Справа № 199/3688/23
ПОСТАНОВА

іменем України

14.06.2023 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Лисенко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , будучи особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП, 07.04.2023 о 14:20 годині у місті Дніпрі по вул. Грінченка, 148 повторно керував т.з. «ГАЗ 33021», н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: вражене тремтіння пальців рук; дуже звужені зіниці очей, які не реагують на світло; поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, був сповіщений про дату, час і місце судового розгляду справи судовою повісткою, яка направлялася поштою, а також SMS-повідомленням на номер мобільного телефону, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення, яке він отримав 16.05.2023. Тобто судом прийнято вичерпні заходи для його повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і висловити своє відношення до складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У відповідності до ч. 1 ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За вказаних обставин, з метою дотримання строку розгляду справи та, враховуючи, що ОСОБА_1 був своєчасно сповіщений про день, час і місце розгляду справи, але не з`явився в судове засідання без поважних причин і від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи, визнано можливим розгляд справи у його відсутність на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП, враховуючи і приписи ч. 2 ст. 268 КУпАП, з яких слідує, що при розгляді справ, передбачених ч. 3 ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, підтверджується повністю дослідженими в судовому засіданні доказами:

- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 043098 від 07.04.2023, що складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомлений, про що свідчить його підпис у протоколі, зі змісту якого слідує, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП, 07.04.2023 о 14:20 годині у місті Дніпрі по вул. Грінченка, 148 повторно керував т.з. «ГАЗ 33021», н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху;

- направленням на огляд водія на стан наркотичного сп`яніння до закладу охорони здоров`я від 07.04.2023, згідно якого ОСОБА_1 , який мав ознаки наркотичного сп`яніння, відмовився проходити огляд на стан сп`яніння в КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня психіатричної допомоги» ДОР;

- відеозаписом з бодікамери працівника поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , який мав ознаки наркотичного сп`яніння, відмовився від огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я;

- копією постанови судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 26.12.2022, відповідно до якої ОСОБА_1 накладено стягнення за ст. 130 КУпАП;

- копією постанови судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 26.01.2023, відповідно до якої ОСОБА_1 накладено стягнення за ст. 130 КУпАП;

- копією постанови судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 04.04.2023, відповідно до якої ОСОБА_1 накладено стягнення за ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За таких обставин дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Оскільки під час розгляду справи встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і останній підлягає адміністративній відповідальності, по справі необхідно винести постанову, передбачену п. 1) ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення.

Вирішуючи питання щодо застосування до ОСОБА_1 такого виду адміністративного стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами, виходжу з того, що відповідно до листа начальника відділу адміністративної практики УПП в Дніпропетровській області ДПП від 10.05.2023 ОСОБА_1 згідно бази даних «НАІС» посвідчення водія на право керування транспортними засобами не отримував.

За таких обставин слід враховувати роз`яснення, яке міститься в п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зі змісту якого слідує, що суди не вправі застосовувати таке стягнення, як позбавлення права керувати транспортними засобами, тоді, коли винна особа взагалі його не має.

Відповідно до ч. 3 ст. 130 КУпАП особам, які не є водіями, може бути накладено штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

ОСОБА_1 систематично притягується до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП, про що свідчить відкрита інформація з сайту «Судова влада України» (https://court.gov.ua/fair/), але продовжує вчиняти аналогічні адміністративні правопорушення, не сплачує стягнення у виді штрафів, не сплачує судові збори за розгляд справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 КУпАП адміністративний арешт установлюється і застосовується лише у виняткових випадках за окремі види адміністративних правопорушень на строк до п`ятнадцяти діб. Адміністративний арешт призначається районним, районним у місті, міським чи міськрайонним судом (суддею).

Згідно ч. 2 ст. 32 КУпАП адміністративний арешт не може застосовуватись до вагітних жінок, жінок, що мають дітей віком до дванадцяти років, до осіб, які не досягли вісімнадцяти років, до осіб з інвалідністю першої і другої груп.

При накладенні адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 130 КУпАП враховую характер вчиненого правопорушення, яке посягає безпеку дорожнього руху, дані про особу ОСОБА_1 , який має непогашені судимості за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, про що свідчить копія вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 13.11.2018, що згідно п. 2) ч. 1 ст. 35 КУпАП є обставиною, яка обтяжує адміністративну відповідальність; враховую те, що ОСОБА_1 є особою, яка неодноразово притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, ст. 130 КУпАП, офіційно не працевлаштований, не є особою з інвалідністю першої або другої груп, ступінь його вини, приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та продовжує вчиняти аналогічні правопорушення.

Викладені обставини є винятковим випадком та, приймаючи до уваги відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , надають судді право накласти ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді адміністративного арештубез конфіскації транспортного засобу, оскільки автомобіль «ГАЗ 33021», н.з. НОМЕР_2 , не належить на праві приватної власності порушнику, а, згідно ч. 1 ст. 29 КУпАП, конфісковано може бути лише предмет, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення та який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 накласти адміністративне стягнення за ч. 3 ст. 130 КУпАП у виді адміністративного арешту на строк п`ятнадцять діб без конфіскації транспортного засобу.

На підставі ст. 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: В.О.Лисенко