ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/1262/22Головуючий у 1-й інстанції Созанська Л.І.
Провадження № 33/817/165/23 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2023 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю:

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Ковалівського Б.В. на постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 15 березня 2023 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Бучацького районного суду Тернопільської області від 15 березня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Як визнав суд, 21 жовтня 2022 року о 19 год. 33 хв. ОСОБА_1 в с. Зубрець по вул. Центральна, керував транспортним засобом марки «Мерседес-Бенц Віто», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння шкіряного покриву обличчя, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису, а саме на бодікамеру, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат Ковалівський Б.В. ставить питання про скасування вищевказаної постанови Бучацького районного суду Тернопільської області від 15 березня 2023 року та закриття провадження у справі.

Апелянт вважає, що суд прийняв рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передчасно, за відсутності на те достатніх доказів вини останнього.

Звертає увагу, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки він хотів пройти вищевказаний огляд, однак працівники поліції не мали при собі спеціального технічного приладу, затягуючи час, провокували його відмову від огляду на стан сп`яніння.

Вказує, що ОСОБА_1 зупинили працівники поліції, без належних на те підстав, що підтверджується постановою Бучацького районного суду Тернопільської області від 02.12.2022 по справі №595/1287/22, яку було долучено до матеріалів адміністративної справи, а також ухвалою Восьмого апеляційного суду від 23.01.2023, якою дане рішення було залишено без змін.

Зазначає, що з показань наданих працівником поліції ОСОБА_2 в судовому засіданні місцевого суду вбачалось, що 21.10.2022 приладу для проведення огляду вони не мали, оскільки їхнє відділення поліції забезпечене одним таким приладом, який видається на два екіпажі патрулювання, коли виникає потреба провести огляд на стан сп`яніння, такий прилад доставляють до місця проведення огляду.

Однак, згідно відповіді Бучацького ВП №2 Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області від 19.12.2022 за №14027/103/01-2022, Драгер 6810, який використовується під час виконання своїх службових обов`язків працівниками поліції ВП №2 (м. Бучач) та був наявний у працівників поліції під час документування адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вчиненого ОСОБА_1 21.10.2022.

На переконання захисника, це свідчить про те, що працівники поліції свідомо затягували час, оскільки ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, останній був готовий пройти такий огляд, але працівники поліції, маючи спеціальний технічний прилад для визначення ступеню алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу не надавали його, для того щоб останній відмовився від проходження огляду.

Натомість, від моменту зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , до складання протоколу, пройшло більше години часу і спеціальний технічний прилад так і не був доставлений працівниками поліції, хоча вони нібито телефонували щоб його доставили.

Вказує, що суд першої інстанції порушив ст. 268 КУпАП, ст. 21 Конституції України, позбавивши ОСОБА_1 права користуватись юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, розглянувши справу без його участі та участі його представника.

Звертає увагу суду, що матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність законних підстав у працівників поліції, за обставин відображених у матеріалах справи, для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , згідно з приписами ст. 35 ЗУ Про Національну поліцію.

Вказує на те, що оскільки ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими незаконно та без належних на те підстав, тому і протоколи про адміністративне правопорушення щодо нього є недопустимими доказами.

На переконання апелянта, відеозапис, долучений до матеріалів справи, не може вважатись належним доказом у зв`язку з тим, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснена відеофіксація, що нівелює доказове значення даного наданого працівниками поліції відеозапису.

Просить скасувати постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 15 березня 2023 року відносно ОСОБА_1 та закрити провадження у справі.

В судове засідання апеляційної інстанції апелянт не з`явився, однак повідомив суд про можливість розгляду справи без його участі та, за узгодженою позицією, без участі особи, яку притягнуто до адміністративний відповідальності, ОСОБА_1 , інтереси якого він представляє.

Відповідно до ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, не перешкоджає розгляду скарги, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За наведених обставин, вважаю за можливе розглянути справу про адміністративне правопорушення за апеляційної скаргою адвоката Ковалівського Б.В. без участі осіб, які беруть участь у провадженні.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Цих вимог закон суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не дотримався.

Як слідує з постанови Бучацького районного суду Тернопільської області від 15 березня 2023 року, в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції зазначив наступні докази: протокол про адміністративні правопорушення ДПР18 №497124 від 21 жовтня 2022 р.; рапорт поліцейського СРПП відділення поліції №2 (м. Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області Гуцул С.С. від 21 жовтня 2022 року; відеозаписи події, що долучені до матеріалів справи.

Проте, аналіз цих доказів судом апеляційної інстанції, свідчить про недотримання судом першої інстанції положень ст.ст.251, 252 КУпАП, які регламентують загальний порядок оцінки доказів органом, що здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Поклавши ці докази в основу свого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції не врахував, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку, що місцевий суд не дотримався цих приписів закону, оскільки належним чином не дослідив докази вини особи.

Так, постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст.ст.283, 284 КУпАП.

Системний аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що у постанові, якою особа визнана винною у вчиненні правопорушення, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та наведено мотиви прийняття таких доказів судом.

Окрім того, протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належними доказами по справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №497124 від 21 жовтня 2022 р., який був предметом розгляду суду першої інстанції, 21.10.2022 року о 19 год. 33 хв. ОСОБА_1 на вулиці Веприк в с. Зубрець Чортківського району, керував транспортним засобом марки «Мерседес-БенцВіто», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння шкіряного покриву обличчя, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився

Статтею 14 Закону України Про дорожній рух від 30 червня 1993 р. №3353-ХІІ передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

На вимогу поліцейського відповідно до п. 2.4 цих Правил водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

В свою чергу дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону.

При цьому статтею 35 Закону України Про Національну поліцію передбачено вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби. Даний перелік, зокрема, передбачає: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Однак, будь-яких даних, які б свідчили про необхідність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , із зазначених вище підстав в матеріалах справи немає.

Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що відносно ОСОБА_1 виносилась постанова серії БАД №643739 від 21.10.2022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, з якої вбачається, що 21.10.2022 о 20 год. 36 хв. в с. Зубрець по вул. Центральній, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки Мерседес-Бенц Віто, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якого не посвідчувався задній номерний знак, що не посвідчувався на відстані 20 метрів, а також, під час перевірки документів у ОСОБА_1 було відсутнє посвідчення водія та поліс обов`язкового страхування наземних транспортних засобів, крім того, під час зупинки працівниками поліції не увімкнув аварійно-світлову сигналізацію, чим порушив вимоги п. п. 2.9 в, 2.3 в, 2.1 а, 2.1 ґ, 9.9 б ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.ч. 1, 5 ст. 121, ч. 2 ст.122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 02.12.2022, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволено, вищенаведену постанову скасовано.

На дане рішення місцевого суду Головним управлінням Національної поліції України в Тернопільській області було подано апеляційну скаргу, яку ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2023 року було повернуто скаржнику, який подав апеляційну скаргу, у зв`язку із тим, що заявником у встановлений законом строк, не усунуто недоліків апеляційної скарги, не сплачено судовий збір.

З урахуванням того, що наданий працівниками поліції доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 5 ст. 121, ч. 2 ст.122, ч. 1 ст. 126 КУпАП не підтверджує факту вчинення останнім зазначених правопорушень, а отже, є слушними доводи апеляційної скарги захисника, що у поліцейських не було законних підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Жодних інших підстав для зупинки транспортного засобу, працівники поліції ОСОБА_1 не повідомляли.

Інших доказів правомірності дій працівників поліції, які містяться у вичерпному переліку підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби, матеріали справи не містять.

Положенням ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тобто працівниками поліції належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 ПДР України, які б могли слугувати саме причиною зупинки автомобіля відповідно до вимог ч. 1 ст. 35 Закону України Про Національну поліцію, яким керувала остання.

Відповідно до широкого розуміння доктрини плодів отруєного дерева, будь-яке винне порушення поліцейськими конституційних прав громадян, що навіть має не безпосередній, а лише опосередкований зв`язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, тягне втрату останніми юридичної сили. Тобто, це означає безумовну недопустимість доказів при будь-якому порушенні встановленого порядку збирання доказів незалежно від характеру і ступеня.

У вузькому сенсі доктрина плодів отруєного дерева зводиться до заборони використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів визнаних недопустимими.

Оскільки ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими без належних на те підстав, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №497124 від 21 жовтня 2022 року, складений поліцейським Гуцул С.С. за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , є недопустимим доказом.

Крім цього, є обґрунтованими доводи апеляційної скарги, що поліцейським не було названо ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, як підстави для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений ст. 266 КУпАП та передбачений затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі - Порядок направлення та огляду № 1103 від 17.12.2008 року) та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452/735 від 9 листопада 2015 року) і Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, які зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року (далі Інструкція № 1395 від 07 листопада 2015 року).

Відповідно до п. 2 розділу I Інструкції № 1452/735 від 9 листопада 2015 року огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Аналогічна норма наведена і у п. 1 розділу Х Інструкції № 1395 від 07 листопада 2015 року, у якій вказано, що водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 3 Інструкції № 1452/735 від 9 листопада 2015 року ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

При цьому, як вбачається з відеозапису із нагрудних камер поліцейських, працівники поліції після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , запропонували останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, не повідомивши йому ознак сп`яніння, які є підставою для проведення такого огляду, зокрема тих, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо нього, лише обмежились вказівкою на явні ознаки алкогольного сп`яніння (19:47:57 год. та 20:12:37 год.; 21.10.2022; файл: VID33F-00-0053.MOV; 20:20:08 год.;21.10.2022; файл:VID21F-00-0054.MOV).

Також слід звернути увагу, що пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з пунктом 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Пунктом 1 розділу ІІ цієї Інструкції передбачено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Із аналізу вимог законодавчих актів слід зробити висновок, що огляд на визначення перебування особи, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння має бути проведеним поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а у разі відмови особи від проходження такого огляду або незгоди із результатами такого огляду, його може бути проведено лікарем закладу охорони здоров`я.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 погодився на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, бажав пройти такий огляд на місці зупинки, що підтверджується відеозаписом із нагрудної камери працівника поліції (19:52:06 год.; 21.10.2022; файл: VID33F-00-0053.MOV), однак працівники поліції не мали при собі спеціального технічного приладу, тому зателефонували до іншого екіпажу та попросили привезти газоаналізатор.

Дані обставини додатково підтверджуються показаннями працівників поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , надані місцевому суду в якості свідків. Дані свідків також зазначили, що 21.10.2022 приладу для проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 вони не мали, оскільки їхнє відділення поліції забезпечене одним таким приладом, який видається на два екіпажі патрулювання. Коли виникає потреба провести такий огляд на стан сп`яніння, такий прилад доставляють до місця проведення огляду.

Зазначені обставини підтвердив і ОСОБА_1 , який заперечував факт перебування у стані алкогольного сп`яніння, заперечував проти наявності у нього ознак такого сп`яніння та не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, проте огляд не було проведено з підстав, які не залежали від його волі.

Згідно вимог частини 5 статті 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Зазначені обставини вказують на істотне порушення працівником поліції процедури проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.

Таким чином, обмежившись вказівкою на протокол про адміністративне правопорушення, без його правового аналізу і юридичної оцінки, а також на інші матеріали справи, без їх дослідження та оцінки в порядку ст.252 КУпАП, суд першої інстанції не забезпечив вимог закону щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи, оскільки не обґрунтував належним чином своїх висновків щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, вважаю, що висновки суду першої інстанції, в силу неповноти проведеного судового розгляду, містять істотні суперечності щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його Бучацьким районним судом притягнуто до адміністративної відповідальності.

За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, який розглядався судом першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , адвоката Ковалівського Б.В. задовольнити.

Постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 15 березня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя