КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 33/824/2822/2023 Категорія: ч. 5 ст. 122 КУпАП
ЄУН: 758/3137/23 Суддя у І інстанції: Гончарук О.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

захисника Племяннікова Б.Д.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Племяннікова Богдана Дементійовича на постанову Подільського районного суду м. Києва від 1 травня 2023 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, стягнуто судовий збір в сумі 536,80 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 11 березня 2023 року близько 9.45 год., керуючи транспортним засобом «Skoda», державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Києві по Великій Кільцевій дорозі в сторону Мінського проспекту, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, чим створив аварійну ситуацію водію автомобіля «Audi», державний номерний знак НОМЕР_2 , який, рухаючись в попутному напрямку, різко змінив напрямок руху та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб «ВАЗ 2102», державний номерний знак НОМЕР_3 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Племянніков Б.Д. подав апеляційну скаргу, в якій просить закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Апелянт вважає, що судом не перевірено та в повній мірі не з`ясовано, чи має означене правопорушення ознаки повторного, в порушення вимог ст. 33 КУпАП, не враховані дані про особу ОСОБА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, а також відсутність обставин, що обтяжують відповідальність.

Захисник звертає увагу, що допит свідків ОСОБА_2 (водія автомобіля «ВАЗ 2102») та ОСОБА_3 (водія автомобіля «Audi»), відбувся з порушенням, оскільки ці свідки знаходились в залі судового засідання одночасно. Крім того, свідок ОСОБА_2 надав невірні свідчення, оскільки на запитання, де знаходився його транспортний засіб «ВАЗ 2102», відповідав, що на ґрунтовій частині узбіччя, без розташування, на асфальтованій дорозі, проте такі свідчення повністю спростовуються доданими до матеріалів справи фотознімками, на яких чітко зафіксовано, що автомобіль «ВАЗ 2102» припаркований з порушенням п. 1.2 Правил дорожнього руху, тобто не на узбіччі, а з частковим розміщенням на автодорозі, тобто з перетином суцільної бокової смуги автодороги. При цьому, зі свідчень водія автомобіля «ВАЗ 2102» вбачається, що він не розміщував на дорозі знак аварійної зупинки, а тому його розташування та відсутність знаку аварійної зупинки не дали змогу іншим учасникам дорожнього руху завчасно (за 100-150) розгледіти перешкоду, а тому ОСОБА_1 був змушений здійснити перелаштування в іншу (середню) смугу дороги, за 20-25 метрів до місця зупинки транспортного засобу «ВАЗ 2102». Апелянт вважає, що саме водій автомобіля «ВАЗ 2102» є винуватцем ДТП, оскільки стояв в порушення ПДР, а виною водія автомобіля «Audi» є його неуважність, оскільки останній мав значну оглядовість і міг завчасно, а не за 20-25 метрів починати маневр перелаштування в іншу смугу, щоб уникнути зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2102».

Оскільки до матеріалів справи не долучений відеозапис з нагрудних відеокамер, захисник вважає, що дана обставина унеможливлює перевірити з повнотою обставини досліджуваної ДТП, з урахуванням і того, що свідчення водія автомобіля «ВАЗ 2102» ОСОБА_2 ідуть в розріз з фотознімками з місця події. На переконання апелянта, саме порушення водієм ОСОБА_2 вимог п. 34 ПДР перебувають в причинно-наслідкому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Племяннікова Б.П. на підтримку апеляційних вимог, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,

284 КУпАП.

Апеляційним переглядом не встановлено порушень норм процесуального права під час розгляду та прийняття суддею місцевого суду рішення у справі про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , а також неправильного застосування норм матеріального права.

Статтею ст. 122 КУпАП, зокрема частиною п`ятою, передбачено адміністративну відповідальність за порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Таким чином, аналіз положень ч. 5 ст. 122 КУпАП свідчить про те, що відповідальність за цією статтею наступає у разі порушення Правил дорожнього руху, які спричинили створення аварійної обстановки.

Відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде небезпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Під будь-якою зміною напрямку руху слід розуміти маневр, пов`язаний хоча б незначною зміною напрямку руху по відношенню до поздовжньої осі проїзної частини.

Як убачається з матеріалів провадження та змісту судового рішення, суддя місцевого суду при розгляді даної справи дослідив письмові докази, вислухав пояснення ОСОБА_1 , опитав свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , переглянув фотознімки з місця ДТП, проаналізував у постанові всі досліджені у справі докази, та дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 023514 від 11 березня 2023 року, який складений уповноваженою на те особою з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, вбачається, що ОСОБА_1 11 березня 2023 року близько 9.45 год., керуючи транспортним засобом «Skoda», державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Києві по Великій Кільцевій дорозі в сторону Мінського проспекту, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, чим створив аварійну ситуацію водію автомобіля «Audi», державний номерний знак НОМЕР_2 , який, рухаючись в попутному напрямку, різко змінив напрямок руху та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб «ВАЗ 2102», державний номерний знак НОМЕР_3 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП (ас.1).

ОСОБА_1 , як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав та пояснив, що 11 березня 2023 року близько 9.45 год. керуючи транспортним засобом «Skoda», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по Великій Кільцевій дорозі м. Києві в сторону Мінського проспекту в середній смузі руху. Перед зміною напрямку руху, за метрів 100-150 включив покажчик повороту, подивився в дзеркало заднього виду, переконався у відсутності інших транспортних засобів, після чого почав маневр перестроювання в іншу смугу руху, і коли перетнув на половину роздільну смугу, раптово почув звуковий сигнал і звук гальмування. Після цього він вимушений був змінити свій рух, знову повернутися в свою смугу руху в цей час почув удар, його автомобіль обігнав транспортний засіб «Audi», держаний номерний знак НОМЕР_2 , від якого полетіли уламки під його автомобіль.

Вважає, що в даній пригоді не порушував Правил дорожнього руху і змінив свій напрямок руху задля уникнення ДТП.

Проте, доводи ОСОБА_1 та його захисника Племяннікова Б.П., викладені в апеляційній скарзі, про те, що у досліджуваній дорожньо-транспортній пригоді наявна вина водія «ВАЗ 2102» ОСОБА_2 який, в порушення п. 1.2 Правила дорожнього руху, частково стояв на проїзній частині дороги, а не на узбіччі є непереконливими.

Так, з пояснень свідка ОСОБА_3 як наданих одразу після ДТП, так і в суді першої інстанції вбачається, що 11 березня 2023 року о 09.45 год. він керував автомобілем «Audi», держаний номерний знак НОМЕР_2 , та рухався по Великій кільцевій дорогі в м Києві в правій смузі попутного напрямку зі швидкістю 50 км/год., а в лівій смузі руху рухався автомобіль «Skoda», державний номерний знак НОМЕР_1 , приблизно зі швидкістю 30 км/год. Знаходячись приблизно за 6 метрів попереду від автомобіля «Audi», водій автомобіля «Skoda» несподівано з лівої смуги попутного напрямку без увімкнення покажчику повороту почав різко змінювати напрямок руху з лівої смуги руху в праву, при цьому не надаючи перевагу в русі автомобілю «Audi». Він- ОСОБА_3 застосував гальмування та прийняв праворуч. Коли автомобіль «Skoda» повернувся в ліву (середню) смугу руху, він намагався повернутися в свою - праву крайню смугу руху, проте задньою частиною свого автомобіля зачепив автомобіль «ВАЗ 2102», який в цей час знаходився на узбіччі.

Такі пояснення свідка ОСОБА_3 узгоджуються і з поясненнями свідка ОСОБА_2 (водія автомобіля «ВАЗ 2102») який, як першопочатково, так і в суді першої інстанції також зазначив, що зупинив свій автомобіль на узбіччі для того, щоб відремонтувати. Оскільки самостійно відремонтувати не міг, то зателефонував сину, в очікування якого періодично дивився на дорогу. Перебуваючи біля автомобіля побачив, як автомобіль «Skoda», не вмикаючи покажчик повороту, почав перелаштовуватися в праву (крайню) смугу руху перед автомобілем «Audi», що змусило водія цього автомобіля різко загальмувати та подати звуковий сигнал. Водій автомобіля «Audi» почав зміщуватися праворуч. Водій автомобіля «Skoda» повернув в свою смугу руху, проте водій автомобіля «Audi» все одно допустив зіткнення з його автомобілем «ВАЗ 2102», який після ДТП, внаслідок отриманого удару, дещо змістився своєю передньою частиною в бік дороги.

Отже, незважаючи на доводи, наведені в апеляційній скарзі, матеріали справи містять достатньо інформації щодо фактичних обставин ДТП, проаналізувавши яку, суддя місцевого суду дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі на неповноту судового розгляду не заслуговують на увагу, оскільки матеріали справи не містять даних щодо клопотань, які б залишилися поза увагою суду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив про обставини цієї ДТП, не визнавши вину у вчиненні правопорушення, про що і зазначено в оскаржуваній постанові судді. У той же час досліджені докази у справі, які не містять істотних суперечностей між собою, є достатніми для прийняття відповідного рішення за результатами розгляду справи, отже суддя і взяв їх до уваги.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на те, що за досліджуваних подій порушення водієм ОСОБА_2 вимог п. 34 ПДР (п. 1.2 дорожньої розмітки) перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, то вони є безпідставними, оскільки, по-перше, дані обставини не є предметом перевірки саме у даному адміністративному провадженні, при тому, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за досліджуваних обставин працівниками поліції не складався, а по-друге, відповідно до пояснень ОСОБА_2 його автомобіль у несправному стані стояв на узбіччі і після ДТП, внаслідок отриманого удару, дещо змістився своєю передньою частиною в бік дороги.

Дані обставини знайшли своє підтвердження фотознімками, долучені до матеріалів справи, а тому доводи захисника про протилежне є безпідставними.

Доводи апелянта про те, що допит свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в суді першої інстанції відбувся з порушенням, оскільки ці свідки одночасно знаходились в залі судового засідання, на увагу не заслуговують, оскільки дані обставини стороною захисту нічим не підтверджені, з урахуванням і того, що вимогами КУпАП не передбачено ведення журналу судового засідання та його фіксації технічними засобами при розгляді справ даної категорії.

Що стосується виду та розміру стягнення за вчинене ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, то доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості висновку судді місцевого суду в цій частині заслуговують на увагу.

Слід зауважити, що стягнення, визначене судом, повинно бути співрозмірно вчиненому правопорушенню.

За змістом судового рішення суддя місцевого суду, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та майновий стан, відсутність обставин, що обтяжують чи пом`якшуючих відповідальність, вважав, що саме такий вид стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами на 6 місяців ОСОБА_1 , сформує в останнього звичку законослухняної поведінки.

Однак, при альтернативній санкції статті закону, за порушення якої ОСОБА_1 притягується до відповідальності, піддавши його такому суворому виду стягнення, суддя місцевого суду своїх висновків в цій частині достатньо не мотивував та залишив поза увагою положення ст. 30 КУпАП, відповідно до яких позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові, зокрема, права керування транспортними засобами, застосовується за грубе або систематичне порушення порядку користування цим правом.

Проте, у справі відсутні відомості щодо притягнення ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності, тобто, про повторне або систематичне порушення Правил дорожнього руху, як і відомості про обставини, які б обтяжували його відповідальність.

Отже, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, конкретних обставин справи, особи порушника, за відсутності обставини, які обтяжують його відповідальність, слід дійти висновку про необхідність зміни виду накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф в межах санкції ч. 5 ст. 122 КУпАП.

На підставі викладеного, апеляційна скарга адвоката Племяннікова Б.Д. підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника Племяннікова Богдана Дементійовича задовольнити частково.

Постанову Подільського районного суду м. Києва від 01 травня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 122 КУпАП змінити в частині накладеного стягнення, пом`якшити ОСОБА_1 адміністративне стягнення до 85 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А.Васильєва