Справа № 372/1450/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 червня 2023 року Обухівський районний суд Київської області у складі :

головуючого судді Потабенко Л.В.

при секретарі судового засідання Рябуха О.В.,

за участю прокурора Липка Д.О., Малишенко Д.О.,

захисника Кулініченка Г.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши об`єднану справу про адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працюючої начальником фінансового управління виконавчого комітету Обухівської міської ради, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 1484 від 31 березня 2023 року ОСОБА_1 , обіймаючи посаду начальника фінансового управління виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області, будучи особою, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування та відповідно до пп. «в» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», не вжила заходів щодо недопущення виникнення конфлікту інтересів та прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме: підписала наказ про преміювання за жовтень 2022 року № 28-ОД від 28.09.2022, яким преміювала працівників управління та себе особисто, встановивши собі премію у розмірі 130 %, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 1477 від 31 березня 2023 року ОСОБА_1 , обіймаючи посаду начальника фінансового управління виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області (далі начальник управління), будучи особою, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування та згідно з пп. «в» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» будучи суб`єктом, відповідальним за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, порушуючи вимоги ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомила належним чином про наявність у неї реального конфлікту інтересів під час підписання наказу про встановлення премії за липень 2022 року № 17-ОД від 26.07.2022, яким преміювала працівників управління та себе особисто, встановивши собі премію у розмірі 130 %, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 1476 від 31 березня 2023 року ОСОБА_1 , обіймаючи посаду начальника фінансового управління виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області, будучи особою, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування та відповідно до пп. «в» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», не вжила заходів щодо недопущення виникнення конфлікту інтересів та прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме: підписала наказ про преміювання за червень 2022 року № 16-ОД від 24.06.2022, яким преміювала працівників управління та себе особисто, встановивши собі премію у розмірі 130 %, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 1482 від 31 березня 2023 року ОСОБА_1 , обіймаючи посаду начальника фінансового управління виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області, будучи особою, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування та відповідно до пп. «в» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», не вжила заходів щодо недопущення виникнення конфлікту інтересів та прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме: підписала наказ про преміювання за вересень 2022 року № 24-ОД від 28.09.2022, яким преміювала працівників управління та себе особисто, встановивши собі премію у розмірі 130 %, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 1467 від 31 березня 2023 року ОСОБА_1 , обіймаючи посаду начальника фінансового управління виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області (далі начальник управління), будучи особою, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування та згідно з пп. «в» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» будучи суб`єктом, відповідальним за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, порушуючи вимоги ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомила належним чином про наявність у неї реального конфлікту інтересів під час підписання наказу про встановлення премії за лютий 2022 року № 05-ОД від 24.02.2022, яким преміювала працівників управління та себе особисто, встановивши собі премію у розмірі 130 %, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 1469 від 31 березня 2023 року ОСОБА_1 , обіймаючи посаду начальника фінансового управління виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області (далі начальник управління), будучи особою, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування та згідно з пп. «в» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» будучи суб`єктом, відповідальним за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, порушуючи вимоги ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомила належним чином про наявність у неї реального конфлікту інтересів під час підписання наказу про встановлення премії за березень 2022 року № 07-ОД від 28.03.2022, яким преміювала працівників управління та себе особисто, встановивши собі премію у розмірі 130 %, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 1465 від 31 березня 2023 року ОСОБА_1 , обіймаючи посаду начальника фінансового управління виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області (далі начальник управління), будучи особою, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування та згідно з пп. «в» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» будучи суб`єктом, відповідальним за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, порушуючи вимоги ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомила належним чином про наявність у неї реального конфлікту інтересів під час підписання наказу про встановлення премії за січень 2022 року № 03-ОД від 24.02.2022, яким преміювала працівників управління та себе особисто, встановивши собі премію у розмірі 130 %, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 1461 від 31 березня 2023 року ОСОБА_1 , обіймаючи посаду начальника фінансового управління виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області (далі начальник управління), будучи особою, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування та згідно з пп. «в» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» будучи суб`єктом, відповідальним за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, порушуючи вимоги ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомила належним чином про наявність у неї реального конфлікту інтересів під час підписання наказу про встановлення премії за листопад 2021 року № 32-ОД від 29.11.2021, яким преміювала працівників управління та себе особисто, встановивши собі премію у розмірі 140 %, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 1459 від 31 березня 2023 року ОСОБА_1 , обіймаючи посаду начальника фінансового управління виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області (далі начальник управління), будучи особою, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування та згідно з пп. «в» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» будучи суб`єктом, відповідальним за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, порушуючи вимоги ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомила належним чином про наявність у неї реального конфлікту інтересів під час підписання наказу про встановлення премії за жовтень 2021 року № 28-ОД від 26.10.2021, яким преміювала працівників управління та себе особисто, встановивши собі премію у розмірі 140 %, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 13 квітня 2023 року у справі № 372/1450/23, об`єднано в одне провадження адміністративні матеріали № №372/1454/23, №372/1455/23, №372/1463/23, №372/1479/23, №372/1488/23, №372/1490/23, №372/1495/23, №372/1498/23 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Прокурор при розгляді справи посилався на наявність в діяннях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Кулініченко Г.В., надав заперечення, в яких наголосив на недоведеності складу умисного правопорушення та наявності реального конфлікту інтересів. Під час розгляду справи посилався на те, що розпорядженнями міського голови затверджено встановлення ОСОБА_1 щомісячної премії у 2021 році в розмірі 200 % та в 2022 році в розмірі 250 %, а відтак в усіх спірних епізодах розмір визначеної у наказах премії не перевищував максимально можливого рівня. До того ж, відповідні накази є похідними від розпоряджень міського голови, якими щомісячно погоджувалася виплата ОСОБА_1 премії. Крім того, протоколи не містять даних, що стали підставою їх складання, не містять доказів їх вручення ОСОБА_1 , та не мають дати вчинення адміністративного правопорушення. Просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП не визнала, підтримала надані її представником адвокатом Кулініченко Г.В. заперечення.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 172-7 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

У частині 2 статті 172-7 КУпАП встановлена відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно з підпунктом «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Відповідно до розпорядження виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області від 10.03.2011 року №58 «Про призначення ОСОБА_1 начальником фінансового управління виконавчого комітету Обухівської міської ради», ОСОБА_1 з 10.03.2011 року призначено на посаду начальника фінансового управління, присвоївши їй 10 (десятий) ранг посадової особи місцевого самоврядування у межах п`ятої категорії посад.

Розпорядженням виконавчого комітету Обухівської міської ради від 20.04.2013 року № 80-к «Про присвоєння чергового рангу ОСОБА_1 » відповідно до статей 25 та 26 Закону України «Про державну службу», статті 15 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», Положення про ранги державних службовців, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.1996 року №658 ОСОБА_1 з 01.04.2013 року присвоєно черговий 9 (дев`ятий) ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах п`ятої категорії.

Згідно з Положенням про фінансове управління виконавчого комітету Обухівської міської ради, затвердженого рішенням сесії Обухівської міської ради № 489-55-VII від 26.08.2010, фінансове управління є структурним підрозділом виконкому та підпорядковується Головному фінансовому управлінню Київської обласної державної адміністрації, раді, виконавчому комітету.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Таким чином, ОСОБА_1 , відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» є посадовою особою місцевого самоврядування, утвореного відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування», тобто суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією.

06.05.2016 року ОСОБА_1 , під особистий підпис, ознайомлена з Попередженням про обмеження, встановлені Законами України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та «Про запобігання корупції» стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави, що спрямовані на запобігання корупції.

Частиною 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до абзаців 10, 11 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції» приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Реальний конфлікт інтересів суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

При цьому для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особи, і кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, слід встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: 1) наявність у особи факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення/вчинення чи не вчинення дій; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість, прийняття рішень або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає.

Таким чином, обов`язковою ознакою конфлікту інтересів є наявність суперечностей між особистими інтересами та службовими повноваженнями особи, які можуть вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Такий вплив може бути у разі наявності в особи дискреційних повноважень (коли особа може вибирати з декількох варіантів рішень чи дій той, який вважає найбільш прийнятним за відповідних обставин).

Судом установлено, що відповідно до Положення про фінансове управління виконавчого комітету Обухівської міської ради, затвердженого рішенням сесії Обухівської міської ради (далі - Положення про фінансове управління) №489-55-VII від 26.08.2010, управління утримується за рахунок коштів міського бюджету, начальник фінансового управління згідно із своїми повноваженнями: здійснює керівництво діяльністю управління, видає у межах своєї компетенції накази, організовує і контролює їх виконання; розпоряджається коштами в межах затвердженого кошторису витрат на утримання Управління, в установленому порядку призначає на посади працівників Управління; здійснює преміювання працівників Управління в межах запланованого фонду оплати праці, згідно чинного законодавства та згідно Положення про преміювання, що затверджується міським головою.

Розпорядженням Обухівської міської ради від 01.11.2021 № 521 затверджено Положення про умови та порядок преміювання Обухівського міського голови, секретаря Обухівської міської ради, заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів Обухівської міської ради, керуючого справами, посадових осіб місцевого самоврядування та працівників відділів, управлінь апарату Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області та інших структурних підрозділів (далі - Положення про умови та порядок преміювання), яке визначає умови та порядок преміювання Обухівського міського голови, секретаря Обухівської міської ради, заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів Обухівської міської ради, керуючого справами, старост, начальників та спеціалістів відділів, управлінь та інших структурних підрозділів, службовців, робітників Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області з метою стимулювання сумлінного та якісного виконання ними своїх посадових обов`язків, ініціативного й творчого підходу до вирішення поставлених завдань, забезпечення належного рівня трудової та виконавської дисципліни.

Згідно із розділом 2 Порядок визначення фонду преміювання Положення на преміювання працівників за результатами роботи за місяць можуть бути спрямовані кошти в розмірі місячного фонду заробітної плати за посадовими окладами, а також економії фонду оплати праці. Розділом 3 (Показники преміювання та розмір премії) визначено, що преміювання здійснюється відповідно до особистого внеску в загальні результати роботи, рівня трудової та виконавської дисципліни, інтенсивності праці. За результатами роботи за місяць для визначення розміру премій враховуються такі показники, як своєчасне та якісне виконання обов`язків, визначених для відповідних категорій працівників у посадових інструкціях, розподілі обов`язків і доручень безпосереднього керівника, дотримання чинного законодавства, трудової дисципліни, правил внутрішнього трудового розпорядку, дотримання норм етики.

У розділі 4 Порядок преміювання згаданого Положення визначено, що начальникам самостійних структурних підрозділів (управлінь, відділів) виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області премія нараховується за розпорядженням Обухівського міського голови щомісячно за фактично відпрацьований час і виплачується протягом звітного місяця в межах фонду оплати праці у відсотках до посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг, вислугу років та надбавки за виконання особливо важливої роботи. Рішення про виплату премії за відповідний місяць приймається міським головою одноособово. Після розгляду пропозицій (подань) Обухівським міським головою, відділ організаційно-кадрової роботи готує проект розпоряджень про преміювання і передає його на затвердження міському голові. Керівники структурних підрозділів виконавчого комітету Обухівської міської ради, заступники міського голови з питань діяльності виконавчих органів Обухівської міської ради щомісяця до 25 числа вносять Обухівському міському голові подання на преміювання працівників відповідно до розподілу обов`язків.

Підставою для нарахування та виплати премії є підписане та зареєстроване в установленому порядку розпорядження Обухівського міського голови, а у випадку його відсутності - заступника Обухівського міського голови з питань діяльності виконавчих органів Обухівського міської ради, на якого покладені виконання обов`язків.

Виходячи з цього для ОСОБА_1 суб`єктом призначення/керівником вищого рівня є міський голова.

Розпорядженням Обухівського міського голови від 21.01.2021 року №27-к «Про преміювання працівників фінансового управління виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області» міський голова встановив начальнику фінансового управління виконавчого комітету Обухівської міської ради премію на 2021 рік щомісячно у розмірі 200% відповідно до Положення про преміювання працівників управління.

Розпорядженням Обухівського міського голови від 18.01.2022 року № 09-к «Про деякі питання преміювання начальника фінансового управління та начальника управління соціального захисту населення виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області» міський голова встановив начальнику фінансового управління та начальнику управління соціального захисту населення виконавчого комітету Обухівської міської ради премію на 2022 рік щомісячно у розмірі 250 % в межах наявних коштів на оплату праці працівників кожного управління.

ОСОБА_1 щомісячно, відповідно до Положення про преміювання працівників фінансового управління подавала на ім`я міського голови подання про преміювання працівників фінансового управління.

Міський голова на підставі даного подання приймав розпорядження про преміювання працівників фінансового управління та ОСОБА_1 в межах фонду оплати праці.

На виконання розпоряджень міського голови, тобто суб`єкта призначення/керівника вищого рівня приймала накази про преміювання працівників фінансового управління, в тому числі і себе, виходячи з фонду оплати праці та розпоряджень Обухівського міського голови №27-к від 21 січня 2021 року та №09-к від 18 січня 2022 року.

Відповідно до роз`яснень, що викладені у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією», при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Відтак, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, необхідно встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований та визначений; наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; наявність повноважень на прийняття рішення, наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, але відсутнє в протоколах щодо ОСОБА_1 .

В діяннях особи, щодо якої було складено протокол, повинна існувати суб`єктивна сторона правопорушення у формі умислу, що є невід`ємною складовою частиною складу умисного правопорушення взагалі, яка належними та допустимими доказами не підтверджена.

Порядок оплати посадових осіб місцевого самоврядування регулюється Постановою Кабінету Міністрів України № 268 від 09 червня 2006 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів».

Пунктом 2 Постанови № 268 визначено надати право керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, у межах затвердженого фонду оплати праці:

1) здійснювати преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи, а також до державних і професійних свят та ювілейних дат у 2006 році в межах коштів, передбачених на преміювання у кошторисі відповідного органу, та економії коштів на оплату праці, а починаючи з 01.01.2007 - у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш, як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Конкретні умови, порядок та розміри преміювання працівників визначаються у положенні про преміювання відповідного органу;

2) надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника (місячного грошового забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького складу).

Згідно з п. 20 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова видає розпорядження у межах своїх повноважень, а відповідно до п. 13 ч. 4 ст. 42 даного Закону України сільський, селищний, міський голова є розпорядником бюджетних коштів, використовує їх лише за призначенням, визначеним радою.

В протоколах зазначено, що накази про преміювання працівників фінансового управління та самої ОСОБА_1 приймались останньою на підставі розпорядження виконавчого комітету Обухівської міської ради, що суперечить ст. ст. 42, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», якими встановлено, що розпорядження виконавчий комітет не приймає, тому слід погодитись із позицією захисту про протирічливість висновків та необ`єктивність обставин, покладених в основу протоколу.

При цьому слід також звернути увагу на те, що міський голова своїми розпорядженнями №27-к від 21 січня 2021 року та №09-к від 18 січня 2022 року, на підставі п. 20 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Постановою Кабінету Міністрів України № 268 від 09 червня 2006 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» встановив начальнику фінансового управління ОСОБА_1 , на 2021 рік щомісячно премію в розмірі 200%, а на 2022 рік премію в розмірі 250%, тобто в розмірі набагато вищому ніж фактично було нараховано і виплачено ОСОБА_1 .

Відповідно до п.1 даних розпоряджень встановлено, що виплату премій здійснювати в межах наявних коштів на оплату праці, тим самим в межах фонду оплати праці.

Зауваження прокурора щодо невідповідності розпоряджень певним підзаконним актам, зокрема окремим роз`ясненням НАЗК, не можуть братися до уваги і покладатись в основу судового рішення як непереконливі, оскільки доводи сторони захисту про відповідність дій ОСОБА_1 тим самим роз`ясненням також є обґрунтованими з огляду на те, що вищевказані розпорядження на час розгляду справи не оскаржені та не скасовані, розмір премії не перевищував дозволеного безпосереднім керівником граничного розміру, а направлення ОСОБА_1 звернень до міського голови, винесення на підставі таких звернень розпоряджень із підтвердженням викладених у таких зверненнях відомостей, свідчить про те, що фактично вона повідомляла керівника про наявний конфлікт інтересів і в достатнім мірі вжила можливих заходів для уникнення дій в умовах такого конфлікту інтересів, оскільки безпосередній керівник (міський голова/секретар міської ради) внаслідок таких вжитих нею заходів був достовірно обізнаний із фактом нарахування їй конкретно визначеного розміру премії та надав дозвіл на виплату премії у такому розмірі, який не перевищував граничного розміру. Крім того, протирічливість, неузгодженість чи неконкретизованість нормативно-правових актів, зміни у тлумаченні аналогічних ситуацій антикорупційним органом, неоднозначне тлумачення наданих ним роз`яснень не можуть свідчити про безсумнівність висновку про наявність складу правопорушення і покладатись в основу судового рішення про винуватість особи у скоєнні правопорушення.

На підставі розпоряджень міського голови, які є обов`язкові для ОСОБА_1 , як начальника управління, вона видавала накази про преміювання працівників управління та себе, тим самим дані накази були похідними від розпоряджень виданих суб`єктом призначення/керівником вищого рівня. При цьому премія, яка призначалась ОСОБА_1 не відповідала розпорядженням міського голови № 27-к від 21 січня 2021 року та № 09-к від 18 січня 2022 року, що свідчило б про їх невиконання та притягнення її до дисциплінарної відповідальності, що міським головою здійснено не було, так як премія призначалась за його іншими розпорядженнями та в межах фонду оплати праці. Дані обставини вказують на відсутність в діях ОСОБА_1 умислу на вчинення протиправних дій.

Виходячи з цього ОСОБА_1 не мала дискреційних повноважень, приватного інтересу під час підписання указаних у протоколах наказів, наявності суперечності між приватним інтересом та своїми представницькими повноваженнями і наявності впливу цієї суперечності на об`єктивність або неупередженість рішення у формі наказу.

Дані накази прийняті не тільки стосовно її самої, а й відносно працівників фінансового управління виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області. При цьому в усіх випадках розмір визначеної премії не перевищував максимально можливого рівня.

За таких підстав підписуючи накази про преміювання працівників фінансового управління виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області від 28.09.2021 року № 25-ОД, від 29.11.2021 року № 32-ОД, від 24.12.2021 року № 37-ОД, від 24.02.2022 року № 05-ОД, від 28.03.2022 року № 07-ОД, від 31.05.2022 року № 13-ОД, від 29.08.2022 року № 21-ОД, від 22.12.2022 року № 35-ОД з наступних підстав ОСОБА_1 вжила всіх можливих заходів для повідомлення безпосереднього керівника про можливу наявність реального конфлікту інтересів між її приватним інтересом та службовими повноваженнями, який би впливав на об`єктивність або неупередженість прийняття нею рішень під час виконання зазначених повноважень, безпосередній керівник не вжив інших заходів для унеможливлення участі особи у вчиненні подібних дій, навпаки саме їй було довірено і саме на неї було покладено обов`язок вчинити відповідні дії нарахувати конкретний розмір премії як їй так і підлеглим працівникам в межах граничних розмірів, які не були перевищені, отже ОСОБА_1 після належно оформленого розпорядженням дозволу оскільки діяла у межах чинного законодавства України, з дозволу і відома безпосереднього керівника, всі умови законності щодо прийняття цих розпоряджень і подальших дій особи були дотримані.

Метою корупційного правопорушення є одержання неправомірної вигоди.

Згідно з диспозицією ч.1, ч.2 ст.172-7 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення , адміністративна відповідальність передбачена за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів; вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів.

За змістом ст. 172-7 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення , особистий інтерес це користь, вигода яка стосується (або цікавить) особи, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.

Аналізуючи вищенаведені положення ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення сукупності з положеннями Закону України «Про запобігання корупції», суд приходить до переконання, що адміністративна відповідальність щодо порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів настає лише за неповідомлення особою про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Таким чином, хоча ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції» і передбачено обов`язок особи повідомляти про наявність у неї потенційного чи реального конфлікту інтересів, проте адміністративна відповідальність за ч.1 ст.172-7, ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає лише за неповідомлення особою у встановлених законом випадках про наявність у неї реального конфлікту інтересів. Отже, чинним законодавством не передбачено адміністративної відповідальності за неповідомлення особою у встановлених законом випадках про наявність у неї потенційного конфлікту інтересів.

Вищевказані обставини в судовому засіданні так і не були підтверджені, а прокурором не доведено факту наявності в діях ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів, тобто суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Доводи сторони захисту про вчинення всіх інкримінованих ОСОБА_1 дій після належного повідомлення та з відома безпосереднього керівника, відсутність інших передбачених законом процедур вчинення подібних дій саме нею, а не будь-ким іншим, вжиття ОСОБА_1 достатніх заходів для дотримання антикорупційного законодавства і небезпідставну переконаність у правомірності вчинених нею діянь, а отже відсутності умислу на вчинення правопорушення залишились жодним чином не спростовані прокурором під час розгляду справи суді. При цьому такі доводи захисту ґрунтуються на сукупності наявних у справі і досліджених судом доказів, які також не поставлені під сумнів прокурором. За таких обставин, викладені у протоколі твердження про неправомірність діяння у сумнівними і необґрунтованими.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Таким чином, виходячи з позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин» і такі факти мають бути досить переконливими, щоб суд на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення правопорушення та враховуючи, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» і таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.53 рішення Суду від 20.09.2012 р. у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).

Згідно з імперативними приписами статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Під час розгляду справи прокурором не подано достатньо переконливих належних і допустимих доказів, а подані ним матеріали судової практики жодним чином не підтверджують зазначених у протоколі обставин, а також не є достатньо релевантними для оцінки фактично встановлених судом обставин справи.

Враховуючи викладене, вважаю, що під час направлення протоколів до суду та під час судового розгляду не було представлено достатньо переконливих належних і допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованих адміністративних правопорушень.

Суд вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного, корупційного правопорушення, правопорушення пов`язаного з корупцією, крім іншого, повинен враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення, яка виходячи із визначення поняття, викладеного в ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини, тобто сутність правопорушення полягає в тому, що особа, яка за законом зобов`язана вчинити певні дії, однак прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети.

Судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1, ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, необхідно встановити той факт, що ОСОБА_1 усвідомлювала суспільну небезпечність невжиття передбачених законом заходів щодо запобігання корупції, передбачала негативні наслідки та бажала настання таких наслідків, або байдуже ставилася до їх настання чи свідомо допускала їх настання.

Проте, матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містять жодних даних про форму вини останньої, про наявність прямого умислу на вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та не містять жодних доказів на підтвердження такого умислу. Натомість, з пояснень особи та клопотань, поданих нею під час судового розгляду, чітко вбачається, що вина в її діях відсутня, оскільки вона була переконана, що вжила достатньо заходів для дотримання законодавства, подібний порядок призначення премій існував відносно всіх керівників структурних підрозділів, жодних зауважень з боку юристів чи керівника ніколи не надходило, тому вона була переконана у правомірності своїх дій.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними і достатніми доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Враховуючи усі обставини, викладені вище, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона (вина у формі умислу) адміністративного правопорушення та негативні наслідки таких дій.

Відтак, в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, відсутній склад адміністративних правопорушень передбачених ч.ч. 1, 2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, з урахуванням обставин, встановлених під час судового розгляду справи, слід дійти висновку, що належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення за обставин, викладених у протоколах про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене вище, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення провадження по справі слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 33-35, 36, 40-1, 172-7, 268, 283-285 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 172-7, частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанов а може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області

СуддяПотабенко Л. В.