Справа № 367/4476/22
Провадження №3/367/666/2023
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 квітня 2023 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Одарюк М.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Бучанського РУП ГУНП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Буча, Київської області, громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за частиною 1 статті 130 КУпАП,

правопорушник з вимогами статті 268 КУпАП ознайомлений,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД №101511 від 20 вересня 2022 року ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим скоїв правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, не визнав, пояснив, що 20 вересня 2022 року він приїхав на об`єкт з ОСОБА_2 , працював на ньому, в подальшому пішов до автомобіля забрати інструменти. В цей час підійшов працівник поліції і один військовий, попросили його паспорт, оглянули автомобіль, запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, однак він відмовився, оскільки не керував автомобілем.

Захисник Семенюта Р.А. в судовому засіданні повідомив, що в матеріалах справи відсутні докази зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції та відповідно факту керування останнім транспортним засобом, долучений відео запис записано на телефон, а не на боді камеру, тому він є недопустимим доказом. Покази свідків теж вважає неналежним доказом, оскільки їх покази не можуть розцінюватися неупереджено, так як вони є військовими. Інших доказів на підтвердження правопорушення не надано.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 пояснив, що працівники поліції зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , у них була підозра стосовно стану водія. Підтвердив, що його та ОСОБА_4 було запрошено бути свідками та в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, про що було складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 повідомив, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, так як у них була підозра про те, що він керує транспортним засобом в стані сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння він відмовився в присутності двох свідків його та ОСОБА_3 .

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 повідомив, що 20 вересня 2022 року, о 09 годині він разом з ОСОБА_1 приїхали на роботу, близько 11 години ОСОБА_1 пішов до автомобіля по болгарку. Зі слів ОСОБА_1 він хотів перепаркуватися, оскільки стояв близько до пішоходного переходу, і в цей час до нього підійшли працівники поліції. Не бачив, щоб поліцейські знімали відео на бодікамеру.

Дослідивши матеріли справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , доводи захисника Семенюти Р.А., переглянувши відеозапис, долучений до справи, суддею встановлено наступне.

20 вересня 2022 року, об 11 годині 05 хвилин, в місті Буча, по вулиці Яремчука, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Део Ланос, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з рота, від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України.

Пункт 2.5 ПДР України передбачає обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння у водія транспортного засобу може бути встановлений лише в порядку, передбаченому Інструкцією від 09 листопада 2015 року № 1452/735 "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції".

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" судам слід ураховувати, що відповідальність за статтею 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за стаття 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Відповідно до пункту 2, пункту 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі по тексту - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаки стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 було зафіксовано в направленні для огляду на стан сп`яніння та в подальшому було складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Положеннями частин 2, 3 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Аналогічні положення щодо порядку проведення огляду водіїв транспортних засобів про визначення стану сп`яніння закріплені у п.п. 3, 6, 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, та п.п. 6, 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ за № 1452/735 від 09.11.2015 року №1413/27858.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Статтями 251, 280 КУпАП визначено фактичні дані, обставини, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Як убачається з матеріалів цієї справи, особа, що притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , будучи водієм, у вказаній дорожній обстановці вимог наведених Правил не дотримався, оскільки його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, повністю доведена у розумінні статті 251 КУпАП, належними та допустимими доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД №101511 від 20 вересня 2022 року, який складений у максимальній відповідності з вимогами статті 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР України;

- поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , наданими ними в судовому засіданні 03 квітня 2023 року щодо обставин події, які кореспондуються з даними протоколу в частині часу та місця її настання та вказують на те, що ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України.

Хоч свідки і є військовими, однак не надано доказів, що вони підпорядковуються працівникам поліції або входять до структури Національної поліції України, а тому суд бере до уваги їх покази, оскільки вони не суперечать іншим доказам у справі, а також узгоджуються з іншими доказами.

Вказана позиція у повному обсязі узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду, який зазначає, що обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні (постанова ВС від 29 квітня 2020 року у справі 161/5372/17).

- відеозаписом, який долучено до протоколу та підтверджує обставини, викладені у протоколі. Суд звертає вагу, що ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції сам, добровільно, без жодного примусу відмовляється від проходження огляду. Вказане відбувається із залученням свідків.

Окремо суд звертає увагу на те, що відео запис, наданий працівником поліції, є не відеозаписом з відео реєстратора, а записом з мобільного телефону працівника поліції. З метою уникнення сумнівів щодо цього запису було прийнято рішення вислухати покази свідків, що також є на відео. Їх загальні показання не суперечать один одному, відповідають всім об`єктивним обставинам, зафіксованим на відео, а тому вважати недоказаним факт керування автомобілем судом не вбачається.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а тому суд приймає вказаний запис, як такий, що дійсно підтверджує факт вчинення адміністративного правопорушення.

На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Досліджені та перевірені судом обставини, у своїй сукупності, поза розумним сумнівом, свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме, відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Доводи ОСОБА_1 та його захисника щодо відсутності в його діях складу правопорушення суд вважає непереконливими. Так, доводи про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, на думку суду, спростовані відео записом, на якому останній сам зазначає, що він керував транспортним засобом Део Ланос, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. The United Kingdom») [GC] no. 15809/02 і 25624/02 ECHR 29.06.2007 постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд, у відповідності до положень статей 251 та 252 КУпАП, вважає, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки останній керував транспортним засобом та від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно статті 17 КУпАП України, у справі не встановлено. Строки притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Відповідно до статті 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

У цій ситуації суд ураховує обставини, визначені статтями 33 КУпАП, обставин, які б обтяжували чи пом`якшували відповідальність, не встановлено, і вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Санкція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення на водія - штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно протоколу серія ААД №101511 від 20 вересня 2022 року на ім`я ОСОБА_1 видано посвідчення водія НОМЕР_2 .

Керуючись статтями 27, 33-35, 40-1, частиною 1 статті 130, статтями 221, 282, 283, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та притягнути до адміністративної відповідальності.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 496 гривень 20 копійок.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення подання на постанову - не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна, в порядку, встановленому законом.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання - три місяці з дня її винесення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання у 10-ти денний строк, з дня винесення постанови, апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М.П. Одарюк