ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2190/22

28 березня 2023 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі судді Грипіч Л. А. розглянувши матеріали, що надійшли від Відділення поліції № 2 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, паспорт № НОМЕР_1 від 20.09.2019 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №119930 від 22.10.2022 року, складеного поліцейським СРПП №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області Крищуком І. А. вбачається, що ОСОБА_1 , 22.10.2022 року о 00 год. 58 хв. в м. Костопіль, по вул. Коперніка, керував транспортним засобом марки FORTE CROSS 250, б/н з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі та проведення такого огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager №6810 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. Такі дії ОСОБА_1 попередньо кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що з даним протоколом повністю не згідний, оскільки вказаного у ньому правопорушення не вчиняв. Зазначив, що він дійсно відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер, оскільки не керував мотоциклом, і не вважається водієм, а є пішоходом і за таких умов не може нести відповідальності. Зазначив, що в той вечір 21.10.2022 року вони з товаришем ОСОБА_2 приїхали у м. Костопіль, щоб віддати насос ОСОБА_3 , оскільки у нього спустило колесо і він не міг їхати далі. Віддавши насос ОСОБА_3 , вирішили погуляти по м. Костопіль, купили алкоголь. Перед тим, як пити алкоголь, подзвонили ОСОБА_4 і домовилися, що той забере їх додому, оскільки сідати за кермо ніхто не хотів. ОСОБА_5 залишили біля магазину «Урожай». Пізніше до них на автомобілі під`їхало троє хлопців, які створили конфлікт і їх побили. Після чого ОСОБА_6 викликав поліцію. По приїзду поліцейські почали складати протокол. Гамзу ОСОБА_7 забрали у відділення поліції для дачі пояснень. В цей час мотоцикл стояв на стоянці, ним ніхто не керував. Поліцейські для того, щоб доставити всіх до відділення поліції заставляли його їхати на мотоциклі. Він відмовлявся це робити, однак вони почали його штовхати, бити і силоміць заставляли сідати за кермо. На підставі вищезазначеного, просив суд закрити провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показав, що 21.10.2022 року близько 21 год. вони з ОСОБА_1 приїхали в м. Костопіль, привезли насос ОСОБА_3 . Вирішили погуляти в м. Костопіль, купили алкоголь. Додому їх мав завезти ОСОБА_8 , з яким вони перед цим домовилися. Мотоцикл вони залишили на стоянці біля магазину «Урожай». Через деякий час до них під`їхало троє хлопців на автомобілі Джип і створили конфліктну ситуацію, після чого їх всіх побили. ОСОБА_9 викликав поліцію. По приїзду поліцейській склали протокол. Мотоцикл стояв на стоянці, ним ніхто не керував. Пізніше працівники поліції в грубій формі заставляли ОСОБА_1 сідати за кермо і їхати до відділення поліції, на що він відмовлявся.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що 21.10.2022 року близько 22 год. до нього зателефонував ОСОБА_1 і попросив забрати його мотоцикл в м. Костопіль біля магазину «Урожай». По приїзду в м. Костопіль він на вказаному місці ОСОБА_10 не застав, а в телефонній розмові дізнався, що ОСОБА_10 уже біля поліції і мотоцикл також там. Чи керував ОСОБА_10 мотоциклом і хто саме керував мотоциклом він не бачив, розписку писав під диктовку працівників поліції. Після того, як працівники поліції відпустили ОСОБА_10 з відділку, він розповів, що вони заставляли його їхати до відділення поліції силоміць.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показав, що 21.10.2022 року приїхав в м. Костопіль на заправку (район автовокзалу) заправити мотоцикл, однак пробив колесо. Подзвонив до ОСОБА_1 , щоб той привіз йому насос. По приїзду ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , вони пішли прогулятися по центру м. Костопіль. ОСОБА_12 залишив на стоянці біля магазину «Урожай», де його мав забрати ОСОБА_8 . Коли вони поверталися з центру до них під`їхав автомобіль, з якого вийшли хлопці і розпочали бійку. Після нанесення побоїв він викликав поліцію. По приїзду працівники поліції забрали його до відділення поліції для дачі пояснень. Поліцейські вели себе не коректно, висловлювалися в їх адресу нецензурними словами. Він хотів зафільмувати їх поведінку, однак поліцейські погрожували йому забрати телефон, при цьому повідомили, що у воєнний час не можна їх фотографувати. Пізніше, зі слів ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , йому стало відомо, що працівники поліції їх били і заставляли ОСОБА_10 сідати за кермо мотоцикла.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов наступних висновків.

Так на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №119930 від 22 жовтня 2022 року, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 22 жовтня 2022 року, направлення водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22 жовтня 2022 року, розписку ОСОБА_8 від 22 жовтня 2022 року, копію постанови серії БАД №631122 від 21 жовтня 2022 року та відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

Разом з тим, з оглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що останній не містить доказів керування ОСОБА_1 мотоциклом, як і доказів зупинки працівниками поліції ОСОБА_1 . Відеозапис фіксує лише факт спілкування із ОСОБА_1 .

Крім того, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_8 та ОСОБА_3 також підтвердили, що ОСОБА_1 на момент приїзду працівників поліції не керував мотоциклом, мотоцикл стояв на стоянці.

Відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, відповідно до абз.25 п.1.10 Правил дорожнього руху, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що відповідальність за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення несуть саме водії - особи, які керують транспортним засобом.

Більше того, відповідно до абз.75 п.1.10 Правил дорожнього руху, пішохід - особа, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами і не виконує на дорозі будь-яку роботу. До пішоходів прирівнюються також особи, які рухаються в кріслах колісних без двигуна, ведуть велосипед, мопед, мотоцикл, везуть санки, візок, дитячу коляску чи крісло колісне.

Враховуючи, що ОСОБА_1 22.10.2022 року о 00 год. 58 хв. в м. Костопіль по вул. Коперніка не керував мотоциклом FORTE CROSS 250, б/н, то останній вважається пішоходом і не є водієм у розумінні абз.75 п.1.10 Правил дорожнього руху.

Відтак, суд дійшов висновку, що за відсутності доказів керування особою транспортним засобом, відсутні підстави вважати, що така особа підлягає адміністративній відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1, 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі суворого додержання принципу законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд також враховує, що 17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Так в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява №7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.1 ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи.

Суд також враховує, що винесена відносно ОСОБА_1 на місці постанова у справі про адміністративне правопорушення також не є беззаперечним доказом вчинення останнім порушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки остання винесена разом із складанням протоколу за відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Відтак, враховуючи відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом та з огляду на практику Європейського суду з прав людини, у суду виник обґрунтований сумнів у доведеності поза розумним сумнівом вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому суд дійшов переконливого висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 130, 247, 251, 283, 284, 285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі скарги через Костопільський районний суд.

СуддяЛ. А. Грипіч