Справа № 439/1566/22 Головуючий у 1 інстанції: Марків Т.А.
Провадження № 33/811/285/23 Доповідач: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Стельмаха І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою захисника Галушки Василя Васильовича на постанову судді Бродівського районного суду Львівської області від 07 лютого 2023 року,

в с т а н о в и в :

Постановою cудді Бродівського районного суду Львівської області від 07 лютого 2023 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, адреса реєстраційного обліку та місця фактичного проживання: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 496,20 грн судового збору.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 4 листопада 2022 року о 16.25 год. в м. Броди Золочівського району на автодорозі М06 сполученням Київ Чоп (441 км) керував автомобілем марки Audi A6 (реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ) з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови й координації рухів та, в порушення п. 2.5 ПДР України, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння., вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На постанову судді захисник Галушка В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що постанова судді є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Звертає увагу, що після підписання протоколу свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до протоколу про адміністративне правопорушення інспектором поліції Суховичем Н.І. вносилися доповнення, що є грубим порушенням вимог закону.

Окрім цього зазначає, що ОСОБА_1 не було вручено другого примірника акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 04.11.2022.

Вважає, що оскільки огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння було проведено поліцейськими 04.11.2022 з порушенням вимог п.п.10 розділу ІІ Інструкції №1452/735, п.5 Порядку, то відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП, такий огляд слід вважати недійсним.

Також вказує, що на відео не встановлені дата та час, які б відповідали дійсності.

Вважає, що копії відео мають бути засвідчені електронним підписом або надані в оригіналі.

Зазначає, що ч. 1 ст. 251 КУпАП не передбачає такого виду доказу як «письмові пояснення свідків», а визначає, що доказом можуть бути пояснення свідків.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його захисник у судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про поважні причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення судового розгляду не подали.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі Юніон Аліментаріа проти Іспанії зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 та його захисника суд враховує, що останні були добре обізнані про перебування у провадженні Львівського апеляційного суду апеляційної скарги. Слід також звернути увагу і на той факт, що ні ОСОБА_1 , ні його захисник не заявляли жодних клопотань до суду про відкладення розгляду справи, як і не повідомляли суд про неможливість прибуття до суду.

Тому, враховуючи строки розгляду апеляційної скарги визначені ст. 294 КУпАП, апеляційний суд дійшов висновку про розгляд апеляційної скарги за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності із врахуванням доводів апеляційної скарги та тих доказів, які містяться у матеріалах справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 132689 від 04 листопада 2022 року (а.с. 3);

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 04 листопада 2022 року, відповідно до якого ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер 6810» у зв`язку з виявленими в останнього ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова. Від проходження такого огляду ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків (а.с. 1);

відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, на яких зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі у присутності двох свідків (а.с. 13);

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 2);

письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , відповідно до яких 04 листопада 2022 року приблизно о 16.45 год. на автодорозі М06 (441 км) в їх присутності водій відмовився від проходження тесту на стан сп`яніння (а.с.6,7).

Доводи апелянта про невідповідність висновків суду обставинам справи, неповноту судового розгляду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Згідно з п.2, п.3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

На відеозаписі, долученому до матеріалів справи, зафіксовано, як працівник поліції неодноразово повідомляв водія ОСОБА_1 про наявність у нього запаху алкоголю. Окрім цього, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 132689 від 04.11.2022 та в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 04 листопада 2022 року зазначені такі ознаки сп`яніння ОСОБА_1 : запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів.

Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився, що і стало підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Твердження захисника, що письмові пояснення свідків не можуть вважатися доказом у розумінні ст. 251 КУпАП апеляційний суд до уваги не бере як надумані.

У свідка, як і у будь-якого іншого учасника провадження у справах про адміністративні правопорушення, є певні права і обов`язки.

Так, свідок має право надавати пояснення рідною мовою або користуватися послугами перекладача у випадку, коли він не володіє мовою, якою ведеться провадження. Також він має право надавати пояснення усно або письмово. Інформація, отримана від свідка, підлягає оцінці, повному і об`єктивному дослідженню і порівнянню з іншими доказами в їх сукупності.

Зміст пояснень свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_4 в сукупності з відеозаписом дозволяє зробити висновок щодо належності зазначених в них фактів до предмета доказування в цій справі. Клопотань про допит вказаних свідків сторона захисту у суді першої інстанції не заявляла.

При цьому слід зазначити, що сторона захисту не заперечує, що події, зафіксовані відеозаписом, відбулися 04 листопада 2022 року під час виявлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та оформлення матеріалів цієї справи.

Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Крім того, слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування чи зміни постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Бродівського районного суду Львівської області від 07 лютого 2023 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Галушки Василя Васильовича - без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах