Дата документу Справа № 336/4348/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/4348/22 Головуючий в 1 інст. Зарютін П.В.
Провадження №33/807/180/23 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , адвоката Рябка Ю.М., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжявід 5 жовтня 2022 р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, суддя суду першої інстанції встановив, що 23.08.2022 року о 22-47 год. ОСОБА_1 в м. Запоріжжі по вул. Пархоменка, 23 керував автомобілем «ВАЗ 2103», держномер НОМЕР_1 , та на вимогу працівника поліції відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою в якій зазначив, що постанова підлягає скасуванню у зв`язку із суттєвими та грубими порушеннями норм матеріального та процесуального права з наступних підстав. Так вказує, що судом в порушення вимог ст.ст. 268, 277-2 КУпАП про час, місце та дату судових засідань він не був повідомлений. Внаслідок чого, справу розглянуто без його участі, чим порушенні його процесуальні права, зокрема право на захист. Зазначає, що не керував транспортним засобом та не надавав відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Вказує, що із протоколу убачається про фіксацію події на бодікамеру співробітника поліції, натомість не зазначено, що відповідний запис долучений до протоколу. Крім того, запис тричі переривається, що свідчить про невірне відображення об`єктивної реальності та приховує певні проміжки часу та подій. Звертає увагу суду, що матеріали справи не містять жодного доказу про керування ним транспортним засобом та його зупинку під час руху.

Просить постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 жовтня 2022 року скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , думку адвоката Рябка Ю.М., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши доводи скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги щодо порушення судом вимог ст. 277-2, ст. 268 КУпАП, оскільки справу було розглянуто за відсутності ОСОБА_1 , апеляційна інстанція виходить із наступного.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» в п.41 наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Матеріали справи свідчать про обізнаність ОСОБА_1 про наявність справи, оскільки останній знав про складання відносно нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується відеозаписом події.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апелянта щодо порушення судом вимог ст. 277-2, ст. 268 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про дату та час розгляду справи, призначеної на 5 жовтня 2022 року.

Апеляційним судом права, передбачені ст. 268 КУпАП були поновленні ОСОБА_1 шляхом поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови суду, виклику його та адвоката до суду апеляційної інстанції, і ОСОБА_1 реалізував зазначені права шляхом його присутності та захисника в апеляційній інстанції.

Що стосується інших вимог апеляційної скарги, то апеляційний суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Так, частиною першою ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи вказані положення закону, з огляду на вимоги ст.280 КУпАП для встановлення в діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення має бути доведено: факт керування нею транспортним засобом, а також факт відмови від проходження згідно із встановленим порядком огляду на стан сп`яніння.

Натомість суд першої інстанції не перевірив належним чином доведеність вказаних обставин.

Згідно відомостей зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, 23.08.2022 року о 22-47 год. ОСОБА_1 в м. Запоріжжі по вул. Пархоменка, 23 керував автомобілем «ВАЗ 2103», держномер НОМЕР_1 , та на вимогу працівника поліції відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнав та пояснив, що він перебував у транспортному засобі в якості пасажира, за кермом автівки був його тесть, вони зупинилися і водій пішов з сумками до будинку, а вони із дружиною залишилися будити дитину, яка спала. Через декілька хвилин до них під`їхав патрульний автомобіль, поліцейський запропоновував пройти огляд на стан сп`яніння, на що він заперечив, оскільки не керував транспортним засобом, проте їм було все одно, також лунав сигнал повітряної тривоги.

Апеляційним судом було оглянуто в судовому засіданні відеозапис події, на якому дійсно не зафіксовано рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , натомість вбачається, що автівка стоїть у дворі, чоловік показує працівникам поліції документи, поруч стоїть жінка з дитиною на руках. Далі лунає пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 повідомляє, що за кермом він не перебував, жінка також повідомляє, що її чоловік за кермом не був, вони чекають на водія. Потім лунає сирена повітряної тривоги і чоловік вимагає дружину пройти в бомбосховище і просить працівників поліції допомоги його знайти, проте останні ігнорують його прохання і вимагають ОСОБА_1 пройти огляд. При цьому, ОСОБА_1 декілька разів повторює, що не керував, а сидів на пасажирському сидінні, а водій привіз і пішов. Проте, працівники поліції складають протокол.

Отже, на відеозаписі, наданому до протоколу не зафіксований факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «ВАЗ 2103», держномер НОМЕР_1 чи будь-яких інших ознак, які б надавали можливість встановити керування вказаною особою транспортним засобом.

Загалом зміст спілкування працівників патрульної поліції з ОСОБА_1 та його дружиною та їх твердження про не керування чоловіком автівки схиляють до висновку про небезпідставність показів ОСОБА_1 та його дружини стосовно обставин події.

Перевіривши наведені фактичні обставини справи та дослідивши наявні в матеріалах провадження докази, суд апеляційної інстанції погоджується із наведеними доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 , оскільки матеріалами провадження не здатні спростувати версію ОСОБА_1 , а саме не доведений факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Отже, наведені вище факти у відповідності до ст.62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Таким чином, з протоколу про адміністративне правопорушення та наданих доказів в підтвердження вини, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не слідує, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим є підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 і скасування постанови суду першої інстанції із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжявід 05 жовтня 2022 р., якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАПскасувати.

Постановити нову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник