"30" березня 2023 р. Справа № 363/581/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з вищою освітою, працює у ТОВ «Прескона-груп», одружений, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області з Вишгородського РУП ГУНП в Київській області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею було призначено суддю Рукас О.В.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 079612 від 09.01.2023 року вбачається, що 09 січня 2023 року о 07 год. 30 хв. у м. Вишгород по вул. Богдана Хмельницького, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки BMW 5251, державний номерний знак НОМЕР_1 , був виявлений працівниками поліції з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

З метою встановлення факту перебування у стані алкогольного сп`яніння працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу. ОСОБА_1 добровільно погодився пройти зазначений огляд у присутності двох свідків та під відеозапис. Результат огляду на стан алкогольного сп`яніння позитивний, стан алкогольного сп`яніння 0,55 проміле.

Крім того, було встановлено, що Постановою Подільського районного суду м. Києва від 25.10.2022 року у справі № 758/7838/22, яка набрала законної сили 05.11.2022 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_1 повторно протягом року порушив вимоги п. 2.9А ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, вчинене повторно протягом року.

У судові засідання з`являлася особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та був присутній його захисник адвокат Сімутін Роман Вікторович. Будучи повідомленими про їх права та обов`язки, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суду пояснили, що вони не згодні зі складеним відносно ОСОБА_1 протоколом про адміністративне правопорушення, оскільки у діях ОСОБА_1 відсутні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. У зв`язку з цим просили провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив суду, що він проживає у АДРЕСА_1 , де поруч з домом на паркові він регулярно залишає свій транспортний засіб - марки BMW 5251, державний номерний знак НОМЕР_1 . 08 січня 2023 року ввечері він приїхав додому з роботи та припаркував свій транспортний засіб поруч з домом. 09 січня 2023 року, тобто у день складення спірного протоколу про адміністративне правопорушення, вранці приблизно о 07 год. 00 хв. він вийшов з дому та підійшов до своєї машини, з боку багажного відділення, для того, щоб забрати речі, які там лежали, та віднести їх додому. При цьому, як пояснив ОСОБА_1 , він не тільки не їхав на своєму автомобілі у той час, але і не сідав за кермо автомобіля. У той же час, коли він забирав речі з багажного відділення автомобіля, до нього під`їхали працівники патрульної поліції, які у процесі перевірки його документів з`ясували, що на нього вже складався протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. У зв`язку з цим у працівників патрульної поліції виникла підозра щодо його - ОСОБА_1 перебування у стані сп`яніння, внаслідок чого вони почали вимагати від нього проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Оскільки ОСОБА_1 у той ранок та вночі перед цим, не вживав жодних алкогольних напоїв, таблеток або інших речовин, що могли б викликати реакцію організму подібну на стан алкогольного сп`яніння, то він погодився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу. Як пояснив ОСОБА_1 , для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, працівники поліції також залучили двох свідків, які в той момент проходили поруч та йшли по своїм справам. У присутності двох свідків він - ОСОБА_1 двічі пройшов тест на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, що з другого разу показав позитивний результат стан алкогольного сп`яніння 0,55 проміле. У зв`язку з цим працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення відносно нього - ОСОБА_1 та під погрозами примусового відібрання транспортного засобу змусили його підписати протокол та інші докумнти.

На додаток до пояснень ОСОБА_1 його захисник адвокат Сімутін Р.В. пояснив, що ним було подано апеляційну скаргу на постанову Подільського районного суду м. Києва від 25.10.2022, у зв`язку з цим це рішення суду не набрало законної сили, а відповідно у діях ОСОБА_1 відсутня також ознака повторності, що виключає можливість кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи, що ОСОБА_1 09.01.2023 року не керував транспортним засобом, то просили суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні також було допитано свідка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та свідка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які були свідками процедури проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. Зміст їх показань буде викладений під час дослідження відповідних доказів.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За порушення вищезазначених вимог ПДР України ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З аналізу диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що об`єктивна сторона такого адміністративного правопорушення містить діяння, яке, зокрема, полягає у керуванні транспортним засобом. На додаток до цього об`єктивна сторона правопорушення передбачає, що таке керування транспортним засобом здійснюється у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому у п. 27 ППВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 зазначається, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Враховуючи вищезазначені вимоги повного та всебічного дослідження обставин, фактів вчинення адміністративного правопорушення, то суд доходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, повинні містити належні, допустимі, достовірні та достатні докази факту керування особою транспортним засобом, тобто виконання нею функцій водія під час руху такого засобу. Такий факт встановлюється на основі будь-яких відомостей, які відповідно до чинного законодавства можуть вважатися доказами.

Одночасно з цим відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортним засобом здійснюється у стані алкогольного сп`яніння. Тобто поруч з керуванням транспортним засобом повинен бути доведений факт перебування водія у стані алкогольного сп`яніння у цей момент. Однак для встановлення факту перебування водія у стані алкогольного сп`яніння передбачено спеціальний та виключний порядок здобуття доказів, що підтверджують наявність такого стану проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначається у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі по тексту Інструкція № 1452/735), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду від 17.12.2008 № 1103 (далі по тексту Порядок № 1103).

При цьому у ч. 5 ст. 266 КУпАП зазначається, що огляд на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, вважається недійсним, що у свою чергу призводить до недійсності його результатів. З цього також слідує, що перебування водія у стані алкогольного сп`яніння може доводитися лише шляхом проведення у встановленому законодавством порядку його огляду. Жодного іншого порядку для отримання доказу перебування водія у стані сп`яніння законодавством не передбачено.

У свою чергу у ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, можливо лише за умови, якщо судом під час судового розгляду на основі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів буде встановлено не тільки факт того, що особа здійснювала керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, але і ця ж особа протягом останнього року на момент вчинення відповідного діяння вже вчиняла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому стан алкогольного сп`яніння має бути встановлений на основі доказів, отриманих за результатами проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку.

Щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом, то суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Зі змісту пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 09 січня 2023 року, у день складення спірного протоколу, він не керував транспортним засобом марки BMW 5251, державний номерний знак НОМЕР_1 , а останній раз сідав за його кермо 08 січня 2023 року, коли їхав додому з роботи. 09 січня 2023 року вранці приблизно о 07 год. він вийшов з дому, що розташований у м. Вишгород по вул. Богдана Хмельницького, 5/43, де і було складено спірний протокол, забрати речі з багажного відділення автомобіля, який був припаркований біля дому. При цьому, як вбачається з пояснень ОСОБА_1 , він не тільки нікуди не виїжджав, а і не сідав за кермо автомобіля та не заводив його.

У судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який будучи повідомленим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, приведеним під присягу, пояснив суду, що 09 січня 2023 року близько о 07 год. 30 хв. він поспішав на роботу. У цей час на вул. Богдана Хмельницького 2, до нього підійшов працівник патрульної поліції та запропонував бути свідком процедури огляду водія на стан алкогольного сп`яніння. При цьому працівник поліції сказав ОСОБА_3 , що огляд буде проводитися відносно ОСОБА_1 , який у стані сп`яніння керував транспортним засобом. У присутності ОСОБА_3 працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, останній погодився. Результат огляду був позитивний, стан сп`яніння 0,55 проміле. У подальшому, оскільки ОСОБА_3 , сильно поспішав на роботу, то він підписав пусті бланки документів, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення та пояснення, та побіг на роботу. При цьому на запитання суду ОСОБА_3 пояснив, що він особисто не бачив, щоб ОСОБА_1 керував транспортним засобом, про цей факт знає лише тільки зі слів працівників поліції, також біля ОСОБА_1 він не бачив автомобіля. Працівники поліції вказали йому на автомобіль, який був припаркований на паркові біля дому серед інших автомобілів, та зазначили, що це автомобіль ОСОБА_1 .

У судовому засіданні також було допитано свідка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка, будучи повідомленою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, приведеною під присягу, пояснила суду, що 09 січня 2023 року також поспішала на роботу. Приблизно о 07 год.30 хв. на вул. Богдана Хмельницького її зупинили працівники поліції та запропонували бути свідком процедури проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння. При цьому працівники поліції сказали ОСОБА_4 , що водієм є ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, але на конкретний транспортний засіб, який би знаходився поруч і яким би міг здійснювати керування ОСОБА_1 , працівники поліції так і не вказали. При ОСОБА_4 було проведено огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння, результат виявився позитивним, стан алкогольного сп`яніння 0,55 проміле. На запитання суду ОСОБА_5 також запевнила суд, що вона не бачила як ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а автомобіль, на який вказали працівники поліції, стояв припаркований на паркові біля будинку та заблокований іншими автомобілями внаслідок щільності паркування. Також, відповідаючи на запитання суду зазначила, що працівниками поліції велася відео зйомка на мобільний телефон.

Суд звертає увагу, що надані свідками показання збігаються з їх письмовими поясненнями, які наявні у матеріалах справи, а саме що вони були свідками безпосередньо лише процедури проведення огляду на стан сп`яніння, але не спостерігали факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

У матеріалах справи наявний CD-R диск, на якому міститься файл з відеозаписом під назвою «IMG_0638» загальною тривалістю 02 хв. 37 сек. та файл з фотозображенням. При дослідженні вказаного відеозапису судом встановлено, що на ньому зафіксовано процедуру проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. При цьому судом встановлено, що відеофіксація здійснювала не на портативний відеореєстратор працівників поліції, а на технічний носій інформації, технічні характеристики та відомості щодо якого відсутні у матеріалах справи (приватний телефон працівника поліції). Відсутність відомостей щодо технічного засобу, за допомогою якого здійснюється фіксація процедури проведення огляду на стан сп`яніння, не відповідає не тільки вимогам чинного законодавства, але і позбавляє суд можливості встановити належність та допустимість такого доказу, оскільки він створений невідомим технічним засобом. З огляду на це суд приймає доводи сторони захисту щодо недопустимості зазначеного відеозапису.

У той же час судом взято до уваги, що навіть на цьому відеозаписі не зафіксовано жодних відомостей, які б вказували на факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а сам відеозапис стосується лише процедури проведення його огляду на стан сп`яніння. Крім того, судом взято до уваги, що на основі аналізу відомостей відеозапису можна підтвердити час вчинення діяння, а саме ранок приблизно о 07 год. 30 хв.

Вищезазначені відомості зумовлюють суперечність з фотознімком, який наявний на цьому ж CD-R диску, на якому зображений ОСОБА_1 поруч зі своєю машиною, але як вбачається з зовнішньої обстановки, у тому числі природного освітлення, цей фотознімок зроблений набагато пізніше самого відеозапису процедури проведення огляду. Крім того, сукупність зовнішніх ознак автомобіля ОСОБА_1 (наявність на автомобілі нерозчищеного снігу) підтверджує доводи сторони захисту щодо того, що останній раз керування автомобілем здійснювалося 08 січня 2023 року.

Таким чином, матеріали справи про адміністративне правопорушення у переважній більшості містять докази, які стосуються проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння. Наявний у матеріалах справи відеозапис фіксує лише проходження ОСОБА_1 огляду, однак на ньому не відображено ані зупинення транспортного засобу, ані керування ним ОСОБА_1 , ані сам транспортний засіб, ані будь-яке інше підтвердження факту керування автомобілем. Доданий фотознімок жодним чином не спростовує висновки суду та не доводить факт керування транспортним засобом.

Одночасно з цим єдиним належним доказом, що підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, є протокол про адміністративне правопорушення. Але протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Протокол не може бути єдиним, однозначним та беззаперечним доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим у судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Сімутін Р.В. надали суду копію протоколу про адміністративне правопорушення, яку було вручено ОСОБА_1 після складення відносно нього спірного протоколу. При дослідженні відповідної копії протоколу судом встановлено, що у ній відсутнє зазначення конкретної частини статті 130 КУпАП, за якою кваліфікуються дії ОСОБА_1 . Таким чином, оригінал протоколу про адміністративне правопорушення з самого початку не містив конкретної частини статті 130 КУпАП, за якою б кваліфікувалися дії ОСОБА_1 , а частина друга цієї статті була дописана в оригінал протоколу після його підписання ОСОБА_1 , тобто з грубим порушенням чинного законодавства, що унеможливлює внесення змін до матеріалів справи про адміністративне правопорушення після їх підписання особою, яка притягається до відповідальності. На основі цього суд також критично ставиться до самого протоколу про адміністративне правопорушення як такого, що був оформлений з суттєвим порушенням вимог чинного законодавства.

Отже, матеріали справи не містять жодного належного, допустимого, достовірного доказу, у тому числі аудіо- та відеозапису, пояснень свідків, на основі яких суд мав би можливість встановити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Тобто, немає жодного доказу виконання ОСОБА_1 функцій водія автомобіля.

При цьому відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення; суд також не має права самостійно відшукувати/збирати докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 2.9а ПДР України - водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У свою чергу відповідно до п. 1.10 ПДР України - водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що чинним законодавством заборона керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння покладається лише на осіб, які відповідно до чинного законодавства визнаються водієм транспортного засобу. Внаслідок цього до адміністративної відповідальності, що передбачена ч. 1 та ч.2 ст. 130 КУпАП, за керуванням транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння можуть бути притягнуті лише ті особи, які є водіями у розумінні чинного законодавства та здійснюють керування транспортними засобами.

Суд доходить до висновку, що матеріали справи не містять жодного доказу, на основі якого суд міг би встановити, що ОСОБА_1 є водієм у розумінні чинного законодавства, а також встановити, що він керував транспортним засобом. Отже, ані факт того, що ОСОБА_1 є водієм, ані факт того, що він керував автомобілем, не доведені особами, уповноваженими на збирання доказів в межах провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Оскільки ОСОБА_1 не був водієм у розумінні чинного законодавства та не здійснював керування транспортним засобом, тому ОСОБА_1 не може нести відповідальність за порушення заборони, яка відповідно до чинного законодавства на нього не покладається.

Оскільки судом не встановлено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, то суд також доходить до висновку про недоречність дослідження обставин та доказів, що стосуються наявності у діях ОСОБА_1 ознаки повторності, оскільки її встановлення залежить від доведеності того, що протягом останнього року ОСОБА_1 повторно вчинив одне з діянь, яке передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в межах даного судового розгляду навпаки було спростовано. На основі цього суд також доходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що відповідно до презумпції невинуватості, яка закріплена у ст. 62 Конституції України, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, то суд доходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, як і його вина у вчиненні цього правопорушення, не доведені. Тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з підстав відсутності у діях ОСОБА_1 ознак події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягується з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, лише у разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. Внаслідок цього судовий збір не підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 22, 33, 34, 35, 130, 247, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області на протязі десяти днів.

Суддя О.В. Рукас