ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/5444/22 Головуючий в 1 інст. Дмитрюк О.В.
Провадження № 33/807/302/23 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі захисника ОСОБА_1 адвоката Корсіка Я.І., за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Корсіка Я.І. на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.02.2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, 28.09.2022 р. о 15 год. 56 хв. ОСОБА_1 в районі будинку № 17 по вул. Іванова в м. Запоріжжі керував автомобілем «VOLKSWAGEN GOLF», д.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, порушення мови, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно якого водій зобов`язаний на вимогу робітника поліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Від керування транспортним засобом відсторонений.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Корсік Я.І. вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції порушив право ОСОБА_1 на захист, оскільки розглянув справу без участі особи, яка притягається до відповідальності та його захисника.

Вказує, що працівники поліції під час події порушили порядок огляду на стан сп`яніння, оскільки під час події у ОСОБА_1 не було виявлені ознаки сп`яніння.

Інспектор зупинив транспортний засіб ОСОБА_1 в супереч вимогам ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Також зазначає, що направлення на огляд виписано було вже після складання протоколу.

Місцевий суд не мав права повторно застосовувати стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на один рік, оскільки вказане суперечить п. 28 Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 р. за №14.

Просить апеляційний суд поновити строк на оскарження постанови районного суду.

Постанову районного суду просить скасувати, а провадження в справі закрити.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Заявлені клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_1 участі в судовому засіданні в суді першої інстанції 16 лютого 2023 року не приймав, відомості про отримання ним копії постанови в матеріалах справи відсутні. Зловживання процесуальними правами з боку апелянта не вбачається. Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу правовляддя, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

Щодо розгляду апеляційної скарги по суті справи.

Заслухавши захисника адвоката Корсіка Я.І., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції, дійшов до наступних висновків.

Під час апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції встановив, що висновки суду першої інстанції з приводу доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №389853 (а.с.1), ОСОБА_1 звинувачено в тому, що він 28.09.2022 р. о 15 год. 56 хв. в районі будинку № 17 по вул. Іванова в м. Запоріжжі керував автомобілем «VOLKSWAGEN GOLF», д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, порушення мови, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно якого водій зобов`язаний на вимогу робітника поліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Від керування транспортним засобом відсторонений.

Вказане обвинувачення підтверджується сукупністю доказів в справі, зокрема: направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28.09.2022 року (а.с.3), яким встановлено, що водій під час події мав виражені ознаки наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, порушення мови, почервоніння очей. Від огляду водій відмовився; оптичним носієм інформації у вигляді СД-диску, який містить відеофіксацію місця події.

Розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації стороною захисту наданих їй прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та прийшов до вірного висновку про винуватість ОСОБА_1 в рушенні вимог п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду і вважає, що матеріли в справі не містять інформації про обставини, які підлягають перевірці в суді апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, оскільки вони підтверджують інкриміновані обставини.

Суд відхиляє доводи апелянта, оскільки вони є безпідставними та такими, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Зокрема, доводи про те, що місцевий суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 та його захисника, що є порушенням вимог ст. 268 КУпАП.

Апеляційний суд враховує, що особа, яка притягається до відповідальності та її захисник самостійно відповідно до принципу диспозитивності, вирішують питання щодо участі в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи..

Враховуючи наведене, перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить із сукупності обставин, які свідчать про наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності об`єктивної реальної можливості приймати участь у суді під час розгляду справи та організувати ефективний захист своїх інтересів, які свідчать про прийняття судом першої інстанції необхідних заходів щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про розгляд справи та враховує характер процесуальної поведінки вищевказаної особи протягом розгляду справи у суді.

Апеляційний суд вважає, що саме такий підхід зможе забезпечити рівновагу між інтересами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та необхідністю підтримання ефективності системи судочинства.

З мотивувальної частини оскаржуваної постанови суду вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово не з`являвся до судових засідань, що підтверджується матеріалами справи.

Місцевий суд вжив всіх належних заходів для повідомлення ОСОБА_1 про дату і час розгляду справи, що підтверджується судовими повістками (а.с.21, 22, 26).

Захисник Рахімі Д.Д. надав клопотання про закриття провадження, яким виклав позицію захисту від висунутого обвинувачення (а.с.15-20).

Враховуючи, що справа про адміністративне правопорушення відкладалася неодноразово за ініціативи сторони захисту, місцевий суд дійшов до обґрунтованого висновку за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника.

Крім апеляційним судом поновлено право ОСОБА_1 надати пояснення в суді, надати докази та заперечення. За клопотанням його захисника було поновлено строк на апеляційне оскарження. Справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні, про час ат місце проведення його було повідомлено апелянта, разом з тим ОСОБА_1 до судового засідання апеляційного суду не з`явився, а отже не виявив бажання реалізувати вказані права на власний розсуд.

Доводи захисту про те, що працівники поліції під час події не виявили ознак сп`яніння, на думку апеляційного суду, є безпідставними, виходячи з наступного.

Так, апеляційний суд виходить з того, що згідно протоколу ОСОБА_1 притягується до відповідальності саме за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, тобто за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху.

При цьому посилання в протоколі на ознаки наркотичного сп`яніння, які стали підставою для пропозиції пройти такий огляд, відповідає роз`ясненням, що містяться в пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» N 14 від 23 грудня 2005 року, а саме: якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд вказує, що поняття «виявлення у особи ознак сп`яніння» та «встановлення стану сп`яніння особи» є різними за своїм змістом. Ознаки сп`яніння, які виявляються поліцейським при первинному контакті з особою на місці зупинки, визначаються в результаті візуального огляду особи, її поведінки, запахів тощо, і саме ці ознаки є підставою для пропозиції особі пройти огляд на стан сп`яніння.

Виявлення ознак, як виходить зі змісту діючого законодавства, не потребує проведення будь-яких спеціальних дій з боку поліцейського та складання поліцейським будь-яких документів.

З огляду на те, чи погодиться особа на проходження огляду на стан сп`яніння, чи відмовиться від цього, поліцейський вносить виявлені ознаки або до протоколу про адміністративне правопорушення в разі відмови, або до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, якщо особа надала згоду на проходження огляду в закладі охорони здоров`я.

В даному випадку працівники поліції, оцінивши поведінку та зовнішній вигляд ОСОБА_1 , дійшли до висновку, що останніх може перебувати в стані наркотичного сп`яніння, а тому в порядку вимог ПДР України запропонували йому пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння.

Апеляційний суд відхиляє доводи про те, що матеріали справи не містять доказів винуватості ОСОБА_1 в порушенні п.2.5 ПДР України.

Так, переглянутим відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 не заперечує, що він під час події здійснював керування автомобілем. На пропозицію працівника поліції пройти огляд, ОСОБА_1 шляхом казуїстичного тлумачення законодавства виразив свою відмову від такого огляду. Поведінка ОСОБА_1 свідчить, що станій повністю усвідомлював вимогу працівника поліції та будучи водієм, не виконав вимоги п.2.5 ПДР України, хоча в імперативному порядку повинен був виконати. Вказані діяння ОСОБА_1 повністю відповідають об`єктивній стороні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо доводів про те, що працівник поліції діяв в супереч вимогам ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно з Порядком перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженим постановою КМУ від 29 грудня 2021р. №1456 уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби та вимагати пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а також документів, що підтверджують відповідне право особи (посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію ТЗ).

Вищевказане узгоджується з ст. 32, 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Щодо доводів про те, що місцевий суд не мав права повторно позбавляти ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, то апеляційний суд вважає їх безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно системного аналізу ст. 30 КУпАП якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк .

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд вказує, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, є грубим і досить поширеним правопорушенням.

Дії, вчинені ОСОБА_1 , характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, становлять небезпеку дорожньому руху та несуть загрозу для його учасників.

З урахуванням викладеного суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, а тому підстав для її задоволення апеляційний суд не вбачає.

Неправильного застосування норм матеріального прав або порушення норм процессуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням вище викладеного, апеляційний суд вважає, що постанова районного суду, прийнята щодо ОСОБА_1 , є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Корсіка Я.І. про поновлення строку на апеляційне оскарження, задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Корсіка Я.І., залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 336/5444/22