Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 3/733/545/23
Єдиний унікальний №733/830/23
Постанова

Іменем України

21 червня 2023 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді Вовченка А.В.,

при секретарі Мошенець Л.М.,

розглянувши матеріали, що надійшли від начальника Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, жительки АДРЕСА_1 ,працює кухарем в ресторані, РНОКПП НОМЕР_1 , за ст. 173-2 ч.1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ,20.05.2023 року о 22 год. за місцем свого проживання, в АДРЕСА_1 вчинила домашнє насильство стосовно своєї дочки ОСОБА_2 , а саме штовхнула її, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психічному здоров`ю, чим вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_2 , яка притягається до адміністративної відповідальності, не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, вину визнає.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнім насильством визнаються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Володіна проти РФ» від 09.07.2019, «Левчук проти України» від 03.09.2020 зазначив, що домашнє насильство є порушенням статей 3, 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Там, де особа достовірно стверджує про те, що вона зазнавала актів домашнього насильства, якими б незначними поодинокі випадки не були, національні органи влади повинні оцінити ситуацію у всіх аспектах, включно з ризиком повторення подібних інцидентів. Ця оцінка повинна належним чином брати до уваги особливу вразливість жертв, які часто емоційно, фінансово чи іншим чином залежать від своїх кривдників, а також психологічний вплив можливого повторного знущання, залякування та насильства на їхнє повсякденне життя.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема:

протоколом серії ВАВ № 414064 про адміністративне правопорушення від 20.05.2023р.;

письмовим поясненнями ОСОБА_2 від 20.05.2023року ;

письмовими поясненнями самої ОСОБА_1 ;

терміновим заборонним приписом стосовно кривдника ОСОБА_1 , винесений строком на 3 доби з 21.05 по 23.05.2023 року;

формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства , яким визначено рівень небезпеки , як «середній».

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КупАП.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 не встановлено.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, беру до уваги характер вчиненого правопорушення, важливість проблеми домашнього насильства; особу ОСОБА_1 , а також зважаючи на характер правопорушення, вважаю, що до останньої доцільно застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу, розмір якого визначено судом на рівні найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.1 ст.173-2 КУпАП, - що буде необхідним для її виправлення, достатнім для виконання завдань КУпАП та можливим недопущенням продовження насильства або настання більш тяжких наслідків.

Підстави для застосування іншого, більш м`якого або суворого стягнення, відсутні.

З особи, на яку накладено адміністративне стягнення, також належить стягнути судовий збір, що становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб .

Керуючись статтями 33-35,38, 40-1, 173-2, 280, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 ( сто сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 536,80грн.

Згідно ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно із ст. 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу Державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: штраф в подвійному розмірі, тобто 340 гривень 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя А.В.Вовченко