Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/273/23 Головуючий у суді І-ї інстанції Квітка О. О.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2023 року. м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Олексієнко І.С.,

за участю захисника Головатюка В.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький, дистанційно в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Головатюка В.В. на постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 24 травня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жашків Черкаській області, громадянина України, військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 24 травня 2023 року ОСОБА_1 визнаний винним за те, що він о 23 год. 15 хв. 02 лютого 2023 року керував транспортним засобом ВАЗ-21053, н.з. НОМЕР_1 , по автодорозі Стрий-Знам`янка (714 км) з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці ока, млява мова, поведінка не відповідає ситуації. Від проходження медичного огляду в умовах лікарні на стан наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Суд своє рішення мотивував тим, що вина правопорушника підтверджується: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №189348 від 02.02.2023, складений щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в якому зазначено, що останній відмовився від проходження медичного огляду в умовах лікарні на стан наркотичного сп`яніння (а.с. 3); довідка ВП №2 (м. Кропивницький) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, в якій зазначено, що ОСОБА_1 протягом року не притягався до адміністративної відповідальності (а.с. 4); копія посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 5); відеозапис нагрудної камери працівника поліції (а.с. 6).

У поданій апеляційній скарзі захисник Головатюк В.В. в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду як незаконну та необґрунтовану, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що постанова суду прийнята за умов неповного з`ясування всіх істотних обставини справи та містить суперечливі висновки, зроблені на підставі дослідження неналежних доказів. Так, В графі «роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП» відмітки/підпису про те, що ОСОБА_1 роз`яснення його прав та обов`язків зазначеними нормами, а саме відсутній підпис останнього. Вважаю, що не роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП, є порушенням права на захист особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки такими діями він був позбавлений можливості захищатися у спосіб, передбачений КУпАП. Також, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього. Крім того, долучений до матеріалів справа відеозапис, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що у матеріалах справи не міститься посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис. Окрім того, працівниками поліції всупереч ст. 266 КУпАП, не пропонувалось ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки, а відразу ставилось питання про проходження огляду в медичній установі. Також, ОСОБА_1 не висловлював не згоду з проходженням огляду на місці. Такої можливості не було запропоновано ОСОБА_1 . Отже, даючи оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, вважає, що дії працівника поліції, а саме такі слова як «десять хвилин і їдете» є спровокуванням ОСОБА_1 на скоєння правопорушення.

Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши висновок захисника Головатюка В.В., який підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати постанову районного суду, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні апеляційних вимог апеляційний суд виходить з того, що відповідно до вимог п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Положення п.12. Розділу ІІ Інструкції визначають, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 Розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Під час апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП є доведеною, а висновки суду першої інстанції з цього приводу є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП повністю підтверджується встановленими в судовому засіданні фактичними обставинами вчинення адміністративного правопорушення та зібраними у відповідності з нормами КУпАП по справі доказами.

В основу його винуватості місцевим судом було покладено такі докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №189348 (а.с.3), відповідно до якого ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 02.02.2023 о 23 год. 15 хв. на автодорозі Стрий-Знам`янка (714 км), керував автомобілем ВАЗ 21053, реєстраційний номер НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці ока, млява мова, поведінка, що не відповідає ситуації та всупереч п. 2.5 Правил дорожнього руху України відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що зафіксовано на нагрудну боді-камеру працівника поліції, оптичним носієм інформації у вигляді СД-диску (а.с.6), який містить відеозаписи з місця події, яким встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від пропозиції працівника поліції пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Таким чином, порушення вимог п. 2.5 ПДР України (відмова водія від проходження огляду на встановлення стану сп`яніння) підпадає під об`єктивну сторону ст.130 КУпАП, а тому правова кваліфікація дій ОСОБА_1 є правильною.

Розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації стороною захисту наданих йому прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого адміністративного протоколу, безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 в порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду і вважає, що матеріли справи не містять інформації про обставини, які підлягають перевірці в суді апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, оскільки вони підтверджують факт керування водієм транспортним засобом та відмови від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння.

Суд відхиляє апеляційні доводи апелянта, оскільки вони є безпідставними та такими, що були повністю спростовані під час судового засідання в суді апеляційної інстанції.

Зокрема, посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 не пропонувалося пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки, а відразу ставилося питання про проходження огляду в медичній установі, з огляду на наступне.

Так, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (пункт 1 розділу ІІ Інструкції № 1452/735). Пункт 3 розділу І Інструкції № 1452/735 визначає ознаки алкогольного, а не наркотичного сп`яніння. Ознаки останнього визначені у пункті 4 розділу І Інструкції № 1452/735.

Отже, саме у випадку алкогольного сп`яніння передбачений огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу. Вказане підтверджує назва та зміст розділу ІІ Інструкції № 1452/735 «Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів», який регламентує проведення поліцейським огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу.

Тому приписи розділу ІІ Інструкції № 1452/735 щодо огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу незастосовні до процедури проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, а тільки алкогольного. На це вказує і пункт 12 розділу ІІ Інструкції № 1452/735, відповідно до якого у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції № 1452/735, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння поліцейським на місці зупинки транспортного засобу вказаною Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами не передбачено.

У зв`язку з тим, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки саме наркотичного сп`яніння, водію було обґрунтовано запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я.

Таким чином, працівник поліції у відповідності до вказаного правильно запропонував ОСОБА_1 пройти саме медичний огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння.

Крім того, на місці зупинки працівники поліції належним чином роз`яснили ОСОБА_1 порядок проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі та наслідки відмови від проходження такого огляду.

Дані обставини підтверджуються відеозаписом з нагрудної відеокамери працівників патрульної поліції (а.с. 6).

Доводи скарги про те, що поліцейськими було порушено процедуру огляду водія, оскільки останні не організували такого огляду та не роз`яснили водію його права, не знайшли свого підтвердження, оскільки поліцейські діяли відповідно до «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери.

Не спростовують висновків суду доводи про те, що під час складання протоколу ОСОБА_1 не були роз`ясненні права, передбачені ст.268 КУпАП, ст.59, 63 Конституції України. Так, в бланку протоколу, який є стандартним і використовується Національною поліцією України, відсутнє окреме місце для підпису особи, що притягається до адміністративної відповідальності, з приводу того, що їй роз`яснено її права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Підпис ОСОБА_1 міститься в трьох місцях протоколу, зокрема і після абзацу, де мова йде про роз`яснення прав та обов`язків.

Окрім того, твердження апелянта про відсутність законних підстав для зупинки працівниками поліції автомобіля, є безпідставними, оскільки, як вбачається із відеоматеріалів, працівником поліції зупинено транспортний засіб марки «ВАЗ 21053», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 у відповідності із вимогами п.1 ч.1 ст.35 Закону України про «Національну поліцію» у зв`язку з порушенням правил дорожнього руху непрацюючий стоп-сигнал.

Крім того, будь-яких заяв, зауважень, скарг, при оформленні протоколу чи після його оформлення ОСОБА_1 не подавав, дії працівників поліції не оскаржував у визначеному законом порядку.

Доказів порушення працівниками поліції вказаної інструкції матеріали справи про адміністративне правопорушення в собі не містять та скаржником не подані ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення є необґрунтованими.

Відеозаписом подій, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан огляду наркотичного сп`яніння, що відповідає положенням ст. 266 КУпАП та є належним та допустимим доказом вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Аргументи апеляційної скарги щодо неналежності як доказу відеозапису через не зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення відомостей про технічний засіб не заслуговують на увагу. Не зазначення у протоколі серії і номера портативного відеореєстратора не може слугувати єдиною беззаперечною підставою для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції, оскільки ані статтею 256 КУпАП, де визначений зміст протоколу про адміністративне правопорушення, ані Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1376, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за № 1496/27941, не передбачено обов`язкового зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення серії і номера портативного відеореєстратора.

Будь-якого тиску на ОСОБА_1 або провокації з боку працівників поліції щодо обставин його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, виходячи з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, апеляційним судом не встановлено, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд відхиляє.

Апеляційні доводи захисника про те, що працівники поліції спровокували ОСОБА_1 відмовитися від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння є безпідставними та необґрунтованими, оскільки пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що у контексті застосування положень статті 130 КУпАП процедура огляду фактично розпочинається з моменту встановлення у водія ознак сп`яніння та пропозиції поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння з метою підтвердження або спростування стану водія, встановленого працівниками поліції. У подальшому, в залежності від волевиявлення водія, або проводиться відповідний огляд на стан сп`яніння у передбачений законом спосіб, або, у разі відмови водія від проходження такого огляду, настають наслідки, передбачені ст. 130 КУпАП.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду водія на стан сп`яніння поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Отже, положення ст.266 КУпАП не вимагають залучення свідків для підтвердження ними факту керування водієм транспортного засобу чи у разі відмови водія від проходження огляду для визначення стану сп`яніння у визначеному законом порядку, як це зазначено в апеляційній скарзі захисника.

Посилання захисника на відсутність в матеріалах справи акту огляду на стан сп`яніння, в якому б було зазначено ознаки наркотичного сп`яніння, наявні у правопорушника та направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, а тому підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП відсутні, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, а тому долучати вказані документи до матеріалів справи при даних обставинах не є необхідним, і їх відсутність не є підставою для скасування рішення місцевого суду. Крім цього, вказаними вище нормами законодавства не передбачено складання такого акту та направлення у випадку відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння.

Доводи в апеляційній скарзі захисника на те, що відеозаписи є роздільними, а відеофіксація не здійснювалася безперервно від зупинки транспортного засобу до закінчення складення працівниками поліції протоколу, не є підставою для визнання їх недопустимими доказами, оскільки на даних відеозаписах безперервно зафіксовано відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння і підстав піддавати сумніву зміст даного відеозапису немає.

Посилання апелянта, як на підставу для скасування постанови, на те, що ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом, не впливає на висновки суду про порушення останнім вимог п.2.5 ПДР України. Відповідно до положень ст. 266 КУпАП примусове відсторонення від керування транспортним засобом є правом, а не обов`язком працівників поліції.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про визначення щодо ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити наступне.

Апеляційний суд вказує, що встановлені в суспільстві правила поведінки є обов`язковими для всіх членів суспільного життя.

За порушення встановлених правил співіснування особа піддається примусу у вигляді накладення стягнення.

Так, юридична відповідальність передбачає для порушника настання обов`язків зазнавати несприятливих наслідків у вигляді особистого, майнового та іншого характеру, вид і міра яких передбачені санкціями правових норм.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, наголошено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Таким чином, вирішуючи питання про визначення щодо адміністративного стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ст. ст. 33, 35, 38, ч.1 ст.130 КУпАП, урахувавши характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, поведінку під час події, пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставини, вважає, що безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керуванням всіма видами транспортних засобів, є тим стягненням, що відповідно до ст. 23 КУпАП, буде сприяти запобіганню вчинення ним нових правопорушень і розумінням на психологічному рівні, рівня тяжкості скоєного протиправного діяння.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що постанова судді районного суду щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження, як того просить апелянт - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Головатюка В.В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 24 травня 2023 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: