Справа № 366/477/23
Провадження № 3/366/402/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2023 року смт Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Гончарук О.П. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Національної гвардії України, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого

ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

21.02.2023 року до суду надійшла зазначена справа.

Згідно з даними протоколу про військове адміністративне правопорушення серія НГУ № 434722 від 20.02.2023 року:

«20.02.2023 року солдат ОСОБА_1 являючись військовослужбовцем, близько 09 год. 00 хв., усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, в умовах особливого періоду виконував службові обов`язки в стані алкогольного сп`яніння на території Київської області. Про що свідчить: запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, хитка хода, чим вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст.173-20 КУпАП.»

До матеріалів справи долучено протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння №29 від 20.02.2023 року, з якого вбачається, що в результаті проведення медичного огляду 20.02.2023 року, лікарем «Іванківської ЦРЛ» було засвідчено перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, ОСОБА_1 являючись військовослужбовцем, виконував обов`язки військової служби в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення в умовах особливого періоду, за яке передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, разом з матеріалами справи до суду подана заява про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що вину визнає.

У судове засідання з`явився заступник командира батальйонної групи по роботі з особовим складом НГУ ОСОБА_2 , який пояснив, що військовослужбовець ОСОБА_1 являється його підлеглим та не міг з`явитись в судове засідання у зв`язку з виконанням службових обов`язків, пов`язаних з виконанням завдань щодо захисту державного суверенітету та недоторканості території України.

З приводу вчинення військовослужбовцем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП., ОСОБА_2 зазначив, що до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 раніше не притягався, добросовісно та сумлінно виконує свої службові обов`язки, неухильно виконує накази командирів, старанний, не конфліктний, ввічливий, спокійний, дотримується правил субординації, виявляє повагу до командирів та інших військовослужбовців, не допускав ніяких порушень військової дисципліни. Щодо виявлення ОСОБА_1 20.02.2023 року в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_2 зазначив, що військовослужбовець ОСОБА_1 (з його усних пояснень) вжив алкоголь, оскільки, постійно, з моменту прийняття військової присяги з 24.02.2022 року, з початку повномасштабного вторгнення рф на територію України, перебуває в нервовій напрузі. При цьому військовослужбовець ОСОБА_1 , 20.02.2023 року після вчинення зазначеного вище правопорушення, більше жодних правопорушень не допускав, розкаявся та сумлінно виконує свої службові обов`язки, зобов`язувався, що у разі обмеження відносно нього усним зауваженням, подібних правопорушень він вчиняти не буде.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення заступника командира батальйонної групи по роботі з особовим складом НГУ ОСОБА_2 , суддя приходить до наступного.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення».

Суддею встановлено, що частиною 1 статті 172-20 КУпАП передбачена відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Частина 3 цієї ж статті передбачає відповідальність за дії , передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, … в умовах особливого періоду.

Особливий період регламентується Законами України «Про оборону України», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та діє в Україні з 17.03.2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 №303/214 «Про часткову мобілізацію». Зазначена правова позиція сформульована в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 205/1993/17-ц.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).

З урахуванням наявних у справі доказів, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП., а саме виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби в нетверезому стані в умовах особливого періоду.

Його вина у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії НГУ № 434722 від 20.02.2023 року;

- протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння №29 від 20.02.2023 року;

- копією військового квитка ОСОБА_1 .

Із матеріалів справи не встановлено обставин, які б виключали його адміністративну відповідальність.

Обставин, які обтяжують відповідальність судом не встановлено.

Суддею встановлено, що військовослужбовець ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення військових адміністративних правопорушень притягається вперше, відомостей, які б це спростовували, матеріали справи не містять, він є особою, яка в період дії в Україні воєнного стану виконує завдання щодо захисту державного суверенітету та недоторканості території України, ризикує власним життям і здоров`ям, практично не має вільного часу для відпочинку, що тягне за собою сильний стрес та нервову напругу. Негативні наслідки вчинення цього адміністративного правопорушення відсутні, діями ОСОБА_1 жодній особі шкода не завдана.

З огляду на зазначене, суддя приходить до переконання, що накладення стягнення у цьому випадку буде несправедливим по відношенню до ОСОБА_1 , оскільки наслідки вчинення цього правопорушення є малозначними.

Суддя враховує характеристику ОСОБА_1 , надану в судовому засіданні заступником командира батальйонної групи по роботі з особовим складом НГУ ОСОБА_2 , те, що до адміністративної відповідальності він раніше не притягався. У разі повторного притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення подібного адміністративного правопорушення, зазначена обставина буде прийматись до уваги.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи все вище викладене, суддя приходить до висновку про застосування до ОСОБА_1 положень ст. 22 КУпАП, оскільки суддею достовірно встановлено, що наслідки вчинення цього правопорушення є малозначними.

Керуючись ст.ст. 22, ч. 3 ст.172-20, 245, 251, 252, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, та в силу ст. 22 КУпАП, звільнити від адміністративної відповідальності, обмежившись відносно нього усним зауваженням.

Провадження у справі закрити.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області

Суддя О.П. Гончарук