Справа № 308/3607/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
16.03.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В. за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Співака О. М., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 травня 2020 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , працюючого державним інспектором на Закарпатській митниці Держмитслужби,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп.
Згідно з постановою, 01 квітня 2020 року, о 23 год 00 хв, у м. Ужгород, по вул. Осипенка, 10, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Dacia Logan», державний номерний знак НОМЕР_1 , не впорався з керуванням, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та скоїв наїзд у бетонну огорожу будинку №10 по вул. Осипенка, в м. Ужгород, чим порушив приписи передбачені п. 12.1 Правил дорожнього руху України. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Цими діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення. Стверджує, що про розгляд справи у місцевому суді його повідомлено не було, оскаржувану постанову він отримав лише 30.06.2020. Вказує на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови, просить її скасувати. Стверджує, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП є недоведеною, оскільки 01 та 02 квітня 2020 року апелянт транспортним засобом не керував. Зазначає, що протокол складено з порушеннями, оскільки у розділі «Особу встановлено» працівником поліції зазначено: «згідно з АРМОР», однак викладене не відповідає вимогам, зазначеним у протоколі, позаяк технічні можливості системи «АРМОР» не дозволяють належним чином ідентифікувати особу. Також вказує на те, що у фабулі протоколу некоректно викладене формулювання правопорушення, а саме: «…не впорався з керуванням». При цьому, апелянт стверджує, що працівниками поліції та місцевим судом було порушено його право на захист, зокрема йому не були роз`яснені права та обов`язки, свідки, які перебували на місці події не були допитані у суді. Просить скасувати постанову суду, ухвалити нову, якою провадження у справі закрити.
Заслухавши пояснення адвоката Співака О.М., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що строк на апеляційне оскарження судового рішення необхідно поновити, разом з тим, підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Доводи апеляційної скарги про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення апеляційний суд визнає такими, що заслуговують на увагу, Вирішуючи це питання, апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, визнає, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення є поважними. Так, відомості про дату, час та місце розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_1 не були відомі. З оскаржуваної постанови убачається, що справу про адміністративне правопорушення суд розглянув без участі ОСОБА_1 . Між тим, матеріалами справи підтверджується, що суд першої інстанції не направив апелянту копію судового рішення у встановлений законом триденний строк. Тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови визнаються обґрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу поважними, а тому строк на апеляційне оскарження постанови поновлюється.
Разом з тим, апеляційний суд відхиляє твердження апелянта про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції з огляду на таке.
Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд встановив, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №052041, 01 квітня 2020 року, о 23 год 00 хв, у м. Ужгород, по вул. Осипенка, 10, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Dacia Logan», державний номерний знак НОМЕР_1 , не впорався з керуванням, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та скоїв наїзд у бетонну огорожу будинку № 10 по вул. Осипенка, в м. Ужгород, чим порушив приписи передбачені п. 12.1 Правил дорожнього руху України. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Отже, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП. Водночас, з протоколу убачається, що особа, відносно якої оформлений протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підписав протокол, що копію його отримав.
Викладені у протоколі обставини підтверджуються й іншими письмовими доказами, зокрема: відомостями, які відображені у схемі місця ДТП (а. с. 2); поясненнями свідків ОСОБА_2 (а. с. 3), ОСОБА_3 (а. с. 4), поясненнями потерпілого ОСОБА_4 (а. с. 5), копією постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 №599425 (а. с. 8) довідкою, складеною згідно з обліковими даними Національної автоматизованої інформаційної системи МВС України, відповідно до якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії серії НОМЕР_2 від 16.04.2003 (а. с. 8); рапортами інспектора поліції Руслан А. С. (а. с. 10, 11).
Так, з письмових пояснень потерпілого ОСОБА_4 убачається, що водій транспортного засобу ОСОБА_1 , у вказані у протоколі про адміністративне правопорушення час та місці, в`їхав у паркан та намагався втекти з місця дорожньо-транспортної пригоди. У зв`язку з ДТП на місце події було викликано працівників патрульної поліції. Оперативно сфотографувавши під час ДТП ОСОБА_1 , фото останнього було передано з метою орієнтування працівникам поліції. Після ДТП ОСОБА_1 зник у невідомому напрямку. Пізніше, приблизно о 00 год 20 хв, при проведенні пошукових заходів у районі ДТП було виявлено особу водія ОСОБА_1 , якого було доставлено на місце події і який свою участь у ДТП категорично заперечував (а. с. 5).
З письмових пояснень свідків, громадян ОСОБА_2 (а. с. 3) та ОСОБА_3 (а. с. 4), убачається, що подія за участі ОСОБА_1 мала місце 01 квітня 2020 року, о 23 год 00 хв, у м. Ужгород, по вул. Осипенка, 10. Так, керуючи автомобілем марки «Dacia Logan», державний номерний знак НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 не впорався з керуванням, зачепившись за бордюр в`їхав у паркан, після вчиненого мав намір поїхати з місця ДТП, однак не зміг. Після ДТП ОСОБА_1 зник у невідомому напрямку. Пізніше, приблизно о 00 год 20 хв, при проведенні пошукових заходів у районі ДТП було виявлено особу водія ОСОБА_1 , якого було доставлено на місце події.
Даними схеми місця ДТП підтверджено пошкодження на автомобілі марки «Dacia Logan», державний номерний знак НОМЕР_1 , та пошкодження бетонної огорожі будинку № 10 по вул. Осипенка, в м. Ужгород.
З рапорту патрульного поліцейського Кушваха Р. А. вбачається, що у ньому викладені відомості щодо обставин ДТП, аналогічні за змістом, які викладені у письмових поясненнях потерпілого ОСОБА_4 . У рапорті також вказується на те, що, отримавши повідомлення про ДТП та орієнтовні дані щодо особи правопорушника, який покинув місце ДТП було вжиті у районі ДТП пошукові заходи, під час проведення яких було виявлено ОСОБА_1 , як особу причетну до ДТП.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що поліцейські Шоля О. В. та Кушваха Р. А. були упереджені при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП та інших процесуальних документів.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які можуть свідчити про зацікавленість свідків події - громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та потерпілого ОСОБА_4 , у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних належні докази відсутні у матеріалах справи, їх також не додано і до апеляційної скарги і на такі сторона захисту не посилалась під час розгляду справи апеляційним судом.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказані поліцейські при виконанні своїх посадових обов`язків діяли виключно у межах наданих їм повноважень.
Проаналізувавши вказані докази з точки зору їх допустимості, належності та достатності апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду дана правильна оцінка наявним у справі доказам, а тому висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення є таким, що відповідає фактичним обставинам справи, наявним у матеріалах справи доказам та узгоджується з вимогами закону.
При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що оскільки ОСОБА_1 не брав участі у розгляді справи у місцевому суді, тому його право на захист було порушено, апеляційний суд вважає, що вони не можуть бути підставою для скасування судового рішення. Права ОСОБА_1 , передбачені ст. 268 КУпАП, відновлені шляхом подання апеляційної скарги та надання йому можливості відстоювати свою позицію у суді апеляційної інстанції.
Доводи апелянта про те, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП є недоведеною, оскільки 01 та 02 квітня 2020 року апелянт транспортним засобом не керував, апеляційний суд розцінює критично, з огляду на те, що сукупністю доказів, які містяться у матеріалах справи безумовно підтверджується той факт, що протокол про адміністративне правопорушення серії БД №052041 від 02.04.2020 обґрунтовано складений за ч. 124 КУПАП відносно ОСОБА_1 , а не іншої особи. Доказів про те, що він не керував автомобілем у період з 01 по 02 квітня 2020 року в матеріалах справи немає, натомість належні, достовірні та достатні докази, які наявні у матеріалах справи, свідчать про те, що саме ОСОБА_1 , а не хто-небудь інший, керував транспортним засобом та у вказані у протоколі про адміністративне правопорушення час та місці вчинив ДТП. Жодних доказів про зворотне стороною захисту не додано ні під час розгляду справи у суді першої інстанції, такі не долучено і при розгляді апеляційної скарги. При цьому апеляційний суд також зазначає, що сторона захисту не надала будь яких доказів у підтвердження доводів клопотання про те, що у час події автомобілем керував гр. ОСОБА_5 , що обов`язок збирання доказів та їх підтвердження покладається на ту чи іншу сторону судового провадження, а не на суд, зокрема сторону захисту адвоката Співака О.М.
Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 на місці події не було, а працівники поліції склали протокол, який не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, безпідставно, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки з письмових доказів, а саме з протоколу про адміністративне правопорушення убачається, що такий підписаний особою, яка була присутня на місці події ОСОБА_1 , якому під розписку було вручено копію процесуального документу. При цьому, жодних підстав для сумнівів у тому, що підпис належить не ОСОБА_1 , а іншій особі, чи такий має ознаки підробки, апеляційний суд не вбачає, оскільки підписи, які містяться: у протоколі про адміністративне правопорушення та в апеляційній скарзі є ідентичні, а отже, належать одній особі ОСОБА_1 .
У матеріалах справи відсутні будь-які дані, які можуть підтвердити той факт, що ОСОБА_1 звертався до правоохоронних органів із завою про підробку його підпису у протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що під час апеляційного розгляду, адвокат Співка О.М. не клопотав про передачу матеріалів прокурору або органу досудового розслідування для з`ясування особи, яка підписала протокол, зокрема підробила офіційний документ.
Тому, апеляційний суд вважає, що доводи апелянта у цій частині не можуть слугувати підставою для висновків про те, що місцевий суд необґрунтовано та безпідставно визнав ОСОБА_1 винуватим у порушенні вимог передбачених п. 12.1 ПДР та вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.
При оцінці тверджень апелянта про те, що у фабулі протоколу некоректно викладене формулювання правопорушення, а саме: «…не впорався з керуванням», такі визнаються безпідставними, оскільки свого підтвердження не знайшли.
Апеляційний суд вважає, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини діяння, а саме те, що: ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Dacia Logan», державний номерний знак НОМЕР_1 , не впорався з керуванням, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та скоїв наїзд у бетонну огорожу будинку № 10 по вул. Осипенка, в м. Ужгород, чим порушив приписи передбачені п. 12.1 Правил дорожнього руху України, що ці діяння підпадають під ознаки правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідно до якої передбачена відповідальність за порушення учасниками правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
З огляду на вищезазначене, апеляційний суд звертає увагу на те, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення викладені у протоколі про адміністративне правопорушення чітко та коректно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що протокол складено з порушеннями, оскільки у розділі «Особу встановлено» працівником поліції зазначено: «згідно з АРМОР», однак викладене не відповідає вимогам, зазначеним у протоколі, позаяк технічні можливості системи «АРМОР» не дозволяють належним чином ідентифікувати особу. Вказані твердження жодним чином не впливають на правильність та законність висновків суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.
Те, що ОСОБА_1 заперечує свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційним судом розцінюється як спосіб самозахисту та намагання уникнути адміністративну відповідальність за вчинення ним адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.
На інші доводи, які могли б слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.
Апеляційний суд висновки суду першої інстанції при накладенні на ОСОБА_1 стягнення вважає належним чином обґрунтованими та вмотивованими, а стягнення - необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_1 та попередження нових проступків, справедливим.
При цьому, апеляційним судом не встановлено обставин чи підстав, які давали б можливість для пом`якшення ОСОБА_1 адміністративного стягнення, призначеного йому судом першої інстанції.
За таких обставин, постанова суду першої інстанції як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни, а подана адвокатом Співаком О. М. в інтересах ОСОБА_1 апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження, як безпідставна, задоволенню не підлягає.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН