Справа № 307/1920/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.04.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю захисника особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Ігнатьо Б. Я., розглянув у відкритому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/554/21 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Ігнатьо Б. Я. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 14.07.2021.

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, непрацюючий, мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн на користь держави.

З протоколу про адміністративне правопорушення № 0011193 від 18.05.2021 та постанови судді від 14.07.2021 вбачається, що ОСОБА_1 18.05.2021 о 07 год 45 хв в м. Тячів по вул. Армійській, Закарпатської області, на транспортному засобі марки «MERCEDES - BENZ SPRINTER», державний номерний знак НОМЕР_1 , надавав послуги з перевезення пасажирів по маршруту Хуст - Солотвино легковим автомобілем на замовлення без ліцензії, яка передбачена ч. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Ігнатьо Б. Я. просить постанову судді від 14.07.2021 скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП. Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною і необґрунтованою, не ґрунтується на нормах матеріального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Обставини викладені в протоколі не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_1 насправді господарської діяльності з перевезення пасажирів не здійснює та будь-якого прибутку чи іншої вигоди за такі перевезення він не отримує, на час перевірки перевозив власні речі, при поїздці з ним їхав його брат ОСОБА_3 , транспортний засіб марки «MERCEDES - BENZ SPRINTER», державний номерний знак НОМЕР_1 , не використовує і жодного відношення до нього немає, при складанні протоколу останній пояснив інспекторам ціль поїздки. Крім того, інспектори не відібрали пояснення від

-2-

пасажира транспортного засобу та свідків, дані яких зазначені в протоколі. Вважає, що ОСОБА_1 не може бути суб`єктом ч. 1 ст. 164 КУпАП, оскільки не доведено факту провадження ним господарської діяльності, тому відсутність ліцензії не складає правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Будучи неодноразово належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 на розгляд справи щодо нього не з`явився. Останній, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, а тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП. Крім того апеляційний суд враховує позицію захисника Ігнатьо Б. Я. про розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 , який обізнаний про день, час та місце апеляційного розгляду.

Заслухавши пояснення захисника-авдвоката Ішнатьо Б. Я., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, приймаючи рішення у справі щодо ОСОБА_1 , суд першої інстанції врахував вказані вимоги, дав об`єктивну оцінку всім доказам, які наявні в матеріалах справи. Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 0011193 від 18.05.2021, з якого вбачається, що ОСОБА_1 18.05.2021 о 07 год 45 хв в м. Тячів по вул. Армійській, Закарпатської області, на транспортному засобі марки «MERCEDES - BENZ SPRINTER», державний номерний знак НОМЕР_1 , надавав послуги з перевезення пасажирів по маршруту Хуст - Солотвино легковим автомобілем на замовлення без ліцензії, яка передбачена ч. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

-3-

Окрім того, на фотокопіях, доданих до матеріалів справи, зафіксовано обставини, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення № 0011193 від 18.05.2021.

Диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає відповідальність за порушення особою порядку провадження господарської діяльності без державної реєстрації як субЙ`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Про легітимність здійснення підприємницької діяльності свідчить видане у встановленому порядку свідоцтво про державну реєстрацію встановленого зразка. Зайняття підприємницькою діяльністю особою, яка не отримала у встановленому порядку свідоцтво про державну реєстрацію або особою, свідоцтво про державну реєстрацію якої було скасовано у визначеному законодавством порядку, і є об`єктивною стороною правопорушення.

Статтею 6 частиною 12 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України, підлягають державному контролю.

Згідно ст. 9 Закону України «Про автомобільний транспорт», встановлені зобов`язання, зокрема, ліцензування на автомобільному транспорті, спрямоване на визначення початкових і поточних умов надання послуг з перевезень пасажирів і небезпечних вантажів, а також найважливіших параметрів обслуговування споживачів.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів, тощо.

Тобто, з наведених вимог нормативно-правових актів та законів вбачається, що обов`язковою умовою належного перевезення пасажирів транспортним засобом є ліцензійний документ на право перевезення пасажирів, які ОСОБА_1 інспекторам надані не були. Не надано таких доказів і апеляційному суду.

Посилання захисника на те, що для притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 164 КУпАП необхідне встановлення в діях фізичної особи ознак здійснення нею підприємницької діяльності, яка у тому числі має містити ознаки систематичності, суд апеляційної інстанції визнає неприйнятними.

Так, у зв`язку зі зміною законодавства, регламентуючого питання запровадження та здійснення господарської діяльності, до статті 164 КУпАП неодноразово вносилися відповідні зміни, у тому числі до частини першої вказаної норми права. Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 164 КУпАП, в редакції станом на 18.05.2021, не дає підстав вважати, що до адміністративної відповідальності може бути притягнена фізична особа лише у разі систематичного порушення порядку провадження господарської діяльності. Сам по собі факт вчинення особою адміністративного правопорушення щодо здійснення провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання та без одержання необхідної ліцензії на провадження цієї діяльності, становить склад правопорушення, за який передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Отже, висновки суду першої інстанції про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, є правильними та підтверджуються зібраними і перевіреними в ході розгляду справи доказами.

-4-

Посилання захисника в апеляційній скарзі на порушення судом законодавства при винесенні постанови, яке полягало у неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 перевезенням пасажирів не займається, коштів за це не отримує, не спростовують зазначене в протоколі адміністративне правопорушення та його відповідальність.

З матеріалів справи також вбачається, що складений щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить посилання на місце, час і суть адміністративного правопорушення, посилання на нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, в тому числі і про розгляд справи в Тячівському районному суді, чим скористався ОСОБА_1 , засвідчивши вказані обставини своїм підписом, однак від дачі пояснень відмовився.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено даних, які б давали підстави вважати, що старший інспектор відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті в Закарпатській області Чорней Р. В. був упередженим при складанні протоколу щодо ОСОБА_1 , і що в нього були підстави фальсифікувати такий, на такі дані не вказується як в апеляційній скарзі, так і під час розгляду справи апеляційним судом. Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії інспектора який склав відносно нього протокол. Доказів неправомірної поведінки інспекторів чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.

Посилання захисника на незаконність складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, і такий не являється процесуальним документом, що засвідчує факт вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, апеляційним судом розцінюється, як спосіб захисту спрямований на уникнення адміністративної відповідальності.

При оцінці зібраних по справі доказів, з урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що вимоги КУпАП та інші нормативно-правові акти, при збиранні та фіксуванні таких, порушені не були.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували доводи апеляційної скарги щодо незаконностіта необґрунтованості постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено та під час апеляційного перегляду справи не встановлено, а доводи апеляційної скарги захисника зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, а також спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності. Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б були також підставою для скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суддя врахувала характер та ступінь адміністративного правопорушення, особу правопорушника та обставини справи й призначила останньому адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції вищевказаної статті, яке є справедливим і таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення .

-5-

Враховуючи викладене, судом першої інстанції було вжито всіх заходів, передбачених КУпАП, для з`ясування питання про наявність чи відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні дій, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що захисником не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Ігнатьо Б. Я. залишити без задоволення, а постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 14.07.2021 щодо ОСОБА_1 ,- без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя