Дата документу Справа № 334/4537/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/4537/22 Головуючий в 1 інст. Філіпова І.М.
Провадження №33/807/278/23 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 червня 2023 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжявід 1 лютого 2023 р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, аспіранта Запорізького національного університету політехніки, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, суддя місцевого суду встановив, що 28.09.2022 р. відносно ОСОБА_1 був складений адміністративний протокол ААД №389633, згідно якого ОСОБА_1 28.09.2022 р. о 19 годині 28 хвилин, у м. Запоріжжя по вул. Дудикіна, буд. 7 «а», керуючи автомобілем «geely», д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль, що стояв «renault megane», д.н.з. НОМЕР_2 , з водієм ОСОБА_2 .

При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Крім того, згідно протоколу ААД №389632, ОСОБА_1 28.09.2022 р. о 19 годині 28 хвилин в м. Запоріжжя по вул. Дудикіна, буд. 7 «а», керував транспортним засобом «geely», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів).

Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. Відмова була зафіксована нагрудною камерою поліцейського.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді від 01.02.2023 р. матеріали справ за ст. 124 КУпАП та за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 були об`єднані в одне провадження на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП з метою повного та об`єктивного розгляду справ про адміністративні правопорушення, які скоєні однією і тією ж особою.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та підлягає скасуванню.

Вважає, що суд першої інстанції виніс постанову з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. При цьому суд не повністю з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що спричинило необґрунтоване та надто суворе застосування стягнення, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому, на його думку, постанова не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою. Просить постанову скасувати із закриттям справи за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначає, що в судовому засіданні під час розгляду справи ним заявлялося клопотання про відкладення розгляду справи для надання довідки зі станції технічного обслуговування про несправність стоянкового гальма, яке не було розглянуто суддею. Порушення процесуальних норм права вважає суттєвим, оскільки це позбавило його можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП. зокрема надати докази.

Звертає увагу суду на те, що в матеріалах справи містяться рапорти і пояснення працівників патрульної поліції, які не можуть бути свідками, а їх рапорти і пояснення не можуть бути доказами в розумінні ст. 251 КУпАП.

Крім того, вказує, що наявний в матеріалах справи відеозапис, його структура та манера спілкування патрульних поліцейських (відмова у прийнятті пояснень) ставить під сумнів неупередженість останніх при складанні адміністративного протоколу.

Просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознакадміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, що відображено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №389632 від 28.09.2022 р. підтверджується: направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28.09.2022 р. з зазначенням ознак алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів (а.с.4); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.5); письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 , згідно з якими в ході спілкування з ОСОБА_1 з приводу пошкодження її автомобіля, вона зрозуміла, що останній перебуває у нетверезому стані (а.с.6); диском з відеозаписом події.

Дослідивши вказані вище докази, суд встановив, що у ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції виявлені ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, про що було вказано у акті огляду, а також у відповідному направленні.

Одночасно відображено про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6820.

Заперечення ОСОБА_1 факту керування автомобілем спростовується поясненнями ОСОБА_3 , яка є потерпілою у справі про вчинення ОСОБА_1 дорожньо-транспортної пригоди, та надала чіткі, послідовні свідчення, піддавати сумніву які у апеляційної інстанції немає підстав.

Так, ОСОБА_3 під час оформлення протоколу та в судовому засіданні місцевого суду пояснила, що була свідком того, як ОСОБА_1 , розвертаючись на своєму автомобілі, скоїв зіткнення з її транспортним засобом. Під час спілкування, потерпіла відчувала від нього запах алкоголю, його поведінка була зухвалою, провину не визнавав, наполягав, що автомобілем керувала його дівчина. Проте ОСОБА_3 впевнена, що за кермом перебував саме ОСОБА_1 , дівчина підійшла до них пізніше.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 висловив незгоду з постановою суду в частині притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Пояснив, що автомобілем не керував, він бачив як його авто, яке було припарковане, покотилося та вдарило Рено. Хвилин через п`ять прийшла жінка власниця Рено, та викликала співробітників поліції.

Пройти огляд на стан сп`яніння відмовився з причин того, що він не перебував за кермом автомобіля.

ОСОБА_1 зазначив, що спочатку відмовився від проходження огляду, пізніше надав свою згоду, яка не була прийнята поліцейськими до уваги, оскільки вже було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Дослідженим відеозаписом події зафіксовано повідомлення поліцейським про наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція пройти огляд у встановленому законом порядку на місці зупинки або у медичному закладі, на що останній відмовляється, стверджуючи, що він не керував автомобілем.

На твердження поліцейських про те, що є свідок, який бачив, як він був за кермом, ОСОБА_1 змістовно відповісти не зміг.

В ході спілкування зі співробітниками поліції ОСОБА_1 не міг формулювати речення та чітко відповідати на питання.

Відповідаючи на доводи апелянта щодо неналежності та недопустимості таких доказів як пояснення та рапорти працівників поліції, апеляційний суд відмічає, що визнаючи ОСОБА_1 винним, суд в постанові послався й на інші докази, окрім тих, незгоду з якими він висловлює і досліджені апеляційною інстанцією докази у їх сукупності за критерієм достатності, вочевидь дають змогу визнати висновки суду такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Стосовно доводів апеляційної скарги про порушення права ОСОБА_1 щодо надання доказів, слід зазначити, що недолучення до матеріалів справи довідки зі станції технічного обслуговування про несправність стоянкового гальма, не вливає на доведеність провини останнього у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння.

За змістом апеляційної скарги ОСОБА_1 ставить під сумнів неупередженість поліцейських під час складання протоколів про адміністративні правопорушення за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, натомість не надає жодних доказів на підтвердження цього, а тому суд вважає їх безпідставними.

Суд зауважує, що сукупність досліджених доказів засвідчує обґрунтованість висновків суду з приводу доведеності провини ОСОБА_1 і їх відповідність критерію достатності для такого висновку.

Надані ОСОБА_1 свідчення апеляційний суд сприймає критично, оскільки він змінював свої пояснення щодо обставин події та часу спілкування з поліцейськими.

Між тим і час спілкування ОСОБА_1 із працівниками патрульної поліції надають можливість стверджувати, що протягом достатнього часу водій на відповідну пропозицію щодо проходження огляду здійснює заходи, які вірно розцінені як відмова від проходження медичного огляду, наслідком чого і було складання даного протоколу, що обгрунтовує відхилення доводів апелянта про надання ним згодом часу на проходження огляду.

Суд першої інстанції, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, а сукупність досліджених доказів переконує у керуванні ОСОБА_1 автомобілем.

На переконання суду працівниками поліції було дотримано процедуру проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, визначену ст.266 КУпАП, а зафіксовані на відео події наявні у достатньому об`ємі задля встановлення обставин, які мають значення у рамках даної справи.

При цьому самі зафіксовані обставини, які мали місце за участю ОСОБА_1 не оспорюються апелянтом. Зовнішні ознаки ОСОБА_1 не викликають сумніву щодо обґрунтованості висунутої працівником патрульної поліції вимоги пройти відповідний огляд.

Відеоматеріал також відображає фактичну відмову ОСОБА_1 від запропонованого медичного огляду як на місці зупинки, так і у медичному закладі, за що настає адміністративна відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд зауважує, що сукупність досліджених доказів засвідчує обґрунтованість висновків суду з приводу доведеності провини ОСОБА_1 і їх відповідність критерію достатності для такого висновку.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, належним чином вмотивовані, повністю відповідають фактичним обставинам справи, суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке є безальтернативним.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАп справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 1 лютого 2023 р., якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник