Справа № 465/3115/23 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 33/811/803/23 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 16 травня 2023 року,

встановив:

цієї постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 536 грн 80 коп. судового збору.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 18.04.2023 о 20:00 год. у м. Львів на вул. Житомирській, 2А, керував транспортним засобом марки ЗАЗ DAEWOO SENS д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Факт керування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння підтвердила перевірка на стан алкогольного сп`яніння проведена з застосуванням приладу «Drager Alcotest 6820», тест №1657 з результатом - 1,99 %. ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України за, що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, внаслідок чого на ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 025647 від 18.04.2023 року.

На вказану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Франківського районного суду м. Львова від 16 травня 2023 року скасувати та закрити провадження у справі.

В обгрунтування вказує про те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, та такою, що прийнята з грубим порушенням його прав, без дослідження всіх обставин справи.

Наголошує, що не мав можливості з`явитися в судове засідання до суду 16.05.2023 у зв`язку із зайнятістю по роботі та не визнавав вину у вчиненні адміністративного правопорушення.

Звертає увагу на те, що не погоджувався із результатом огляду на стан сп`яніння, що був проведений працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу та неодноразово говорив працівникам поліції, що не вживав алкоголю, зокрема така незгода підтверджується тим, що він відмовився підписувати роздруківку з приладу "Драгер".

Вважає, що після проведення такого огляду його мали б направити в найближчий заклад охорони здоров`я для проведення огляду.

Стверджує, що оскаржувана постанова не містить належного обгрунтування щодо наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, в такій зазначено лише, що вина підтверджується матеріалами справи, однак такі матеріали справи фактично не досліджені, а їхній зміст не відображений в постанові суду першої інстанції.

Також зазначає, що оскаржувана постанова не містить жодних мотивів щодо відхилення доводів ОСОБА_1 , оскільки суд позбавив можливості висловити такі доводи при розгляді справи.

У судове засідання, призначене на 26 червня 2023 року захисник - адвокат Поронюк І.Б. не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, клопотань про відкладення розгляду справи від такого не надходило. Окрім цього, ОСОБА_1 не заперечив проти розгляду апеляційної скарги у відсутності його захисника.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові, зокрема даними наведеними у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 025647 від 18 квітня 2023 року(а.с.3); результаті тестування технічного пристрою «Drager» на стан сп`яніння, яким встановлено стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 - 1,99 ‰ (а.с.1,2); акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка вимова, почервоніння обличчя (а.с.5,6); письмових поясненнях свідка ОСОБА_2 (а.с.8); письмових поясненнях свідка ОСОБА_3 (а.с.9); відеозаписі події (а.с.4); рапорті інспектора взводу №1 роти ТОР УПП у Львівській області ДПП старшого лейтенанта поліції І.Шекети від 18.04.2023 (а.с.7); рапорті поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону №4 УПП у Львівській області ДПП капрала поліції А.Федишина(а.с.10), які узгоджуються між собою та достовірність таких в судді апеляційного суду не викликає сумнівів.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 025647 від 18.04.2023, складений відповідно до положень ст. 256 КУпАП, оскільки його форма та зміст відповідає вимогам діючого законодавства і такий є складеним та підписаним уповноваженою на те особою та підтверджує подію і обставини правопорушення. Крім цього, дані зазначеного протоколу узгоджуються з іншими доказами у справі. Отже, такий є належним та допустимим доказом у справі, який суд обґрунтовано поклав в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дії працівників поліції відносно ОСОБА_1 під час складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та враховує також і те, що правопорушник їх не оскаржував.

Доводи, висловлені апелянтом при перегляді справи судом апеляційної інстанції, не впливають на законність постанови та не спростовують порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9а Правил дорожнього руху за наявності у справі вищевказаних доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, яким забезпечені працівники поліції, з дотриманням вимог Інструкції.

Окрім цього, з наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 погодився пройти та пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою пристрою «Drager Alcotest». Відповідно до роздруківки приладу «Drager Alkotest 6820», прилад ARHE-0129, тест № 1657 (а.с.1) за результатом проведеного на місці зупинки транспортного засобу огляду в ОСОБА_1 встановлено стан алкогольного сп`яніння 1,99‰.

На відеозаписі також зафіксовано ознайомлення водія ОСОБА_1 зі змістом складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Посвідчення водія працівники поліції у ОСОБА_1 вилучили та видали тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом, про що свідчить розписка ОСОБА_1 (а.с.11).

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що наявний в матеріалах справи відеозапис не є безперервний, то апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне. Відповідно до наданого відеозапису, на ньому, зокрема, відображено факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння та результати такого огляду.

Так, згідно з вимогами ч. 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкція) огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі проводиться у двох випадках: 1) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу; 2) його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським.

Окрім цього, слід зазначити, що законодавством закріплено обов`язок поліцейського запропонувати особі два можливі варіанти проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння: на місці зупинки або в медичному закладі, надалі особа обирає один із запропонованих способів на власний розсуд, а у разі незгоди з результатом проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, інспектор поліції доставляє особу до медичного закладу, проте з наявного в матеріалах справи відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 висловлював свою незгоду з результатами тесту та висловлював бажання проїхати до лікаря-нарколога для проведення огляду на стан сп`яніння. Також не містить будь яких зауважень і протокол про адміністративне правопорушення.

При цьому, незгода водія з результатами огляду, який було проведено працівником поліції за допомогою спеціального технічного засобу, повинна бути висловлена в категоричній чіткій формі та передбачає певні активні дії водія, які дозволяють прийти до висновку, що останній не погоджується з позитивними результатами огляду і вважає їх невірними.

З огляду на те, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу та пройшов його, матеріали справи не містять доводів, що останній був незгоден з результатами огляду, проведеного поліцейським, що б мало наслідком доставлення особи до медичного закладу для проходження огляду, а ствердних доказів протилежного апелянтом не представлено, відтак доводи апеляційної скарги в частині бажання ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі свого підтвердження не знайшли.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 безпідставними і такими, що не впливають на законність прийнятого по суті рішення, та не спростовують порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9а Правил дорожнього руху за наявності у справі вищевказаних доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо доводів апелянта про те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, та такою, що прийнята з грубим порушенням його прав передбачених ст. 268 КУпАП, без дослідження всіх обставин справи, оскільки зокрема справа була розглянута за його відсутності, вини він своєї не визнавав, оскаржувана постанова не містить жодних мотивів щодо відхилення його доводів, суд останнього позбавив можливості висловити такі доводи при розгляді справи, то слід зазначити, що при розгляді справи в суді апеляційної інстанції таке право відновлено шляхом прийняття до провадження апеляційної скарги, та надання можливості подачі пояснень, клопотань та доповнень, разом з тим, ОСОБА_1 не було надано будь-яких інших доказів, які б спростовували його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Інші посилання апеляційної скарги не спростовують висновків суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки підтверджуються матеріалами справи, які були досліджені в ході апеляційного розгляду.

Оскільки, ОСОБА_1 18.04.2023 о 20 год 00 хв у м. Львів на вул. Житомирській, 2А, керував транспортним засобом марки ЗАЗ "DAEWOO SENS" д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в установленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820», прилад ARHE-0129, результат огляду - 1,99‰, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а висновок суду першої інстанції, про керування ним транспортним засобом марки «DAEWOO SENS», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушено вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, жодним чином не спростовано.

Тому, підстав для скасування постанови суду, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено.

Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, накладене у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та є безальтернативним.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 16 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я. Гончарук