КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ігнатов Р.М., за участі:

секретаря судового засідання ? Федчик Т.В.

захисника ? Вітів М.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 21.09.2022, -

В С Т А Н О В И В

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 21.09.2022 ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (протокол серії ААД №153945 від 15.07.2022 про адміністративне правопорушення) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Не погоджуючись з таким рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, скасувати постанову Святошинського районного суду міста Києва від 21.09.2022, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апелянт зауважує,що про призначений розгляд не був повідомлений належним чином, також в матеріалах справи відсутні жодні відомості які б свідчили про належне його повідомлення про призначений розгляд справи про адміністративне правопорушення. Про прийняте рішення ОСОБА_1 дізнався лише 03.10.2022 з Єдиного державного реєстру судових рішень.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт вважає,що постанова суду першої інстанції є незаконною внаслідок порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема положень ст. 245 КУпАП, що полягає у невідповідності висновків суду встановленим фактичним обставинам справи, неповноті та необ`єктивності з`ясування обставин справи з огляду на наступне. Апелянт наголошує, що до матеріалів справи не додано доказів, які б підтвердили, що ОСОБА_1 15.07.2022 керував транспортним засобом стані алкогольного сп`яніння, на відеозаписі відсутні відомості про зупинку транспортного засобу працівниками патрульної поліції, зауважує що на відеозаписі з нагрудної камери працівника патрульної поліції не вбачається жодних ознак алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 був психологічно виснажений і мав втомлений вигляд у зв`язку з хворобою його дружини. Апелянтом долучено до апеляційної скарги висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.11.2022 виданий КНП «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району, з якого вбачається, що за результатами огляду в ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння не виявлено.

Як встановлено судом першої інстанції, 15.07.2022 року об 08 годині 59 хвилин ОСОБА_1 , керував автомобілем «Mersedes-Benz» державний номерний знак НОМЕР_1 на перехресті вул. Пономарьова - пр-т Палладіна (виїзд з смт. Коцюбинське) у м. Києві, з ознаками алкогольного сп`яніння : запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя). Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився за допомогою спецприладу Drager Alcotester 7510, ARMF-0276, тест № 505, результат 2,95 %, чим порушив п. 2.9 а) Правил дорожнього руху.

Першочергово судом вирішено клопотання ОСОБА_1 заявлене в межах апеляційної скарги, про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 21.09.2022.

Так, згідно ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Відповідно до рішення ЄСПЛ (справа «Станьо проти Бельгії»), суворе застосування строку без урахування обставин справи може бути непропорційним щодо цілі забезпечення правової визначеності та належного здійснення правосуддя, а також перешкоджати використанню доступних засобів правового захисту.

Враховуючи те, що постанову Святошинського районного суду міста Києва від 21.09.2022, було постановлено без участі ОСОБА_1 якого не було належним чином повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції, то суд апеляційної інстанції за даних обставин, вважає, що строк пропущено на апеляційне оскарження з поважних причин і, відповідно що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню для відновлення в правах особи, притягненої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 2 КУпАП , законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

ЄСПЛ у справі Bantysh and Others v. Ukraine розглядав питання про необхідність залучення сторони обвинувачення у справі про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, і у п. 10 рішення ЄСПЛ у справі Bantysh and Others v. Ukraine від 06.12.2022 визнав порушення п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" Україною і констатував: «Таким чином, ці скарги є прийнятними та вказують на порушення п. 1 ст. 6 Конвенції через відсутність неупередженості суду з огляду на відсутність сторони обвинувачення у провадженні про адміністративне правопорушення».

Аналогічного висновку ЄСПЛ дійшов у справі «Михайлова проти України» (заява № 10644/08, рішення від 06.06.2018 р.), пункти 56 - 60, у якій також було встановлено порушення п.1 ст. 6 у зв`язку з відсутністю безсторонності (тією мірою, якою вона стосувалася відсутності сторони обвинувачення під час розгляду справи заявниці).

Вказані вище рішення, перекликаються з вже існуючим рішенням у справі «Карелін проти Росії» ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), ЄСПЛ дійшов до висновку, що за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за таких умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке фактично підтримується судом).

Суд апеляційної інстанції вжив всіх вичерпних заходів, передбачених вищевказаними Рішеннями ЄСПЛ, які відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", які в Україні є джерелом права, щодо залучення до участі в судовому засіданні сторони обвинувачення - прокурора (а.с. 87).

Листом заступника начальника управління підтримання публічного обвинувачення в суді Антонець О. від 08.02.2023 №22/3-14ВИХ-23 (а.с. 90-91), фактично відмовлено в участі прокурора в судовому засіданні посилаючись на те, що дані Рішення ЄСПЛ не імплементовані в КУпАП і як зазначено у вказаному листі, до законодавчого врегулювання повноважень прокурора в КУпАП, які мають кореспондуватися із конституційними функціями прокуратури (визначення повноважень, способу та форми їх реалізації), його участь у розгляді справ про адміністративні правопорушення, крім передбачених Кодексом, порушуватиме приписи ст. 19 Конституції України, з чим суд апеляційної інстанції не погоджується .

За таких обставин, відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП суд може розглянути дану апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді, заслухавши думку адвоката Вітів М.Б. яка підтримала подану апеляційну скаргу і просила суд задовольнити її,дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах поданої апеляційної скарги, а також доводи апеляції, суд вважає апеляційні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, зважаючи на наступне.

П.2.9. а) ПДР України встановлено заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп?яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9. а) ПДР України, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №153945 від 15.07.2022, складеного щодо ОСОБА_1 про порушення ним вимог п.2.9. а) ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП (а.с. 1);

- роздруківкою тесту на алкоголь газоаналізатора Drager "Alcotest7510", прилад №ARMF-0276 від 15.07.2022, згідно якого результат тестування ОСОБА_1 становить 2,95 %, що перевищує допустиму норму, встановлену Інструкцією від 09.11.2015 №1452/735 (п.7 Розділу ІІ), від підпису ОСОБА_1 відмовився (а.с. 2-3);

- актом огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів ? газоаналізатора Drager "Alcotest7510", прилад №ARMF-0276 від 15.07.2022, в якому зазначено результат пройденого огляду з показником 2,95 %, від підпису ОСОБА_1 відмовився; відомості про свідків огляду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та їх підписи (а.с. 4);

- відеозаписами з нагрудної камери поліцейського, на яких зафіксовано прибуття працівників патрульної поліції за викликом на місце дорожньо-транспортної пригоди за участі ОСОБА_1 , на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння, ОСОБА_1 погодився спокійно, трубку перевірив та розпакував особисто, на запитання чи вживав алкогольні напої відповів «Так, «Гараж» (пивний алкогольний напій)». При першій спробі газоаналізатор Drager "Alcotest 7510", прилад №ARMF-0276 показав дані що свідчать про перевищення допустимого показника у приладі, на прохання водія ОСОБА_1 було проведено повторний забір, оголошення і фіксація поліцейським результату пройденого алкотесту ? 2,95 %, і повідомлення ОСОБА_1 про перевищення допустимої норми, результат якого водій не заперечував після чого було складено прткол про адміністративне правопорушення, з яким ознайомився ОСОБА_1 (а.с. 5).

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.9. а) ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Не можна погодитись і з доводом ОСОБА_1 щодо недоведеності факту його перебування у стані алкогольного сп`яніння, з огляду на наданий ним висновок КНП «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району (а.с. 75),яким «остаточний результат алкогольнихознак сп`яніння не виявлено»

Суд зауважує, що висновок наданий ОСОБА_1 складений в порушення вимог п. 9 Розділу ІІ Інструкції № 1452, де зазначено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, а також п. 17 Розділу ІІІ цієї Інструкції, з якого вбачається, що зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Доводи апелянта в частині відсутності доказів керування транспортним засобом, апеляційний суд вважає надуманими та такими, що спростовуються наявним відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, відповідно якого водій ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом, а також скоєння дорожньо-транспортної пригоди за його участі.

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в ході судового розгляду справи в апеляційному порядку не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування оскаржуваної постанови Святошинського районного суду міста Києва від 21.09.2022 та закриття провадження по справі, як того просить апелянт.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, ? задовольнити, поновивши строк і апеляційну скаргу вважати прийнятною.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ? залишити без задоволення, а постанову Святошинського районного суду міста Києва від 21.09.2022 якою ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення і стягненням судового збору, ? залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Ігнатов

Справа № 759/11022/22

Апеляційне провадження № 33/824/466/2023

Суддя у першій інстанції - Бандура І.С.

Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.