КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №752/104/23 Головуючий у І інстанції: Дідик М.В.
Провадження №33/824/1594/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М УКРА Ї Н И

23 березня 2023 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Стрижеус А.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 17 січня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17 січня 2023 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП та накладеноадміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 3 (три) місяці.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовій збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. на користь держави.

Не погоджуючись з даним рішенням судді, ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій він просить оскаржувану постанову судді скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. .

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що розгляд справи проводився без виклику та участі ОСОБА_1 , жодного повідомлення від Голосіївського районного суду на його адресу не надходило, причини неявки в судове засідання місцевим судом не було з`ясовано.Вказує, що виконавче провадження № 160692211 закінчено у зв`язку з поверненням виконавчого провадження стягувачу на підставі її заяви до виконавчої служби на підставі повної сплати заборгованості. Дана заява від 09.12.2022 рокубула подана стягувачем до ДВС м. Умань, і старший державний виконавець Сидоренко Л.О. повідомила його усно, що знімає всі обтяження та арешти, накладені в процесі виконавчого провадження (копія заяви стягувача додається до апеляційної скарги). Постанову ДВС він отримав від його колишньої дружини, і оскільки він вважав, що з нього Державною виконавчою службою знято обмеження у праві керування, він почав займатися трудовою діяльністю з надання послуг таксі.

Також в тексті апеляційної скарги міститься клопотанняскаржника про направлення зазначеної справи на розгляд до суду за місцем його його проживання.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі і просив скасувати постанови суду першої інстанції та закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положення ст.251 КУпАП регламентують, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення підтверджується: відомостями, відміченими в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 465529 від 10.12.2022 року, копією постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування ТЗ від 02.06.2022 року.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.

Викладені в апеляційній скарзі доводи і заперечення наведених висновків суду не спростовують.

За змістом диспозиції ч.3 ст.126 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Тобто суб`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення не обов`язково характеризується виною лише у формі прямого умислу. Диспозиція даної норми закону на відміну від (ст.ст.41-1, 46, 51-2, 103-1, 116, 163-8, 164-15, 163-11, 164-3, 164-15, 166-16, 172-16, 173-2, 198, 203-1 КУпАП) не містить у собі посилання на обов`язку умисність вчинення таких дій.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У зв`язку з наведеним апеляційний суд вважає, що передбачена ч.3 ст.126 КУпАП адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, передбачає й необережну форму вини.

Так з матеріалів провадження вбачається, що згідно виконавчого листа № 2-3012 від 09.06.2009 року, постановою старшого державного виконавця Відділу ДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сидоренко Л.О. від 02.06.2022 року, ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів на утримання ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до повноліття дитини.

Відтак, ОСОБА_1 , знаючи про цю обставину, мав усвідомлювати наслідки наявності такої непогашеної заборгованості у формі обмеження у праві керування транспортними засобами, проте він ставився до цього байдуже, не погасивши таку заборгованість з 2019 року.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 10.12.2022 серії ААД № 465529, 10.12.2022 року о 09 год. 10 хв., в м. Києві, по пр-ту Лобановського 196, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем «Мазда», реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування ТЗ на підставі постанови № 16069211 від 02.06.20220 року, виданої ВДВС у м. Умані ЦЗМУ МЮ. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП (а.с.1).

Під час апеляційного розгляду встановлено, що правопорушення ОСОБА_1 вчинив 10 грудня 2022 року (а.с.1).

Постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами щодо ОСОБА_1 прийнята 02 червня 2022 року (а.с.2).

А постанову про повернення виконавчого документа стягувану постановлена 26 грудня 2022 року.

Тобто, 10 грудня 2022 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом, будучи особою, стосовно якої встановлене тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Таким чином, ОСОБА_1 станом на день винесення постанови судом першої інстанції 10.12.2022 року є особою, щодо якої існує не скасоване обмеження у праві керування транспортними засобами, про що і був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 465529 від 10.12.2022 року.

Крім того, ОСОБА_1 був обізнаний про обмеження у праві керування транспортними засобами, оскільки раніше про що і не заперечується в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд попередньої інстанції не встановив обставини, які мають значення для правильного розгляду справи не є слушними, оскільки спростовуються викладеними висновками в оскаржуваному рішенні суду з наданням належної оцінки кожному наявному доказу в матеріалах справи.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

При накладені адміністративного стягнення судом відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Врахувавши вказані обставини суд призначив ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч.3 ст.126 КУпАП, яке за своїм видом і мірою є справедливим.

Порушень застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що є безумовною підставою скасування судового рішення, не встановлено.

З огляду на викладене, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд першої інстанції з яким погоджується суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 126 КУАП адміністративного правопорушення.

Що стосується клопотання про направлення справи на розгляд до суду за місцем проживання ОСОБА_1 , необхідно зазначити наступне.

За загальним правилом справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення (ч. 1 ст. 276 КУпАП).

Норми ст. 276 КУпАП не передбачають альтернативної підсудності щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення за ч. 3 ст. 126 КУпАП, а тому дана справа розглядається за місцем вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, клопотання ОСОБА_5 про направлення зазначеної справи на розгляд до суду за місцем його проживання не підлягає задоволенню.

Щодо доводів апелянта про розгляд справи за його відсутності, суд апеляційної інстанції відхиляє вказані доводи, оскільки стаття 268 КУпАП не передбачає розгляд справ про адміністративне правопорушення за ст.126 КУпАП за обов`язкової участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні 17 січня 2023року.

Проте ОСОБА_1 був обізнаний про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення від 10 грудня2022 року.

Відповідно до довідки про доставку SMS повідомлення ОСОБА_1 повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення SMS повідомлення на його номер телефону, повідомлений під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення - +38 (а.с. 5).

Між тим, про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 був повідомлений заздалегідь належним чином, однак до суду не з`явився. ОСОБА_1 було відомо про наявність у провадженні Голосіївського районного суду м. Києва справи відносно нього про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.126 КУпАП, при складанні протоколу йому були роз`ясненні права та обов`язки,передбачені ст.63Конституції України,і ст.268КУпАП,та повідомленойого пророзгляд справи у Голосіївськомурайонному суді м. Києва. Він був зобов`язаний цікавитись відомостями про рух справи про адміністративне правопорушення та прибути до суду для участі в судовому засіданні.

Інформація про завчасне публікування списків справ, призначених до розгляду в кожному суді України, у тому числі в Голосіївсько мурайонному суді м. Києва, на офіційному сайті, є загальновідомою.

Приймаючи до уваги, що ст.277 КУпАП передбачений строк розгляду справи про адміністративне правопорушення, який становить п`ятнадцять днів з дня одержання відповідного протоколу та інших матеріалів, апеляційний суд за наведених обставин не вбачає порушень процесуального закону з приводу розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 17 січня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП та накладеноадміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 3 (три) місяці - залишити без задоволення, а постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 17 січня 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Стрижеус