Справа № 482/366/23
Номер провадження 3/482/480/2023
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2023 року м. Нова Одеса

Суддя Новоодеського районного суду Миколаївської області Сергієнко С.А. в присутності ОСОБА_1 розглянувши матеріали, які надійшли від УПП у Миколаївській області стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , за скоєння правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу серії АПР18 № 071981 від 03.02.2023 року « 03.02.2023 року о 10 год. 55 хв. на автомобільній дорозі Н14 Олександрія-Кропивницький 228 км. на блокпосту ОСОБА_1 на неодноразову вимогу надати документи які посвідчують особу , а також не надав змоги для здійснення поверхневої перевірки транспортного засобу ВАЗ2110 номерний знак НОМЕР_1 шляхом візуального огляду відповідно до постанови КМУ від 29.12.2021 року №1456, відеофіксація проводилась на портативний відеореєстратор 470801, 474942, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 185 КУпАП»

ОСОБА_1 у суді пояснив, що він 03.02.2023 року близько 10 год. 55 хв. на автомобільній дорозі Н14 Олександрія-Кропивницький керував автомобілем ВАЗ2110 номерний знак НОМЕР_1 . Разом з ним в автомобілі перебував його брат ОСОБА_2 . Га блокпосту його зупинили працівники поліції та попросили його надати документ що посвідчує особу, на що він та його брат надали працівникам поліції свої паспорти. Після цього працівник поліції попросив його пред`явити посвідчення водія, техпаспорт автомобіля та страховий поліс, на що він запитав у працівника поліції причини і обґрунтування такої вимоги, на що поліцейський відповів що документи перевірятимуть щоб впевнитись що вони не диверсанти, після цього ОСОБА_1 , попросив працівника поліції спершу пред`явити свої документи, на що той відмовив пославшись на те, що він і так представився. У подальшому працівник поліції продемонстрував своє посвідчення, а ОСОБА_1 надав йому для огляду посвідчення водія, техпаспорт автомобіля та страховий поліс. Після цього працівники поліції виглядали роздратованими тим що ОСОБА_1 вимагав від них обґрунтування своїх вимог. Далі працівники поліції почали вимагати від нього відкрити багажник для огляду, на що ОСОБА_1 запитав у них про причини і обґрунтування такої вимоги, на що поліцейський відповів що перевірятимуть щоб впевнитись що вони не диверсанти і не везуть нічого забороненого. ОСОБА_1 відкрив багажник у якому серед іншого лежав запакований автомобільний компресор для накачування коліс, працівник поліції зажадав щоб ОСОБА_1 відкрив його і пояснив що це, на що той відкрив так вказав що це компресор. У подальшому працівники поліції склали на нього протокол за ст. 185 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП, є не доведеною.

Так ст. 185 КУпАП передбачає відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, а також у сфері державного управління. Об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків. Правопорушення вважається закінченим з моменту виникнення злісної непокори законним розпорядженням або вимогам поліцейського. Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2011 року за №10-рп/2011 надав тлумачення визначенню непокори: «Слово непокора означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги.» Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» №8 від 26.06.1992 року, злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Отже злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Разом з тим матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 працівниками поліції було адресовано такі наполегливі не одноразово повторені вимоги.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано протокол адміністративного затримання ОСОБА_1 «з метою складення адміністративних матеріалів та припинення правопорушення» у якому ОСОБА_1 надав свої пояснення. Також до протоколу про адміністративне правопорушення додано письмові пояснення ОСОБА_1 .

Письмові пояснення ОСОБА_1 на окремому аркуші та у протоколі про адміністративне затримання відповідають його поясненням наданим у суді.

Жодних інших доказів, зокрема відеозаписів про які йдеться у протоколі про адміністративне правопорушення до суду не надано.

Вищевказане поряд із версією подій ОСОБА_1 приводить суддю до висновку про недоведеність вини останнього поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У рекомендації №R(91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

З огляду на вищевказане провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння правопорушення передбаченого ст.185 КУпАП підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу вказаного правопорушення.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 18, 247, 251, 252, 254, 256, 280, 283-285 КУпАП

П О С Т А Н О В И В:

Справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення передбаченого ст.185 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Миколаївського апеляційного суду через Новоодеський районний суд Миколаївської області.

Суддя: Сергієнко С.А.