Номер провадження: 33/813/184/23
Головуючий у першій інстанції Мазун І. А.
Доповідач Воронцова Л. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Воронцова Л.П.,

за участю: секретаря судового засідання Кузьміч Г.Р.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік., стягнуто судовий збір у розмірі 496, 20 грн.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 092473 від 19.07.2022 р. 18.07.2022 р. о 22.55 год. ОСОБА_1 керував т/з Mercedes Benz E250D, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Балківська, 211 в м. Одесі в стані алкогольного сп`яніння відповідно висновку КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я Одеської обласної ради». Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із наведеною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2023 року та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови зазначає, що:

- матеріали справи не містять жодного доказу керування ним транспортним засобом;

- долучений до протоколу про адміністративне правопорушення висновок не відповідає вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ, Міністерства охорони здоров`я України N 1452/735 від 09.11.2015 року;

- матеріали справи не містять інформації щодо атестації чи сертифікації лабораторії КНП «ООМЦПЗ» ООР, та на підставі чого було складено відповідний висновок, чи проводились лабораторні дослідження, чи пройшов лікар, який проводив огляд тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно чинного законодавства, а отже висновок №000579 від 19.07.2022 року не може бути прийнято до уваги;

- поліцейським не було роз`яснено водію його права , а зокрема право на професійну правничу допомогу

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився повторно, про дату, час та місце судового засідання був сповіщений належним чином.

Перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, апеляційний суд, не погоджуючись із доводами апелянта щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до пп. а п. 2.9 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд не погдоджується із доводами апелянта щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП України, за кваліфікуючими ознаками: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з наступних підстав.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що провина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП України, за кваліфікуючими ознаками: керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, повністю доведена та підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 092473 від 19.07.2022 р. вбачається, що 18.07.2022 р. о 22.55 год. ОСОБА_1 керував т/з Mercedes Benz E250D, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Балківська, 211 в м. Одесі в стані алкогольного сп`яніння відповідно висновку КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я Одеської обласної ради»;

- змістом відеозаписів з портативного відеореєстратора, з якого вбачається, що 18.07.2022 р. близько 22.55 год. т/з Mercedes Benz E250D, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції та після виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, від чого водій відмовся, але після роз`яснення його процедури та наслідків відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку погодився пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Після надання ОСОБА_1 згоди на проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я працівниками поліційї його було доставлено до КНП «ООМЦПЗ» ООР, де у водія було відібрано зразки біоматеріалів для проведення необхідних лабораторних досліджень, результати яких показали, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 було ознайомлено з наведеними результатами та вручено копію висновку;

- висновком щодо результатів огляду з метою виявлення стану сп`яніння КНП «ООМЦПЗ» ООР №000579 від 19.07.2022, у якому встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Зібрані у справі докази є достатніми та сумніви у їх достовірності у апеляційного суду відсутні.

Щодо посилань апелянта на відсутність у матеріалах справи доказів керування ним транспортним засобом, то такі апеляційний суд апеляційний суд до уваги не приймає, виходячи зі змісту досліджених у судовому засіданні відеозаписів, з яких вбачається, що зупиненим працівниками поліції автомобілем Mercedes Benz E250D, д.н.з. НОМЕР_1 , керував ОСОБА_1 , який на вимогу поліцейського вийшов із-за керма автомобіля та, не заперечуючи факту керування транспортним засобом, погодився пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі.

Доводи апелянта про те, що йому поліцейським не було роз`яснено права та порядок проходження огляду на стан сп`яніння, спростовуються змістом дослідженого відеозапису нагрудної камери відеореєстратора, відповідно до якого водію було пояснено порядок проходження огляду на стан сп`яніння та наслідки відмови водія від проходження такого огляду.

Крім того, протягом спілкування із працівниками поліції ОСОБА_1 про бажання скористуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги, працівникам поліції не повідомив, а у подальшому власним підписом засвідчив, що ознайомлений з місцем та часом розгляду в суді справи, отже не був позбавлений можливості скористатись своїми, передбаченими ст. 268 КУпАП правами, у тому числі і щодо залучення фахівця у галузі права, на власний розсуд.

Апеляційний суд також звертає увагу, що апелянта, було сповіщено належним чином про час та місце розгляду справи судом апеляційної інстанції, що дозволило йому скористатись правами, передбаченими ч.1 ст. 268 КУпАП, в суді апеляційної інстанції.

Заперечення апелянта щодо процедурних порушень, тим не менш не спростовують факту наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, та не є такими, які могли б перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Щодо висловлених апелянтом у апеляційній скарзі сумнівів щодо атестації чи сертифікації лабораторії КНП «ООМЦПЗ» ООР та проходження лікарем, який проводив огляд тематичного удосконалення за відповідною програмою згідно чинного законодавства апеляційний суд зауважує, що порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення та направлення їх до суду визначено у відповідному Наказі Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини 16.02.2015 № 3/02-15 (зі змінами згідно з наказом Уповноваженого 14.02.2018 № 3/02-18). Проте, ані наведений Наказ, ані інші діючі нормативні акти не передбачають обов`язку долучення уповноваженою особою копій свідоцтва про атестацію або про сертифікацію лабораторії закладу охорони здоров`я, у якому було проведено огляд водія на стан сп`яніння, як і доказів проходження лікарем, який проводив огляд тематичного удосконалення за відповідною програмою згідно чинного законодавства.

Твердження ОСОБА_1 про те, що з матеріалів справи неможливо встановити на підставі чого було складено відповідний висновок, чи проводились лабораторні дослідження апеляційний суд відхиляє, виходячи зі змісту дослідженого відеозапису, з якого вбачається, що у ОСОБА_1 було відібрано зразки біологічного середовища, за якими у подальшому і було проведено лабораторне дослідження, яке виявило факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, такі результати фіксуються в акті дослідження, а не у висновку.

Жодних ґрунтовних зауважень щодо порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ, Міністерства охорони здоров`я України N 1452/735 від 09.11.2015 року під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння у апеляційній скарзі не наведено.

Окрім того, апеляційний суд зауважує, що Верховий Суд у складі Великої Палати в постанові від 21 березня 2018 у справі № 235/3619/15-ц з посиланням на рішення Європейського суду у справі «Сутяжник проти Росії» зазначив, що не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд неодноразово наголошував на тому, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про дорожній рух» юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні, ухваленому 29.06.2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати, постановив, що будь яка особа яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є такими, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Позиція ОСОБА_1 , висловлена в апеляційній скарзі щодо невідповідності оскаржуваної постанови вимогам законності, обґрунтованості, а викладених у ній висновків матеріалам справи, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та ухилення від відповідальності за вчинене правопорушення.

З постанови суду вбачається, що при визначенні виду та міри адміністративного стягнення у вигляді штрафу та позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого для водіїв санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини, вважаю, що підстави для скасування або змінення постанови суду відсутні.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Л.П.Воронцова