Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2023 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 лютого 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 15 листопада 2022 року, о 16.50 годин в м. Луцьк, по вулиці Богдана Хмельницького, 37, Волинської області, керувала транспортним засобом «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови та поведінка, що не відповідає обстановці, та відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком № 871 від 15 листопада 2022 року, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинила правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на невідповідність постанови вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи. Посилається на те, що судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, неповно та необ`єктивно з`ясовано обставини справи та вирішено її всупереч вимог законодавства. Зокрема зазначає, що з відеозапису, який долучений до матеріалів справи вбачається, що працівником поліції було запропоновано їй пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, без вказівки на ознаки такого сп`яніння. Тобто, працівник поліції відразу ж запропонував їй пройти тест на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів, а ознаки записав в протокол для формальності. Водночас, зазначає, про те, що твердження суду щодо того, що вона систематично вчиняла дії, спрямовані на затягування початку огляду на стан алкогольного сп`яніння або на повне ухилення від проходження такого, не відповідає фактичним обставинам справи. Так як, в приміщенні КП «ВМЦТЗ» вона неодноразово висловила переконливе бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від проходження такого не відмовлялася, однак просила скористатися правовою допомогою та дочекатися адвоката. Вказує, що працівникам поліції було достовірно відомо, що адвокат має приїхати в наркодиспанцер на її прохання, дана обставина зафіксована на відеозаписі, який міститься в матеріалах справи. Замість цього, працівники поліції вели себе по відношенню до неї зухвало та наполягали на тому, що адвокат їй не потрібен, продовжуючи чинити на неї психологічний тиск. Разом з тим, зазначає, що твердження суду першої інстанції про те, що у неї були наявні беззаперечні ознаки алкогольного сп`яніння є суб`єктивною думкою суду, оскільки будь якими іншими належними та допустимими доказами не підтверджено, а навпаки спростовується показаннями свідка ОСОБА_2 , який був допитаний в судовому засіданні і підтвердив ту обставину, що спілкуючись із нею особисто 15.11.2022 року близько 18:00 год. будь яких ознак алкогольного сп`яніння він не виявив. Проте, місцевий суд даним показам свідка належної оцінки не дав та їх не спростував, навіть не допитавши в судовому засіданні працівників поліції та лікаря нарколога. Водночас, звертає увагу суду, що висновок №871 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції був складений лікарем наркологом 15.11.2022 року о17:45 год. в той же час, як вбачається з відеозапису долученого до матеріалів справи в маніпуляційний кабінет до лікаря нарколога вона зайшла лише о 17:58 год., тобто вже після того як був складений висновок. Також, зазначає, що на момент зупинки транспортного засобу 15.11.2022 року о 16:50 год. на території міста Луцька та Луцької територіальної громади оголошено повітряну тривогу, яка тривала з 14:44 год. до 18:21 год. На відеозаписі події чітко видно, що лікар нарколог КП «ВМЦТЗ» повідомив працівників поліції, що оголошено повітряну тривогу і , що необхідно в цей час перебувати в укритті. Однак, працівник поліції ОСОБА_3 , перебуваючи в маніпуляційному кабінеті сказала лікарю наркологу, що «Та вона не адекватна. Нічого не зрозуміє». Таким чином, вважає, що працівники поліції незважаючи на оголошення Сигналу «повітряна тривога», не забезпечили можливості пройти до найближчого укриття, чим поставили під загрозу як її життя і здоров`я, так і самих себе, продовжуючи процедуру огляду на стан, чим прямо порушили ст. 3 Конституції України. Крім того, звертає увагу, що в матеріалах справи відсутнє направлення її на проходження освідування в медичному закладі, що чітко регламентовано п.8 Розділу II «Інструкції про порядок виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння», яка затверджена спільним наказом МВС №1452/735 від 09.11.2015 року.

З огляду на вищевикладене просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , яка апеляційну скаргу підтримала з викладених у ній мотивів та просила її задовольнити, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

За положеннями статтей 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року«Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП.

ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого, полягає у діях особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, її вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №249913 від 15.11.2022 року, за змістом якого ОСОБА_1 15 листопада 2022 року, о 16.50 годин в м. Луцьк, по вулиці Богдана Хмельницького, 37, Волинської області, керувала транспортним засобом «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови та поведінка, що не відповідає обстановці, та відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком № 871 від 15 листопада 2022 року. Від підпису в протоколі ОСОБА_1 відмовилася (а.с.1);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с.3);

- довідкою УПП у Волинської області від 16.11.2022 року з якої вбачається, що ОСОБА_1 не має повторності вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП та 13.11.2001 року отримала посвідчення водія НОМЕР_2 (категорія В) (а.с.4);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 871 від 15.11.2022 року за висновками якого, ОСОБА_1 15.11.2022 року о 17 год. 45 хв. відмовилась від медичного огляду (а.с.6);

- рапортом інспектора взводу 1 роти 4 батальйону УПП у Волинській області ДПП старшого лейтенанта поліції Кідрук А.В. від 15.11.2022 року, у якому поліцейська виклала обставини виявлення вчиненого ОСОБА_1 правопорушення та його документування, які узгоджуються із вище наведеними доказами (а.с.7).

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення доводиться і відеозаписами представленими працівниками поліції, з яких окрім іншого вбачається, що остання була зупинена у зв`язку із порушення ПДР України, а саме: створила аварійну ситуацію шляхом ненадання переваги в русі службовому автомобілю патрульної поліції під час початку руху. В подальшому ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці (події) зупинки транспортного засобу, оскільки в працівників поліції були підстави вважати, що у ОСОБА_1 були ознаки алкогольного сп`яніння, роз`яснивши їй порядок та процедуру, однак остання такого бажання не виявила, проте захотіла пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, куди і була доставлена. Водночас, в медичному закладі ОСОБА_1 робила все, аби не проходити огляд, а саме: намагалась залишити приміщення, в тому числі під приводом необхідності справлення природніх потреб; посилалася на погане самопочуття, в тому числі приступи панічних атак; відмовлялась проходити до маніпуляційної для проходження огляду за відсутності захисника; безпосередньо в маніпуляційній відмовлялась від проходження огляду за відсутності захисника. Така поведінка ОСОБА_1 працівниками поліції була розцінена, як відмова від огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Аналіз дій ОСОБА_1 , з моменту її зупинки до безпосереднього оформлення протоколу свідчить про те, що остання будь якими способами намагалась чинити перешкоди під час здійснення поліцейськими провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, в судовому засіданні апеляційної інстанції була допитана лікар ОСОБА_4 , яка 15.11.2022 року о 17 год. 45 хв. проводила медичний огляд ОСОБА_1 . Вказала, що до КП «ВМЦТЗ» була працівниками поліції доставлена ОСОБА_1 з підозрою на стан алкогольного сп`яніння, однак встановити наявність чи відсутність факту перебування останньої в такому стані не було можливим із - за її відмови. Причина відмови не пояснювалась як і не ставилася вимога присутньої про необхідність скористатися укриттям під час повітряної тривоги.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме ухиленні особи, яка керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на неї безальтернативне стягнення відповідає повністю вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення її на проходження огляду в медичному закладі, то вони не заслуговують на увагу, оскільки не є істотними та такими, які б давали підстави для скасування судового рішення. Більше того, вони не є таким, які вказують про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення і, на думку апеляційного суду, не вплинули в даному випадку на правильність прийнятого суддею першої інстанції рішення.

Твердження ОСОБА_1 , що на неї з боку правоохоронних органів здійснювався психологічний тиск, є безпідставним, оскільки не надано доказів того, що подавались відповідні заяви, до правоохоронних органів на дії працівників поліції з приводу тиску на останню.

Крім того, з долучених до матеріалів справи працівниками поліції відеозаписів, будь якого тиску на ОСОБА_1 не встановлено.

Доводи ОСОБА_1 про те, що під час огляду в медичному закладі вона бажала скористатися правовою допомогою адвоката, з яким вона зв`язалася, однак працівники поліції не надали їй такої змоги, є необґрунтованими, оскільки були спростовані місцевим судом, який в оскаржуваному рішенні прийшов до висновку, що затягування початку огляду особи на стан алкогольного сп`яніння, в тому числі під приводом очікування адвоката може істотно вплинути на результат огляду. Водночас, суд першої інстанції, погодився із позицією працівників УПП у Волинській області ДПП, згідно якої огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння можливо було провести за відсутності її захисника, оскільки огляд особи саме лікарем, який є неупередженою особою та фіксація його результатів жодним чином не можуть порушити права особи, щодо якої проводиться такий огляд, з чим погоджується і апеляційний суд.

Твердження ОСОБА_1 з приводу того, що в її діях відсутній склад та подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не знайшли свого підтвердження та повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів, яким суд дав належну оцінку у відповідності до вимог ст. 252 КУпАП.

Водночас, не заслуговують на увагу і доводи ОСОБА_1 щодо не надання працівниками поліції можливості пройти в укриття під час оголошеної повітряної тривоги, оскільки місцевий суд в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення навів переконливі мотиви чому прийшов до такого висновку, з чим погоджується і апеляційний суд.

Таким чином, усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду справи щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження у справі.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

А тому, постанова судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 лютого 2023 року підлягає залишенню без змін відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 лютого 2023 року щодо неї, без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копію постанови, у відповідності до ст. 295 КУпАП, протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої її винесено.

Суддя

Волинського апеляційного суду В.А. Подолюк