Справа № 136/1862/22
провадження №3/136/749/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Шпортун С.В., за участі особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Литвинюка М.І., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , громадянина України, працюючого водієм-експедитором ТОВ «Долфі Україна», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду надійшли вищевказані матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серія ААБ №242987 слідує, що 22.09.2022 о 13 год. 10 хв. в с. Лозовата, Вінницького р-ну, Вінницької обл., гр. ОСОБА_1 , керував автомобілем Ford Transit державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ухилився внаслідок відмови, чим порушив п.2.5. ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за обставин вказаних у протоколі не визнав. Суду пояснив, що 21.09.2022 у пізню пору доби, він разом із своєю колегою по роботі ОСОБА_2 повертались додому в напрямку села Лозувата та на польовій дорозі внаслідок погодних умов, він не впорався із керуванням, в результаті чого транспортний засіб забуксував та з`їхав з проїжджої частини в кювет, чим перегородив польову дорогу, його намагання виправити ситуацію самотужки не дали результатів, а потім згорів ще й стартер, машина не заводилась, а оскільки польовою дорогою машини не їздили та люди не ходили, тому було прийняте рішення заночувати, а вранці він мав намір піти по допомогу. Оскільки був осінній вже прохолодний вечір, вони вирішили з колегою трішки випити алкогольних напоїв, що були у транспортному засобі. Вночі, 22.09.2022 близько 03:00 год. до його автомобіля під`їхала патрульна поліція, які вказали на допущені ним порушення ПДР щодо створених перешкод для проїзду інших транспортних засобів та склали матеріали про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП (протокол Серія БАВ №178618 від 22.09.2022). Зранку, очікуючи допомоги та перебуваючи в транспортному засобі із колегою, до них підійшли працівники поліції, які зобов`язали надати документи та вказали на наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння у вигляді «запаху алкоголю з ротової порожнини», що він не заперечував та пояснив їм, що трапилось, однак останні не реагували на його пояснення та склали адміністративні матеріали за ст. 130 КУпАП.

Захисник в судовому засіданні просив суд провадження у справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, аргументуючи позицію у письмовому клопотанні, що долучено до матеріалів справи, вказуючи, що ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, оскільки не керував транспортним засобом, а тому вимога працівників поліції щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була незаконною.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягується до відповідальності, його захисника, вивчивши та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, встановив, що на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП надано наступні докази, які безпосередньо досліджувались судом, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №242987, відповідно до якого зазначено суть правопорушення вчиненого ОСОБА_1 , про що зазначено вище;

- відеозапис із CD диску, із нагрудної камери поліцейського, який містить один файли відповідно до якого зафіксовано як працівник поліції підходить до транспортного засобу, марки Ford Transit державний номерний знак НОМЕР_2 , який стоїть обабіч польової дороги, на водійському кріслі сиділа особа, яка відрекомендувалась ОСОБА_1 , інші дверці транспортного засобу відчинені, біля автомобіля стоїть жінка. Працівники поліції зобов`язав надати ОСОБА_1 документи, що останній виконав, у подальшому інший працівник поліції запитує, - «як це Ви умудрились так заїхати? Бачили що це Ви там на польовій дорозі натворили». На що ОСОБА_1 відповів, - «Бачив. Чекаю допомоги, ніхто не може приїхати». На запитання працівника поліції, - «чи будете проходити медичний огляд на визначення стану сп`яніння?», ОСОБА_1 відповів: «що з вечора пив, в медичний заклад не поїде, а якщо можна то у Вас пройду огляд якщо потрібно, однак транспортним засобом не керував». Після чого працівник поліції вказує, - «Так як Ви відмовились від огляду в медичному закладі на Вас будуть складені матеріали за ст.130 КУпАП».

За клопотанням особи, яка притягується до відповідальності було викликано працівника поліції, яким здійснювалось оформлення вищевказаних матеріалів ОСОБА_3 , а також свідка ОСОБА_4 , які будучи належним чином повідомлені про місце та час розгляду справи в судове засідання не з`явились, про поважність причин неявки суд не повідомили.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, суд дійшов висновку про таке.

Так, відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Чинне законодавство, в т.ч. й ПДР, не містить визначення терміну «керування транспортним засобом».

У рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 ВСКАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Згідно пункту 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року N 14 " Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", судам слід враховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Статтею 251 КУпАП визначено поняття доказів.

У судовому засіданні ОСОБА_1 категорично заперечував факт керування ним транспортним засобом, а відтак виконання функцій водія та факт відмови його від проходження огляду в установленому законом порядку на стан сп`яніння.

На підтвердження своєї позиції ОСОБА_1 надав постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія БАВ №178618 від 22.09.2022, яка складена інспектором СРПП ВП №4 Вінницького РУП Заграбчуком С.В. на грунтово-насипній дорозі до с. Лозувата Вінницького району, відповідно до якої констатовано, що ОСОБА_1 21.09.2022 о 22:10 год. на автомобілі марки Ford Transit державний номерний знак НОМЕР_2 ,, з`їхав у кювет обочини, чим в подальшому унеможливив проїзд транспортних засобів, чим порушив ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.122 КУпАП.

Аналізуючи усі зібрані у справі докази, судом встановлено, що на спростування позиції особи, яка притягується до відповідальності особою, що склала матеріали про адміністративне правопорушення не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а відтак виконання останнім функцій водія, отож належність до суб`єкта, який підлягає відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП.

У той же час суд звертає увагу, що огляд це дія з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, виявлення ознак алкогольного сп`яніння, їх озвучення працівником поліції та фіксування, обстеження з метою з`ясування перебування особи в стані алкогольного сп`яніння особою уповноваженою на вчинення такої дії, оформлення матеріалів із дотриманням процедури визначеної ст.266 КУпАП та спеціальних нормативно правових актів, зокрема Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735.

Разом із цим, із переглянутого відеозапису слідує, що працівник поліції, у порушення вимог вказаних нормативно правових актів не тільки не оголосила ознак алкогольного сп`яніння, які виявила при спілкуванні у ОСОБА_1 але й не вчинила жодних дій для забезпечення та надання можливості останньому пройти огляд на визначення стану сп`яніння в установленому законом порядку, зокрема проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, щодо якого він не заперечував, чи в медичному закладі.

При цьому, як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №242987, єдиною ознакою алкогольного сп`яніння, зазначено лише різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тоді як така ознака є суб`єктивним баченням та відчуттям лише працівника поліції, позбавляє можливості переконатись в її існуванні суд за відсутності інших належних та допустимих доказів, а поведінка ОСОБА_1 на переглянутому відеозаписі відповідає обстановці.

Переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.

Суд, керуючись принципом "поза розумним сумнівом" вважає, що протокол про адміністративне правопорушення як юридичний документ, що містить даних про обставини вчиненого правопорушення, за відсутності інших належних та допустимих доказів щодо обставин правопорушення є недостатнім для твердження про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За правилами ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

При цьому суд, не заперечуючи важливість та необхідність профілактичної роботи по недопущенню керування транспортними засобами в стані як алкогольного так і наркотичного сп`яніння, вважає за необхідне наголосити, що така робота має проводитись виключно в правовому полі та не допускати зазіхань на права людини.

Працівник поліції не може свавільно звинувачувати будь-яку особу в тому, що вона керує транспортним засобом та перебуває в стані алкогольного сп`яніння і таким чином надмірно втручатися в її особисте життя.

Лише за наявності об`єктивних ознак, передбачених нормами діючого законодавства, поліцейський спочатку має дотриматись процедури законного зупинення транспортного засобу, обов`язково вказати на виявлені в особи ознаки алкогольного сп`яніння та запропонувати особі пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, вживати до цього активних дій, а у разі відмови від огляду чи незгоди з результатами, що має бути відображено із застосовуванням технічних засобів відеозапису безперервно, а в разі неможливості у присутності двох свідків зафіксоване, надати особі направлення до медичного закладу, що має бути оформлено із дотриманням вимог Інструкції та прав особи.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є недоведеною, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі статті 247 ч.1 п.1 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 130, 221, 251-252, 276, 283-284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст.130 КУпАП, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10-ти днів із дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо в поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Суддя Світлана ШПОРТУН