Справа № 341/194/23
Провадження № 33/4808/248/23
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції МЕРГЕЛЬ М. Р.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Кобзана Р.М.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 07 березня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, також стягнуто судовий збір

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 02 лютого 2023 року о 10 годин 30 хвилин у селі Дем`янів по вул. Калуській водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Форд Транзит, н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя. Огляд на стан сп`яніння у встановленому порядку зі згоди водія проводився на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», тест 5986, результат 0,89 % проміле. З результатом не згідний. Від проходження медичного огляду в медичному закладі Галицька лікарня у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується із рішенням суду, вважає постанову суду незаконною, винесену без з`ясування обставин справи. Вважає, що суд першої інстанції повинен був встановити, що він дійсно керував транспортним засобом та перебував у стані сп`яніння, або ухилився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не є доказом його вини, який не відповідає вимогам закону.

Відеозаписи, які долучені до матеріалів справи, та які є належним доказом, та яким суд надав невірний аналіз, що не відповідає матеріалам відеозапису.

Апелянт зазначає, що пройшов огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, з результатом якого він не був згідний і був направлений в Галицький медичний заклад, де він повинен був пройти огляд на визначення стану сп`яніння. Натомість, після надання йому часткової медичної допомоги, працівники медичного закладу, які не були лікарями, всупереч вимогам законодавства, вимагали від нього здати кров для проходження відповідного огляду, що підтверджується відеоматеріалами.

Апелянт наголошує на тому, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, а відмовився здати саме кров з вени на вміст алкоголю. Пропонування працівником медичного закладу здачі крові для проведення огляду на стан сп`яніння вважає незаконним. Вважає, що висновок суду про його відмову від проходження огляду у медичному закладі на стан сп`яніння є помилковим та неправильним.

ОСОБА_1 також зазначає, що йому не було запропоновано кваліфікованим лікарем в медичному закладі, який уповноважений на проведення такого огляду, інші спеціальні технічні засоби для проходження огляду на стан сп`яніння та не роз`яснили порядок проходження даного огляду. Особи, які вимірювали йому артеріальний тиск та робили кардіограму не були лікарями, які були уповноважені на проведення огляду на стан сп`яніння. Вважає, що працівники медичного закладу, які не знають процедури проведення відповідного огляду та не мають відповідних знань не повинні були проводити огляд на стан сп`яніння.

Таким чином, будучи не обізнаний у процедурі проведення медичного огляду, він відмовився від освідчення на стан сп`яніння. Окрім того, вважає, що він обґрунтовано відмовився від проведення огляду, оскільки відповідно до вимог закону, він не зобов`язаний був здавати кров з вени для проведення огляду, про що суд також зазначив в рішенні суду.

Апелянт також наголошує на тому, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього складено без відео фіксації і не був заповнений у всіх його графах, про що свідчать відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції.

Тому, процедуру складання протоколу в порушення вимог закону, є порушенням реалізації його прав на захист, а також щодо висунення неконкретного звинувачення у порушенні вимог ПДР України.

Апелянт вказує на те, що працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння. Звертає увагу на те, що матеріали справи не містять даних його відсторонення від керування транспортним засобом. Окрім того, поліцейським не було проінформовано водія про конкретну причину зупинення транспортного засобу під його керуванням з детальним описом підстави зупинки.

Крім того, ОСОБА_1 вважає безпідставним посилання суду про вручення йому копії протоколу без підтвердження доказів та не врахування судом численних порушень з боку працівників поліції при оформленні матеріалів справи.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, які б вказували про наявність в його діях порушення вимог п.2.5 ПДР та, які б доводили його дії щодо ухилення від проходження відповідного огляду відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, а тому в його діях відсутній склад правопорушення.

З урахуванням наведеного, просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу правопорушення.

В судовому засіданні особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Кобзан Р.М. підтримали доводи апеляційної скарги та просили скасувати постанову суду та закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення та інші.

Відповідно до доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність його вини у вчиненні правопорушення, оскільки в його діях відсутній склад правопорушення і в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують винуватість у вчиненні правопорушення.

Звертає увагу на те, що працівником поліції порушено процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення, не вручено копію протоколу, безпричинна зупинка транспортного засобу під його керуванням працівниками поліції, в медичному закладі він відмовився від здачі крові а не від проходження огляду на визначення стану сп`яніння.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд, враховуючи недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року, вважає за необхідне здійснювати правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Так, згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 та призначив справедливе стягнення в розмірі, який відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, врахувавши особу правопорушниці та характер вчиненого нею правопорушення.

Перевіряючи доводи апелянта щодо його невинуватості у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному, та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Постанова суду відповідає вимогам ст. 283 КУпАП і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд першої інстанції, проаналізувавши сукупність досліджених доказів, прийшов до обґрунтованого висновку, про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Судом першої інстанції прийнято рішення у справі за участю ОСОБА_1 та його захисника Кобзана Р.М. При прийнятті рішення судом перевірялись доводи захисника Кобзана Р.М., який подав заперечення у справі, в яких просив провадження у справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, стверджував про відсутність достатніх доказів, які б свідчили про порушення вимог п. 2.5 ПДР України.

Також, при дослідженні доказів у справі судом було взято до уваги доводи ОСОБА_1 , подані ним в заяві, у якій він просить закрити провадження у справі, оскільки його незаконно зупинили і поліцейські істотно порушили визначену КУпАП процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 та його захисник просили справу закрити з підстав, викладених у запереченнях і заяві, та аналогічно наведених в апеляційній скарзі. Зокрема вважали, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 була незаконною; ОСОБА_1 не роз`яснили процедуру проходження огляду на місці зупинки та в лікарні; ОСОБА_1 хворіє на гіпертонічну хворобу, тому були відповідні ознаки алкогольного сп`яніння; роздрукований тест Драгеру не містить підпису особи; особу безпідставно змушували здавати кров для проведення огляду і саме від такого огляду відмовився ОСОБА_1 ; пройти огляд пропонували медичні працівники, які не уповноважені проводити огляд на стан алкогольного сп`яніння; ОСОБА_1 не надали складене щодо нього направлення для проходження огляду у медичному закладі; особі не вручено складений щодо неї протокол; поліцейські порушили установлений у статті 266 КУпАП порядок.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що доводам, які наведені апелянтом в апеляційній скарзі, суд надав оцінку при розгляді справи в суді.

Надаючи правову оцінку наявним у справі доказам та поданим запереченням і поясненням, поясненням особи, дослідивши матеріали справи і надавши їм правову оцінку, суддя встановив, що дії ОСОБА_1 містять склад правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме: відмову від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з огляду на таке.

Судом достовірно встановлено, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджена належними і допустимими доказами, а саме даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення від 02 лютого 2023 року серії ААД № 118098, у якому зафіксовано час, місце та спосіб вчинення правопорушення, відмова особи від надання пояснень та підпису протоколу, зокрема щодо отримання копії протоколу.

Судом також були детально досліджено відеозаписи працівників патрульної поліції, на яких зафіксовано зупинений транспортний засіб Форд Транзит, н. з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , чого він не заперечував. Під час розмови із ОСОБА_1 водію висловлено підозру щодо вживання алкогольних напоїв і запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Особа на огляд погодилась. Працівник поліції роз`яснив водію процедуру проходження огляду. За результатами проведеного огляду, який фіксувався на відеозапис, відповідно, результат продуву спеціального технічного засобу становив 0,89 % проміле. ОСОБА_1 із результатом не погодився, а на пропозицію працівника поліції пройти огляд у медичному закладі погодився. Надалі наявні у справі відеозаписи відображають як ОСОБА_1 у медичному закладі скаржиться на погане самопочуття, намагається уникнути процедури проходження огляду у лікарні. Після обстеження стану здоров`я ОСОБА_1 медичні працівники констатують відсутність ознак гострого стану захворювання особи і неодноразово запитують, чи згідний він проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння. Медичні працівники стверджують, що від особи чути запах алкоголю.

Судом взято до уваги, що на чіткі запитання працівників медичного закладу, чи погоджується ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився. Тобто, у медичному закладі особа відмовилась пройти огляд на стан сп`яніння у присутності працівників цього медичного закладу і з фіксацією такої відмови за допомогою технічного пристрою відеозапису поліцейського. Особі роз`яснили наслідки такої відмови. Надалі працівники поліції близько години шукали ОСОБА_1 у медичному закладі з метою оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення. На відео зафіксовано як ОСОБА_1 , який є працівником медичної сфери (фельдшер), заховався у одному із кабінетів лікаря під столом. Після виявлення ОСОБА_1 поліцейський зачитав особі права згідно зі статтею 268 КУпАП. Також, на відео зафіксовано оголошення протоколу особі та відмову ОСОБА_1 отримати його примірник, підписати протокол, надати пояснення по суті порушення. Тривалі відеозаписи містять дані, які свідчать про намагання особи уникнути процедури проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, переховування від поліцейських.

Судом першої інстанції обґрунтовано вказано на те, що відповідно до примірнику супровідного листа поліції від 03.02.2023 року ОСОБА_1 було направлено копію протоколу.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що в рішенні суду зазначено, що у судовому засіданні на запитання судді, чи захист отримав доступ до матеріалів справи, чи мав можливість отримати копію протоколу і чи потрібний додатковий час для підготовки до захисту, захисник підтвердив достатність отриманого часу для підготовки до розгляду справи.

Судом також було взято до уваги направлення на огляд водія від 02.02.2023 із описом зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння особи ОСОБА_1 .

При дослідженні відеозаписів з нагрудних камер працівника поліції та долучених до матеріалів справи, судом зазначено, що особа з результатами огляду на місці зупинки не погодилась, висловила бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, наявну відеофіксацію процедури забезпечення поліцейськими можливості особи пройти огляд на стан сп`яніння та її відмову від такого огляду у медичному закладі, суддя зазначив про дотримання поліцейськими процедури, передбаченої статтею 266 КУпАП.

Суд обґрунтовано вказав на те, що наявний відеозапис спілкування поліцейських з ОСОБА_1 та оформлення матеріалів адміністративного правопорушення спростовує доводи захисника щодо невручення особі примірника протоколу, оскільки на відео поліцейські такий примірник вручали під підпис, від якого особа відмовилась. Крім того, у справі наявні дані про надсилання протоколу особі. Також, з протоколом особа і її захисник мали можливість ознайомитись у суді, для чого суддя і відкладав розгляд справи.

Суддя наголосив на тому, що під час розгляду цієї справи права ОСОБА_1 в частині підготовки до розгляду справи, реалізації права на захист, повністю забезпечено, а особа їх реалізувала.

Судом встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, про що останній не спростовував у своїх запереченнях та у судовому засіданні, що підтверджується і дослідженими відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції.

Апеляційний суд вважає, що суд обґрунтовано зазначив в постанові суду про те, що покликання захисника про те, що ОСОБА_1 у медичному закладі відмовлявся саме від здачі крові для проходження огляду, оскільки це не передбачено чинним законодавством, а сам ОСОБА_1 боїться здавати кров, не заслуговують на увагу. Так, тривалі відеозаписи свідчать про те, що ОСОБА_1 у медичному закладі уникав проходження огляду, а його відмови не були пов`язані з необхідністю здавати кров для такого огляду, оскільки йому не пропонувалось здати кров, та як для проведення огляду у медичному закладі на виявлення стану алкогольного сп`яніння не передбачено здавати біоматеріал (кров). Проте, відмова ОСОБА_1 , яка зафіксована на відеозаписі о 12 годині 03 хвилин, стосувалася пропозиції медичного працівника проходити огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Також, суддя вважав необґрунтованими доводи захисту про те, що пропозицію проходити огляд і детально роз`яснити процедуру такого огляду у лікарні повинен був здійснювати саме уповноважений лікар, оскільки така вимога нічим не передбачена.

Загалом, аналіз наявних відеозаписів дали суду підстави для висновку про свідому відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння і ця відмова не була пов`язана з озвученою медсестрою необхідністю здавати кров.

Судом при з`ясуванні обставин справи взято до уваги, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний установлений законом огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Судом також вказано на те, що не заслуговують на увагу і доводи захисту про те, що протокол не відповідає вимогам до обвинувального акта, оскільки у ньому не викладено, у чому саме полягали дії ОСОБА_1 , спрямовані на відмову від огляду.

Суд прийшов до висновку, що зміст протоколу є зрозумілим, як і викладене у ньому порушення, яке полягає у відмові на пропозицію працівників поліції і медичних працівників пройти огляд у медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння після незгоди з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу, з чим апеляційний суд погоджується повністю.

Також, суддя не вважав обґрунтованими доводи сторони захисту про відсутність відеофіксації заповнення протоколу та не вручення особі направлення на огляд у медичному закладі, як на підставу для закриття провадження у справі, оскільки такі процедурні порушення не вплинули і не могли вплинути на реалізацію права особи на захист, встановлення фактичних обставин у справі. При цьому суддя звертає увагу на те, що переховування ОСОБА_1 від працівників поліції у приміщенні лікарні, зокрема під столом у підсобному приміщенні робочого кабінету одного з лікарів, розшук його поліцейськими близько однієї години, додатково свідчать про бажання особи уникнути відповідальності, відсутність її бажання брати участь в оформленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Так само суд вказав на те, що не є підставою для закриття провадження у справі відсутність даних про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом працівниками поліції, оскільки це не змінює факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і не звільняє особу від передбаченої відповідальності за таку відмову.

Підсумовуючи усе викладене вище, суд вважав, що наявними у справі доказами доведено наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, яке полягало у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Зазначені докази суд визнав належними, допустимими та достовірними і у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_1 поза розумним сумнівом.

Апеляційний суд вважає, що судом були в повному обсязі та детально досліджені всі доводи та докази надані апелянтом ОСОБА_1 та стороною захисту адвокатом Кобзаном Р.М., надано їм правову оцінку, з`ясовані всі обставини події та досліджені всі наявні докази в матеріалах справи, на підставі яких суд прийшов до висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 118098 від 02.02.2023 року ( а.с. 1), водій ОСОБА_1 02 лютого 2023 року о 10 годин 30 хвилин у селі Дем`янів по вул. Калуській керував транспортним засобом Форд Транзит, н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`ягніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя. Огляд на стан сп`яніння у встановленому порядку зі згоди водія проводився на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», тест 5986, результат 0,89 % проміле. З результатом не згідний. Від проходження медичного огляду в медичному закладі Галицька лікарня у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП та підписаний уповноваженою особою та свідками, що засвідчено їх власноручними підписами. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 від підпису та отримання копії протоколу відмовився.

ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи в Галицькому районному суді.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано пояснення свідків, відео, інші матеріали справи.

Працівниками поліції Гриніву В.М. тимчасовий дозвіл не видався на право керування транспортним засобом, оскільки останній відмовився від його отримання. Посвідчення водія у ОСОБА_1 вилучено.

У вказаному протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначено, що особа від дачі пояснень відмовився.

Відповідно до приписів статей 254, 255, 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог статей 254, 255, 256 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється, як основне джерело доказів.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те,що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, звинувачується у відмові від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

В матеріалах справи відсутня копія протоколу про адміністративне правопорушення,. Окрім того, в матеріалах справи наявний супровідний лист № 695/103/48/01-2023 від 03.02.2023 року (а.с.10) про направлення копії протоколу водію ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , що свідчить про виконання працівником поліції своїх обов`язків щодо вручення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, копії протоколу про адміністративне правопорушення.

При вирішанні цього питання суд виходить із сукупності досліджених доказів, які дозволяють встановити порядок вчинення процесуальних дій та свідчать про обізнаність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про зміст висунутого обвинувачення та наявність реальної можливості організувати ефективний захист своїх інтересів.

Зокрема, апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту відеоматеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 02.02.2023 року був ознайомлений із змістом протоколу про адміністративне правопорушення, якому було роз`яснено його права та обов`язки відповідно до вимог ст.. 268 КУпАП та ст..63 Конституції України, та на яких зафіксовано відмову ОСОБА_1 від підписання у відповідних графах протоколу, відмову від отримання тимчасового дозволу на керування транспортним засобом та копії протоколу про адміністративне правопорушення.

Окрім того, у відповідності до клопотання ОСОБА_1 від 17.02.2023 року поданого до суду (а.с.17), ОСОБА_1 був ознайомлений із матеріалами справи та отримав диск 17.02.2023 року, що свідчить про те, що йому було відомо про зміст висунутого проти нього обвинувачення , що дозволяло йому організувати ефективний захист своїх інтересів в суді.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення. Дані відеозаписів є належними та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом з явними ознаками сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Так, апеляційний суд констатує, що відеофіксація події відбувалась на місці події зупинки транспортного засобу Форд Транзит, н. з. НОМЕР_1 , та якою зафіксовано факт повідомлення працівником поліції наявності у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах з ротової порожнини та почервоніння обличчя. ОСОБА_1 повідомив, що почервоніння обличчя в нього внаслідок тиску, а щодо наявності запаху, то він не може нічого пояснити. Після чого ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння та детально роз`яснено порядок проходження огляду на визначення стану сп`яніння, повідомлено про сертифікацію приладу, за допомогою якого останньому запропоновано пройти огляд.

На відеозаписах зафіксовано присутність свідків, тестування працівником поліції приладу Драгер на відсутність алкоголю в приладі, озвучення працівником поліції номер тесту 5926 проходження огляду водієм на стан сп`яніння, власноручне розпакування ОСОБА_1 мундштука, за допомогою якого останній продув прилад Драгер, результат якого показав 0.89 % проміле, що свідчило про перебування водія ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. .

Апеляційний суд звертає увагу на те, що на місці зупинки ОСОБА_1 не заперечував факт керування, особисто вказав, що в автомобілі немає сторонніх осіб, працює на швидкій допомозі м. Калуш та добровільно погодився пройти на місці зупинки огляд на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер. Після проходження огляду на стан сп`яніння, останнього було повідомлено про результат огляду 0.89 % проміле та на запитання щодо згоди із результатом огляду, водій ОСОБА_1 висловив свою незгоду із результатом, після чого останньому було запропоновано проїхати до медичного закладу для проходження огляду.

Відеозаписи містять дані того, що ОСОБА_1 у медичному закладі постійно скаржиться на погане самопочуття, після чого працівники медичного закладу провели обстеження ОСОБА_1 , зокрема: виміряли артеріальний тиск, зробили кардіограму та провели загальне обстеження, після чого працівники медичного закладу вказали на відсутність у водія ОСОБА_1 ознак гострого стану захворювання, зазначили, що у нього немає ознак, які б загрожували здоров`ю ОСОБА_1 .

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, що відеозаписи долучені до матеріалів справи містять дані того, що ОСОБА_1 своїми діями намагався ухилитись від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, намагався ускладнити працівникам медичного закладу проведенню відповідного огляду та уникнути процедури проходження огляду у лікарні. Медичні працівники стверджували, що чули від особи запах алкоголю і неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння.

Однак, перебуваючи у медичному закладі ОСОБА_2 неодноразово відмовився пройти огляд на стан сп`яніння у присутності працівників цього медичного закладу, що було зафіксовано за допомогою технічного пристрою відеозапису поліцейського. ОСОБА_1 були роз`яснені наслідки такої відмови. Працівником поліції проінформовано ОСОБА_1 , що останній був доставлений у медичний заклад для проходження огляду, оскільки останній не погодився із результатом огляду 0.89 % проміле, який він пройшов на місці зупинки за допомогою приладу Драгер та виявив бажання проїхати до медичного закладу.

Так, на відеозаписах зафіксовано як працівник медичного закладу повідомив ОСОБА_1 про те, що вона вбачає у останнього ознаки алкогольного сп`яніння, пропонує пройти відповідний огляд, вказала на те, що останньому надана медична допомога відповідно до медичного протоколу. На численні пропозиції працівника поліції пройти відповідний огляд, ОСОБА_1 ухилявся від відповіді та не виконував вказівки працівників медичного закладу, що обґрунтовано було розцінено як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

Апеляційний суд неодноразово вказував на те, що, водій транспортного засобу повинен не тільки погодитись на проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, а і своєю процесуальною поведінкою забезпечити можливість проведення такого огляду і не створювати перешкод щодо реальної можливості його проведення в установленому законом порядку.

Відеозаписи містять дані, що надалі працівники поліції близько години шукають ОСОБА_1 у медичному закладі з метою оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення. На відео зафіксовано як ОСОБА_1 намагаючись уникнення притягнення його до адміністративної відповідальності, заховався у одному із кабінетів лікаря під столом. Після виявлення ОСОБА_1 поліцейський зачитав особі права згідно зі статтею 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Також, на відео відображено зачитування протоколу особі та відмову особи від підписання протоколу у відповідних його графах, отримати копію протоколу, підписати протокол, надати пояснення по суті порушення та отримати тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом. Тривалі відеозаписи містять дані, які свідчать про намагання особи уникнути процедури проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, переховування від поліцейських.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду, що вказані відеозаписи надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку ОСОБА_1 при відмові від проходженні ним огляду на визначення стану сп`яніння в медичному закладі.

Відповідно до матеріалів справи та відеозаписів з відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції наявних ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 .

Так, зі змісту Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 вбачається, що лікар медичного закладу самостійно, у відповідності до вимог інструкції проводить медичний огляд обстежуваної особи.

Апеляційний суд вважає, що лікар медичного закладу самостійно вирішує порядок проведення огляду на стан сп`яніння та питання про відібрання біологічних зразків і використання спеціальних технічних приладів, визначає обсяг та характер методів дослідження, які є необхідними та достатніми для отримання об`єктивного результату та складання відповідного висновку.

Відповідно до п. п. 16, 17, 20 Розділу III вищевказаної Інструкції висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акту медичного огляду.

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

При цьому висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки суду про те, що аналіз наявних відеозаписів дає підстави для висновку про свідому відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційним судом у повному обсязі досліджені та проаналізовані докази, які містяться в матеріалах справи та були надані особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисником під час розгляду справи в апеляційній інстанції.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що правопорушення, передбачене ч.1ст.130 КУпАП є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Апеляційний суд неодноразово зазначав, що діючий закон дозволяє водію відмовитись від проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і така відмова не утворює складу адміністративного правопорушення.

Однак, у цьому випадку водій транспортного засобу зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в закладах охорони здоров`я.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вказаного закону присутність двох свідків є обов`язковою тільки у тому разі, коли огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським без застосування технічних засобів відеозапису.

Апеляційний суд вважає, що працівниками поліції було правомірно та у відповідності до вимог КУпАП зафіксовано відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Апеляційний суд звертає увагу, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`янінням у встановленому законом порядку.

Факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу поліцейським або в медичному закладі встановлюється судом на підставі доказів, які досліджені та оцінені судом за внутрішнім переконанням.

Доводи апелянта в частині порушення працівниками поліції вимог ст.266 КУпАП та приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року (далі - Інструкція), відносно порядку застосування працівниками поліції технічного приладу «Драгер», не заслуговують на увагу та є таким , що не знайшли підтвердження.

Апеляційним судом не встановлені обставини, які свідчать про те, що працівниками поліції були порушені вимоги ст.266 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, про що виявив бажання сам водій ОСОБА_1 , взагалі не проводився, оскільки водій відмовився від проходження такого огляду.

Апеляційний суд вважає, що постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.

В матеріалах справи наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , оскільки у нього були виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння обличчя. Дані особи встановлено на підставі посвідчення водія. Огляд водія проведено за допомогою приладу Драгер 6810, результат огляду становив 0.89 % проміле.

Наявні в матеріалах справи пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , чиї письмові пояснення знаходяться в матеріалах справи, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки вони не допитувались в суді апеляційної інстанції.

У відповідності до рапорту інспектора СРПП ВП №3 м. Галич капітана поліції А.Шаюк під час несення служби було зупинено транспортний засіб марки Форд Транзит, н. з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 за порушення ним ПДР, а саме останній не користувався ременем пасивної безпеки. Водій надав для перевірки посвідчення водія та реєстраційні документи на автомобіль. При спілкування із водієм, у останнього було виявлено наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота та почервоніння обличчя. Було запропоновано пройти огляд на факт вживання алкоголю на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер та проїхати до медичного закладу, на що водій погодився та пройшов огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер 6810, тест 5986, результат якого показав 0.89 % проміле. Зазначено, що ОСОБА_1 було роз`яснено процедуру проходження огляду і в разі незгоди із результатом огляду водій може пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі. ОСОБА_1 не погодився із результатом огляду, після чого погодився пройти відповідний огляд у медичному закладі Галицької лікарні, куди його було доставлено працівниками поліції. Прибувши у медичний заклад, ОСОБА_1 почав симулювати на своєму здоров`ї та усіляко намагався пройти огляд на стан сп`яніння. Скаржився на біль в серці, голови та підвищенні артеріального тиску, тим самим намагався ухилитись від проходження огляду. В подальшому ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Зазначено, що вийшовши з кабінету огляду, ОСОБА_1 сховався від працівників поліції у поліклініці.

В рапорті також вказано, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права згідно Конституції України та ст. 268 КУпАП. Зазначено, що відносно ОСОБА_1 було складено адміністративні матеріали за ст.130 ч.1 КУпАП. вказано, що здійснено застосування нагрудної камери поліцейського №2 з безперервною відео фіксацією зупинки автомобіля, даного правопорушення, огляду та оформлення адміністративних матеріалів відповідно до Закону Про Національну Поліцію.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказаний рапорт працівника поліції за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника про законність своїх дій.

Разом з тим, дані вищевказаного рапорту працівника поліції разом із матеріалами справи про притягнення до адміністративної відповідальності повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи в частині послідовності дій працівників поліції, щодо оформлення ними протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

В даному випадку, суд дійшов до правильного висновку, що матеріали адміністративної справи містять достатньо доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у медичному закладі, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до статті 33 КУпАП суддя при накладенні стягнення враховував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Розглядаючи цю справу, суддя також враховував воєнний стан у державі. З огляду на викладене, враховую суспільну небезпеку здійснення особою керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Керуючись внутрішнім переконанням та об`єктивним аналізом обставин справи, доходжу висновку про те, що особа дійсно керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовилась виконати обов`язок щодо проходження огляду. Водночас, вважаю неприпустимим, щоб окремі, ймовірно існуючі незначні процедурні порушення під час оформлення матеріалів адміністративного порушення, призводили до уникнення відповідальності окремими громадянами, які нехтують вимогами чинного законодавства України і наражають на реальну небезпеку інших громадян, особливо під час воєнного стану.

Суд першої інстанції, враховуючи характер вчиненого правопорушення, обґрунтовано призначив ОСОБА_1 стягнення, яке відповідає вимогам закону.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП не передбачає можливості призначення іншого менш суворого стягнення ніж було застосовано судом першої інстанції.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП , -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Галицького районного суду Івано-Франківської області від 07 березня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв