Справа № 759/2806/23 Головуючий у І інстанції Жмудь В.О.
Провадження № 33/824/1751/2023 Доповідач у ІІ інстанції Дрига А.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Дрига А.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Грабинського А.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Грабинського А.В. на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 03 березня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, зі стягненням судового збору на користь держави, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 27.01.2023 року о 23 год. 30 хв. по вул. Ак. Єфремова, 3, в м. Києві керував транспортним засобом «Mazda 3» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому Законом порядку на місці зупинки та у лікаря-нарколога відмовився під запис відеореєстраторів 473626, 472857, чим порушив п.2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді, захисник Грабинський А.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 03 березня 2023 року скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Свої апеляційні вимоги захисник обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку не відмовлявся, а доказів, які б доводили його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, не має. Захисник вказує, що ОСОБА_1 не був зобов`язаний підписувати бланк «Інформована добровільна згода пацієнта на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболення», оскільки останній не був пацієнтом, який звернувся до закладу охорони здоров`я для проведення діагностики та лікування, а був доставлений працівниками поліції за направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відтак, ніщо не зобов`язувало його заповнювати цю форму і не надавало підстав лікарю КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» відмовляти в проведенні вищевказаного огляду. Захисник зазначає, що ОСОБА_1 наполягав на проведенні огляду на стан сп`яніння та добровільно пропонував написати власноручну згоду на проведення огляду нас стан сп`яніння, однак йому неправомірно було відмовлено.

Заслухавши думки ОСОБА_1 та його захисника Грабинського А.В., які підтримали подану апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що судом першої інстанції дані вимоги закону у повній мірі було дотримано.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керуванням транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зокрема, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується фактичними даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №147142від 28 січня 2023 року (а.с.1); постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6466457 від 28.01.2023 (а.с.4); відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, який був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.5); листі Комунального некомерційного підприємства «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» (а.с.8); направленні на огляд водія транспортного засобу та витязі з журналу реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.9).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні, і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку не відмовлявся, є неспроможними з огляду на наступне.

Під час апеляційного розгляду в судовому засіданні було досліджено відеозапис з нагрудної камери поліцейського, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та наполягав на огляді у лікаря-нарколога, після чого працівники поліції доставили його до медичного закладу.

В медичному закладі ОСОБА_1 , після роз`яснення лікарем-наркологом порядку проведення огляду, від нього відмовився, мотивуючи свої дії тим, що відмовляється підписувати інформовану добровільну згоду пацієнта на проведення діагности, лікування та н проведення операції та знеболення (форма №003-6/о) та надання згоди на проведення огляду на стан сп`яніння, що також підтверджується листом КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія».

Сам ОСОБА_1 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції не заперечував проти того, що на вимогу лікаря відмовився підписати згоду та пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Отже, оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження захисника з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення, з урахуванням чого постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 03 березня 2023 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника щодо її скасування - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргузахисника ОСОБА_1 адвоката Грабинського А.В. - залишити без задоволення.

Постанову суддіСвятошинського районного суду м. Києва від 03 березня 2023 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Дрига