Справа № 359/1448/23
Провадження № 3/359/976/2023
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 березня 2023 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Левченко А.В., розглянувши за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адміністративний матеріал, що надійшов від батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України,

по відношенню до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 23.01.2023 серії ААД № 243939, 23 січня 2023 року о 17 год. 57 хв. в м.Бориспіль Київської області по вул.Київський Шлях,69-А, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я КНП «ББЛІЛ». Результат огляду позитивний 2,29 ‰. Висновок експертного дослідження КНП «ББЛІЛ» №56. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п.а) п.2.9. ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 з`явився, вину не визнав. При цьому зазначив, що він працює в Київводоканалі. 23 січня 2023 року йому надали відгул на роботі і він 22 січня 2023 року поїхав до себе в село Лозовий Яр Бориспільського району, щоб заготувати дров на зиму. Він домовився зі своїм сусідом ОСОБА_2 , щоб він допоміг йому в заготівлі дров, після цього повечеряв випив і пішов спати.

23 січня 2023 року ОСОБА_3 прийшов до нього і вони весь день пиляли дрова. В другій половині до нього зателефонував керівник і повідомив, що йому 24 січня 2023 року необхідно з`явитись на роботу, отримати та проконтролювати відвантаження потужних електрогенераторів для об`єктів критичної інфраструктури, які вони отримали від UNICEF.

Він розповів ситуацію ОСОБА_3 і попросив відвезти його в м.Київ. Він погодився запропонував, ще трохи попиляти, а потім їхати. Вони вирушили, коли доїхали до м. Бориспіль то саме в місті було відключення світла. І рухаючись вул.Київський шлях перед регулювальником вони зупинилися, проте ОСОБА_3 трохи недожав гальма і автомобіль котнувся назад і прижався до автомобіля, який стояв позаду, фактично вони цього й не зрозуміли й рушили далі. Через кілька перехрестя їх наздогнав автомобіль який був позаду нас і автомобіль поліції.

До працівників поліції вийшов він, а не ОСОБА_3 , оскільки був власником авто, і хотів поговорити з іншим водієм. В ході спілкування з працівниками поліції останні запропонували йому проїхати до лікарні і пройти огляд на стан сп`яніння, на що він погодився.

Враховуючи вказане ОСОБА_1 просив закрити провадження по справі, оскільки за кермом автомобіля «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_2 перебував не він, а його сусід ОСОБА_2 .

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали про адміністративне правопорушення, приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 не знайшла свого підтвердження, а склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП судом не встановлений.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Враховуючи викладене суддя приходить до висновку про обґрунтованість доводів ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом у вказаній справі, оскільки він складений у порушення ст.ст.254,256 КУпАП.

Так, визначення терміну "керування транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адмінправопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Враховуючи викладене, а також те, що з переглянутого відеозапису дійсно не вбачається факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суд вважає підтвердженою позицію останнього.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Отже, частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція) передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Крім того, аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом» дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину (адміністративного правопорушення) не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Статтею 62 Конституції України також передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінивши в сукупності надані докази, а також врахувавши встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують факт керування автомобілем ОСОБА_1 .

За таких обставин та враховуючи зазначені норми Закону, суддя приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП слід закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, ч.1 ст. 130, ст. 247, ст. 268 КпАП України, суд

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________.

Суддя А.В. Левченко