ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/718/22 Номер провадження 33/814/1262/23Головуючий у 1-й інстанції Даніліна Ж.О. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

За участю секретаря Владімірова Р.В.

Захисника-адвоката Охмака В.І.

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, в режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Охмака Валентина Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21 квітня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21 квітня 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. Провадження у справі за статтями 122-4, 124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Провадження у справі за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.

Визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 496,20 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 24 червня 2022 року о 10:55 год. на 236 км автодороги Н-08, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 21053, д.н.з. НОМЕР_1 , при зустрічному роз`їзді, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався бокового інтервалу руху та скоїв зіткнення з автомобілем Рута 22, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався назустріч. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 13.3 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Також, 24 червня 2022 року о 10:55 год. на 236 км автодороги Н-08 Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 21053, д.н.з. НОМЕР_1 , при зустрічному роз`їзді, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався бокового інтервалу руху та скоїв зіткнення з автомобілем Рута 22, д.н.з. НОМЕР_2 , після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.10 а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Також судом встановлено, що 24 червня 2022 року о 12:15 год. на вул. Київській в с. Ялинці Кременчуцького району Полтавської області ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21053, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей, та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, захисник Охмак В.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження з підстав відсутності в діях останнього складу зазначеного правопорушення.

Вказує про відсутність доведеного належними доказами факту керування ОСОБА_1 автомобілем, оскільки транспортним засобом керувала його дружина, на чому він наголошував весь час після приїзду працівників поліції.

Вважає неналежним як доказ по справі долучений відеозапис, оскільки в протокол про адміністративне правопорушення не внесені відомості про технічний засіб на якій здійснювалася відеофіксація.

При перевірці доводів апеляційної скарги необхідно дійти висновку, що межі доводів останньої стосуються незгоди з постановою суду першої інстанції в частині притягнення водія ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки в прохальній частині апеляційної скарги ставиться питання про скасування постанови місцевого суду щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та прийняття нової постанови про визнання відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та закриття провадження.

При цьому, апеляційна скарга не місить доводів чи заперечень щодо закриття провадження по справі в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та заслухавши думку учасників справи, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки судді суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за які він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами в даній справі є:

протокол про адміністративне правопорушення серія ОБ №086708 від 24.06.2022 за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , з зазначенням щодо передачі транспортного засобу ОСОБА_2 ,

пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були присутні під час пропозиції пройти водію огляд на стан алкогольного сп`яніння,

розписка ОСОБА_2 щодо зобов`язання зберігати транспортний засіб та не давати керувати вищевказаним засобом ОСОБА_1 ,

записи з бодікамери працівника поліції.

Зазначені докази містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення та не були спростовані в суді апеляційної інстанції.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не доводять факт відсутності в діях притягнутого ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та не свідчить про помилковість висновків суду першої інстанції.

Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема свідома відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З рапорту працівника поліції вбачається, що 24.06.2022 об 11:38 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 24.06.2022об 11:37 год в с. Ялинці, заявник - працівник тер оборони повідомив, що водій автомобіля ВАЗ 21053, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння пошкодив маршрутне таксі та поїхав з місця ДТП. Працівники тер оборони затримали водія та тримають його.

З долученого відеозапису вбачається приїзд поліцейських на виклик, де працівники тер оборони повідомили про зупинення ними водія, який скоїв ДТП та поїхав з місця пригоди.

Під час тривалого спілкування з водієм ОСОБА_1 , останній категорично заперечував факт керування транспортним засобом, вказуючи, що за кермом перебувала його дружина, яка не врахувавши габаритів машини та скоїла ДТП.

Натомість працівники тер оборони, які наздогнали та затримали авто під керування ОСОБА_1 спростовували його пояснення вказуючи, що саме він перебував за кермом транспортного засобуі ніяка жінка за кермом не знаходилась. .

Зважаючи на явні ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , працівники поліції, в присутності 2 свідків, запропонували останньому пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і медичному закладі, на що останній відмовився (12:07 год.), заперечуючи факт керування автомобілем.

В подальшому ОСОБА_1 намагався вирішити з працівниками поліції питання повернення водійських прав у інший спосіб.

Вказані обставини щодо відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння стали підставою для складання працівником поліції протоколу за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності факту керування автомобілем ОСОБА_1 спростовуються показами працівників тер оборони ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили, що за кермом автомобіля, що скоїв ДТП та в подальшому був ним зупинений перебував саме ОСОБА_1 .

Посилання, як під час спілкування з поліцейськими, так і в апеляційній скарзі, що за кермом автомобіля перебувала дружина апелянта, не беруться до уваги, оскільки остання, яка знаходилася поряд з ним під час спілкування з поліцейськими, складання протоколів, жодного разу не підтвердила факт керування саме нею автомобілем та скоєння дорожньої пригоди.

Крім того, відхиляючи твердження апелянта щодо недоведеності факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , а не його дружиною, апеляційний суд звертає увагу на те, що судом першої інстанції останній визнаний винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4,124 КУпАП, тобто в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення вимог п. 13.3 ПДР України та в залишені місця пригоди.

При цьому, постанова в цій частині правопорушником не оскаржується, будь-яких заперечень щодо висновків суду про доведеність його вини в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та залишення місця ДТП апеляційна скарга не містить, в її тексті взагалі відсутня незгода з висновками суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 в цій частині та не ставиться питання про скасування постанови щодо визнання його винним в скоєнні вищевказаних правопорушень як про то зазначено в резолютивній частині судового рішення.

Також не заслуговують на увагу доводи скарги щодо неналежності в якості доказу записів зі службової бодікамери з підстав не зазначення працівниками поліції назви технічного засобу та його характеристик.

Відхиляючи вказане твердження, апеляційний суд зазначає, що посилаючись в даному випадку на практику Верховного Суду апелянтом не звернуто увагу, що необхідність зазначення технічного засобу передбачена лише в разі складання постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яка складається безпосередньо працівниками поліції і не стосується категорії розгляду справ, віднесених до компетенції судів.

Також є помилковим посилання апелянта на необхідність засвідчення приєднаного до справи відеозапису електронним цифровим підписом, оскільки це є необхідним лише в разі розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а не протоколу про адміністративне правопорушення, який підлягає розгляду в суді та оцінюється як доказ у відповідності до вимог ст. 251 КУпАП.

Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про недотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а наявними доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про недоведеність вчинення водієм адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника Охмака Валентина Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна