1 ОСОБА_2 відвести автомобіль додому, відповіла, що не вміє керувати цим транспортним засобом, та в неї немає водійського посвідчення.

Далі в ході розмови працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Drager Alcotest, на що останній, після тривалих вмовлянь його дружини погодився. Результат тесту відобразив 2,79 проміле алкоголю в організмі.

Апеляційним судом також взято до уваги, що дружинина ОСОБА_1 , під час тривалих вмовлянь останнього пройти огляд на стан сп`яніння повторювала «ти ж п`яний і поліція тебе зупинила, пройди тест та поїдемо додому». ОСОБА_1 також не одноразово повторював, що він нікому не дозволить сісти за кермо його автомобіля, і тільки він завезе її додому (диск а.с. 5).

Наданий працівниками поліції відеозапис з відеореєстратора відображає із достатньою повнотою стан водія ОСОБА_1 , його поведінку та те, що співробітники поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення діяли згідно до вимог чинного законодавства та у відповідності до процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння та оформлення результатів такого огляду.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 викладені в апеляційній скарзі, та його висловлювання 08 листопада 2022 року під час зупинки транспортного засобу, є не послідовними та суперечливими. А тому позиція ОСОБА_1 , що він не керував транспортним засобом, а за кермом насправді знаходився його знайомий, який в ході поїздки психанув, зупинив автомобіль та пішов додому, розцінюється апеляційним судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення ним вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху України.

Зазначений висновок суду також відповідає завданням КУпАП, яким є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Осокіна Сергія Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Красноокнянського районного суду Одеської області від 23 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький