КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 33/824/1119/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Слюсар Т.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою адвоката Харченка Сергія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 10 січня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

У С Т А Н О В И Л А :

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 10 січня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп.

Не погодившись з указаною постановою, адвокат Харченко С.В. в інтересах ОСОБА_1 до суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просив оскаржувану постанову скасувати та постановити нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог зазначено, що судом першої інстанції було порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки участі у розгляді справи 10.01.2023 ОСОБА_1 не приймав так як не був повідомлений належним чином.

Вказує, що матеріали справи не містять жодного доказу того, що ОСОБА_1 керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції. Матеріали справи не містять пояснень свідків та/або відео, що підтверджують факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 .

Зазначено, що зміст протоколу не відповідає вимогам, що передбачені ст. 256 КУпАП, а саме: працівниками поліції не роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки, протокол складено не розбірливо.

Апелянт зазначає, що на момент складання протоколу у працівників поліції були відсутні будь-які підстави для його складання, порушено порядок огляду на стан сп`яніння, оскільки результати дослідження були відсутні так як висновок складено 05.10.2022, тобто через п`ять днів після складання протоколу відносно ОСОБА_1 .

Крім того в апеляційній скарзі адвокат Харченко С.В. в інтересах ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду міста Києва від 10 січня 2023 року.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на оскарження, скаржник посилається на те, що постанову суду отримано 25.01.2023 шляхом отримання на електронну пошту.

З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити адвокату Харченку С.В. в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду міста Києва від 10 січня 2023 року як такий, що пропущений з поважних причин.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2.9а Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України N 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Європейський суд з прав людини у справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

ОСОБА_1 , реалізувавши своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Судом встановлено, що 01.10.2022 о 15 год. 00 хв. в м. Києві, вул. Сирецька, буд. 9, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога за адресою: м.Київ, вул. Відпочинку, буд.18. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 допустив порушення п. 2.9а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Так, винуватість водія ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 375410 від 01 жовтня 2022 року, відповідно до якого ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога за адресою: м.Київ, вул.Відпочинку, буд.18., чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 сит. 130 КУпАП (а.с. 1);

- у відеозаписі з бодікамери № 472108, з якого чітко вбачається, що працівником поліції було запропоновано водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в супроводі працівників поліції в КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» або на протязі двох годин самостійно пройти огляд (а.с.4);

- висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» - результат огляду - перебуває у стані наркотичного сп`яніння (стимулятори - амфетамін) (а.с.2);

- розпискою про передачу ТЗ на зберігання (а.с.3).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 375410 від 01 жовтня 2022 року та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень самого водія та його захисника Харченка Д.В. ґрунтується на наявних у справі доказах.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, складено з порушенням порядку, оскільки він зокрема не містить даних про залучення свідків під час складання протоколу суд до уваги не бере з огляду на положення ч. 2 ст. 266 КУпАП, в якому зазначено, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Оскільки працівниками поліції під час зупинки водія ОСОБА_1 велась відеофіксація, підстави для залучення свідків були відсутні.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм таких положень ПДР України, які б відповідно до ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 , а тому його зупинка була незаконна і всі подальші дії (вимоги) працівників поліції, зокрема й проходження огляду на стан сп`яніння, водій виконувати не зобов`язаний суд оцінює критично з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 35 Закону України "Про національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII патрульний поліцейський має право зупинити транспортний засіб, якщо мало місце: 1) порушення водієм правил дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення ДТП, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції порушено Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не знайшли свого підтвердження.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його права та обов`язки спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення, який підписаний ОСОБА_1 де роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, будь-яких зауважень до протоколу не зазначено.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, твердження адвоката Харченка С.В. з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані спробу уникнення водієм ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування "поза розумним сумнівом", сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах "Кобець проти України" (п. 43) та "Авшар проти Туреччини" (п. 282), "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року, "Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії" від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винуватості ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було прийнято законну і обґрунтовану постанову відносно ОСОБА_1 з наведенням обґрунтованих мотивів.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

За таких обставин, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував усі обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити адвокату Харченку Сергію Вікторовичу в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду міста Києва від 10 січня 2023 року.

Апеляційну скаргу адвоката Харченка Сергія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Оболонського районного суду міста Києва від 10 січня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А. Слюсар