Справа № 346/2337/23
Провадження № 3/346/1362/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Яремин М.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Чуднівським РС УДМС України в Житомирській області 25.05.2016 року, вказані місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , громадянку України, за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ухилилась від виконання передбачених ст. 150 СК України обов`язків щодо виховання своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , внаслідок чого останні 11.04.2023 року о 15:00 год. перебували за місцем проживання в антисанітарних умовах, а саме брудно, не прибрано, розкидані речі.

На розгляд справи ОСОБА_1 повторно не з`явилася, хоча повідомлялася про час і місце розгляду справи за адресою вказаною нею в протоколі про адміністративне правопорушення, а також шляхом надсилання смс-повідомлень, що підтверджується довідкою про доставку смс-повідомлення, причини неявки суду не повідомила, від неї не надійшло заяви про розгляд справи у її відсутності.

Зважаючи на те, що із часу складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 784369 від 11.04.2023 року ОСОБА_1 було відомо, що розгляд справи відбудеться в Коломийському міськрайонному суді Івано-Франківської області, судом вирішено провести розгляд справи у її відсутності, що не суперечить правовим приписам ч.2 ст.268 КУпАП.

До вказаних висновків суд прийшов, зокрема виходячи і з наступного.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 суд враховує, що остання була обізнана з фактом складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП, про що свідчить її підпис в протоколі про адміністративне правопорушення.

Вина ОСОБА_1 підтверджується також:

- даними в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 784369 від 11.04.2023 року, в якому в поясненнях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказано, що « з протоколом згідна, буду більше приділяти уваги»;

- даними рапорту помічника чергового Коломийського РВП щодо повідомлення зі служби «102» від 11.04.2023 року з приводу вказаної події;

-даними листа начальника Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківської області №7658/108/56-2023 від 12.04.2023 року, адресованого начальнику служби у справах дітей Коломийської міської ради, щодо необхідності вжити заходів реагування до сім`ї ОСОБА_1 , за місцем проживання якої виявлено антисанітарні умови проживання, а саме брудна постільна білизна, розкидані речі, відсутні продукти харчування, у дітей не має окремого спального та місця для виконання домашнього завдання;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 11.04.2023 року, відповідно до яких вона підтвердила, що 11.04.2023 року за місцем її проживання наявний безлад та не прибрано, оскільки проводиться ремонт в іншому приміщенні, на підлозі сміття та залишки продуктів харчування;

- письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 11.04.2023 року, згідно з якими за адресою, де проживає ОСОБА_1 з дітьми, неналежні умови проживання.

Окремо слід наголосити на тому, що ч.1 ст.184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

У зв`язку із наведеним формулюванням диспозиції частини першої статті 184 КУпАП необхідно навести обґрунтування того, що особа може нести адміністративну відповідальність і у випадку ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо дітей віком до 14 років (малолітніх).

Дитина це особа віком до вісімнадцяти років (ст.6 Сімейного кодексу України, ст.1 Закону України «Про охорону дитинства»).

В кримінальному процесі під неповнолітньою особою розуміється малолітня особа, а також дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

КУпАП прийнятий 07.12.1984 року і в цей період були чинними Цивільний кодекс Української РСР (далі - ЦК УРСР) та Кодекс про шлюб та сім`ю України, які не містили визначення «малолітня особа». Поняттям «неповнолітній» охоплювались діти у віці до вісімнадцяти років (див. наприклад статті 13-14 ЦК УРСР).

Пізніше Цивільний кодекс України та СК відокремили малолітніх дітей, як осіб віком до чотирнадцяти років та неповнолітніх осіб, як дітей у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Поряд з цим, з 1993 по 2021 роки діяв Закон України «Про сприяння соціальному становленню та розвитку молоді в Україні», який визначав неповнолітніх, як громадян віком до 18 років (стаття 1).

Таким чином, тривалий час під категорію «неповнолітній» підпадали особи віком до вісімнадцяти років і на даний час КУпАП відповідного розмежування між «неповнолітнім» та «малолітнім» не містить.

Призначення ст. 184 КУпАП, виходячи із її назви, пов`язано із захистом від невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей.

Застосовуючи телеологічний спосіб тлумачення, який передбачає з`ясування суті норми права за допомогою її мети, враховуючи історію розвитку даної правової норми, суд доходить висновку, що у диспозиції ч.1 ст. 184 КУпАП категорія «неповнолітня дитина» розуміється, як особа віком до вісімнадцяти років.

Виключення відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків щодо осіб до чотирнадцяти років невілюватиме саму ідею закріплення статті 184 КУпАП та охорону прав дітей взагалі.

Отже, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, особу порушниці, яка вчинила вказане адміністративне правопорушення вперше, враховуючи характер вчиненого правопорушення, вважаю, що на неї слід накласти адміністративне стягнення у виді попередження. Такий вид адміністративного стягнення, у відповідності до ст.23 КУпАП, буде мірою відповідальності, достатньою для досягнення мети виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладене таке стягнення.

На підставі викладеного та, керуючись ст. ст. 33, 40-1, 184, 252, 283 КУпАП, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536 гривень 80 копійок у дохід держави: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) : 37993783, Банк отримувача:Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст.7та ч. 1 ст.287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Суддя Яремин М. П.