ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Хіль Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Болтіка Антона Сергійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 12 грудня 2022 року

у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП,

у с т а н о в и л а:

Постановою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 12 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортним засобами на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496,20 грн на користь держави.

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 17 листопада 2022 року, о 21 год 50 хв в м. Полтава по вул. Алмазна, проти буд. 4, в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України керував транспортним засобом ГАЗ 3302-414, д. н. з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці та порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив адвокат Болтік А.С., діючий в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись, що вона є незаконною та необґрунтованою, винесена з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що суд проігнорував аргументи сторони захисту щодо недопустимості та недостатності пояснень свідків щодо доведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Вказував, що жодних доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом за вказаних у протоколі обставин до матеріалів справи не долучено.

Зазначав, що свідків не можна вважати неупередженими та залучення їх є неможливим, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 здійснювали патрулювання 17 листопада 2022 року близько 21:50 год., крім того ОСОБА_2 є пенсіонером МВС.

Разом з тим пояснення свідків не узгоджуються з матеріалами справи, а на момент відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння пояснення свідків вже були складені.

Одним з доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, є відеозапис з нагрудного відеореєстратора на якому зафіксовано лише факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, при цьому відео не містить фактичних даних щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Ураховуючи викладене, прохав скасувати постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 12 грудня 2022 року, а провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 будучи повідомленим про дату, час і місце слухання справи у судове засідання не з`явився.

Проте суддя апеляційного суду вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Слухання адміністративного матеріалу неодноразово відкладалося, а саме: засідання призначене на 24.01.2023 року відкладено на 28.02.2023 та в подальшому засідання відкладені на 21.03.2023.

Так слухання справи призначено на 16:00 год. 04.04.2023 року, на вказане судове засідання ОСОБА_1 та його адвокат Болтік А.С. не з`явились.

При цьому слід зазначити, що матеріали справи містять договір про надання правових послуг №07/12П від 07 грудня 2012 року, укладений між адвокатом Болтіком А.С. та ОСОБА_1 , строк дії якого закінчився 31 грудня 2022 року.

Також слід звернути увагу на те, що під час перебування справи у провадженні судді Полтавського апеляційного суду, адвокатом Болтіком А.С. не надано доказів на підтвердження його повноважень у суді апеляційної інстанції.

В силу ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вказаній категорії справ не є обов`язковою.

За таких обставин апеляційний суд не вбачає перешкод щодо розгляду справи та вважає за можливе провести розгляд справи без участі ОСОБА_1 , оцінивши подані докази та матеріали справи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №086865 від 17 листопада 2022 року вбачається, що 17 листопада 2022 року, о 21 год. 50 хв., водій ОСОБА_1 в м. Полтава по вул. Алмазна, напроти буд. 4, керував транспортним засобом ГАЗ 3302-414, д.н.з. НОМЕР_2 (далі ГАЗ 3302), з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці та порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_4 , який являється старшим дільничним інспектором поліції сектору дільничних інспекторів поліції відділу превенції Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, показав суду про те, 17 листопада 2022 року він заступив на патрулювання м. Полтави в період з 16 год. 30 хв. до 24 години за маршрутом по вул. Івана Мазепи. Близько 21 год. 50 хв., проходячи поблизу зупинки «Торговий центр», яка знаходиться біля буд № 11 по цій вулиці, почув різкий гучний неприродний звук гальмування та побачив автомобіль ГАЗ 3302, який рухався зі сторони вул. Алмазна в напрямку вул. Грушевського. Цей автомобіль почало носити по проїзній частині та він, порівнявшись з зупинкою, ледве не в`їхав в неї та не позбивав перехожих, чим фактично створив аварійну ситуацію. Потім цей автомобіль повернув в проїзд до буд. № 4 по вул. Алмазна в м. Полтава, а він, весь час спостерігаючи та тримаючи в полі свого зору цей транспортний засіб, побіг за ним. Коли автомобіль зупинився, із пасажирського місця вийшов чоловік, а із-за керма цього транспортного засобу фактично «випав», як потім було встановлено, ОСОБА_1 . Обидві особи перебували у стані сильного алкогольного сп`яніння, що чітко проглядалося в їх агресивній поведінці. При цьому, пасажир пред`явив посвідчення працівника Національної поліції України, а водій не пред`явив на його вимогу жодних документів, пояснивши при цьому, що не має їх при собі.

Зважаючи на зухвалу поведінку порушника, було прийнято рішення про його затримання та доставку до дільничного пункту, по дорозі до якого він зателефонував на лінію «102» та викликав працівників патрульної поліції. В приміщенні дільничного пункту ОСОБА_1 наголошував на тому, що не він був за кермом автомобіля та що взагалі цей автомобіль належить не йому.

В подальшому, на пропозицію працівників патрульної поліції пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер», а також в закладі охорони здоров`я, він відмовився, за наслідками чого було складено протокол.

Зазначив, що в ситуації, яка на той час склалася, він не міг здійснювати будь-яку відеофіксацію правопорушення, так як не мав при собі технічних засобів фіксації, передбачених чинним законодавством України, а також не мав об`єктивної можливості залучити свідків, оскільки вказана ситуація вимагала швидкого реагування та вчинення дій задля припинення порушення та недопущення дорожньо-транспортної пригоди у майбутньому.

Під час судового розгляду у суді першої інстанції свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - учасники громадської організації по охороні громадського порядку, під час допиту в суді надали аналогічні показання про дату, час, місце та обставини виявлення факту вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення та обстановку при цьому. При цьому, зазначили, що особою, яка керувала транспортним засобом був саме ОСОБА_1 . Категорично наполягали на тому, що останній перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння , що проявлялося не лише у відчутті запаху алкоголя з порожнини рота, а й в його неадекватній поведінці та реагуванні на законні вимоги до нього з боку працівника поліції, яким був ОСОБА_5 .

Аналізуючи показання свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , суд першої інстанції прийшов до висновку, що вони, на відміну від показань самого порушника, є логічними, послідовними і відповідають одне одному та іншим доказам по справі.

Суддя апеляційного суду вважає такий висновок правильним та законним, що узгоджується з матеріалами справи.

Суд приймає до уваги показання названих свідків в якості належних та допустимих доказів у справі, відхиляючи при цьому твердження порушника про нібито зацікавленість та упередженість цих осіб в результатах розгляду справи з огляду на положення ст. 251 КУпАП, відповідно до яких доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, якими є, в тому числі і показання свідків. На підставі наведеного, суд зазначає, що фотознімки, відеозаписи та показання будь-яких інших технічних приладів та засобів не є єдиним джерелом доказів встановлення факту керування особою транспортним засобом.

Також судом першої інстанції правильно зазначено, що відсутні підстав для автоматичного відхилення показань вказаних свідків лише з огляду на їх службу щодо охорони громадського порядку та патрулювання вулиць з метою його дотримання.

Оцінивши та проаналізувавши ці показання з точки зору їх достовірності та відповідності тим фактичним обставинам події, за яких було вчинено інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення, з метою встановлення істини у справі.

Щодо упередженості вищевказаних свідків та їх зацікавленість у вирішенні справи з мотивів їх правового статусу, який пов`язаний з належність свідка ОСОБА_4 до діючих працівників поліції, а двох інших - до працівників поліції в минулому, слід зазначити, що в ході розгляду справи місцевим судом та судом апеляційної інстанції не встановлено підстав для упередженої поведінки будь-кого із них.

Також судом були досліджені пояснення свідка ОСОБА_6 (а. с. 2), який зазначив, що 17 листопада 2022 року, близько 21 години, його знайомий ОСОБА_1 забрав його з вул. Шевченка, під`їхавши на автомобілі ГАЗ 3302 та повіз в напрямку вул. Алмазна в м. Полтава.

Суд прийшов до правльного висновку, що кожен із перелічених свідків, будучи очевидцем події, яка є предметом цього судового розгляду, чітко та безсумнівно вказав, що ОСОБА_1 17 листопада 2022 року, о 21 год 50 хв, керував транспортним засобом ГАЗ 3302 з явними ознаками алкогольного сп`ягніння.

У зв`язку з наведеним суд вважає, що факт керування ОСОБА_1 є доведеним, тому доводи апеляційної скарги в цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17 листопада 2022 року (а. с. 6) в результаті огляду, проведеного уповноваженою особою патрульної служби в ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння, зокрема запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці та порушення координації рухів.

Із відеозапису з бодікамери № 470496 (а. с. 9) вбачається, що в день та час, зазначені в протоколі, у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у зв`язку з виявленням в порушника вищезазначених ознак алкогольного сп`яніння, після роз`яснення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, працівник патрульної поліції оголосив порушнику пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як із застосуванням газоаналізатора «Драгер», так і в медичному закладі охорони здоров`я, на що водій ОСОБА_1 відмовився.

Крім того, з матеріалів справи слідує, що працівники поліції чітко пояснили ОСОБА_1 про те, що на нього вказали свідки як на водія автомобіля з явними ознаками алкогольного сп`яніння, який створив аварійну ситуацію та своїми діями ледве не вчинив дорожньо-транспортну пригоду. Крім того, поведінка ОСОБА_1 на відеозаписі вказує, що він не вимагав роз`яснення йому певних прав або особливостей процедури, повністю усвідомлював вимогу поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, здійснював активні, свідомі та вольові дії, розумів ситуацію, у якій опинився, шляхом експресивної поведінки та намагався спотворити адміністративну процедуру та ухилитись від відповідальності.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Події даного адміністративного правопорушення відбулися в результаті порушення п. 2.9.а Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_7 .

Відповідно до п. 2.9.а «Правил дорожнього руху», водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Так, відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За таких обставин суд вважає, що доказів, які спростовують обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи.

Зі змісту протоколу слідує, що він відповідає вимогам ст.256КУпАП, оформлений уповноваженим органом в межах повноважень, наданих особі, яка його склала,чітко викладено суть правопорушення,що відповідає ознакам складу інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

При цьому слід зазначити, що ОСОБА_1 заперечуючи свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, не вніс до протоколу жодних заперечень чи пояснень, навпаки відмовився від будь-яких пояснень, що підтверджується інформацією з протоколу.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводів апеляційної скарги на спростовання висновків місцевого суду та підстав для скасування постанови суду першої інстанції апелянтом не наведено.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення,передбаченогоч.1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю.

Ураховуючи вищенаведене, постанова судді місцевого суду є законною і підстав для її зміни чи скасування немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката Болтіка Антона Сергійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 12 грудня 2022 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Л.М. Хіль