КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№33/796/148/2023 Постанова винесена суддею Гаврищуком А.В.
Категорія: ч. 1 ст. 173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника Кулика В.Б., та потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, приватного підприємця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 01 грудня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 01 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

Згідно з постановою суду, 03 листопада 2022 року близько 6 год. за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2 , а саме: ображав та вдарив по обличчю.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи постанову суду незаконною через порушення норм процесуального та матеріального права, просить її скасувати, а провадження у справі зарити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що справу розглянуто в одне судове засідання, без учасників, при цьому у матеріалах справи відсутні докази повідомлення його про дату та час судового засідання, повістку про розгляд справи на 01.12.2022 року він не отримував, отже не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, хоча при розгляді справ за ст. 173-2 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Отже, суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 19 Конституції України, ст.ст. 268, 277, 277-2 КУпАП, чим обмежив його право знати про час та місце розгляду справи, брати участь у справі, подавати свої доводи та докази, наводити аргументи на свою невинуватість, спростовувати обвинувачення, брати участь у дослідженні доказів у справі, здійснити розгляд справи протягом доби (справу суд отримав 11.11.2022 року).

Крім того, вказує і на наявну розбіжність між вказаними обставинами у протоколі та поясненні потерпілої, що не можна розцінювати як встановлений факт. Проте на ці обставини суд першої інстанції уваги не звернув.

Також вважає, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували наявність обставин, передбачених диспозицією ст. 173-2 КУпАП, зокрема щодо наслідків дій кривдника для психологічного стану потерпілої, оскільки у справі про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій.

Крім того, ні постанова, ні протокол, ні матеріали справи не містять доказів реальності сприйняття відповідних дій кривдника постраждалою особою як таких, що посягають на їх безпеку чи безпеку третіх осіб, створюють емоційну невпевненість, нездатність захистити себе.

Разом з тим, зазначає, що він дійсно проживає зі своєю матір`ю - ОСОБА_2 , але вона постійно провокує його на конфлікти та викликає поліцію, звинувачує у вчиненні домашнього насильства. Проте він не вчиняв домашнього насильства, не висловлювався брутальною лайкою та не бив свою матір, яка дала неправдиві пояснення з метою вижити його із квартири, тому суд визнав його винним на підставі неналежних доказів.

Вказує й на те, що протокол складено без участі свідків та понятих, отже не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Таким чином, вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складений відносно нього не може бути визнаний належним доказом по даній справі, а інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини викладені у протоколі щодо вчинення ним адміністративного правопорушення та винуватості у вчиненні правопорушення, матеріали справи не містять, отже у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, посилаючись на те, що лише 12.12.2022 він ознайомився з матеріалами справи та повним текстом постанови, яку було оприлюднено 06.12.2022, а тому вважає, що перебіг строку для апеляційного оскарження постанови слід рахувати з 06.12.2022.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Кулика В.Б., на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення потерпілої ОСОБА_2 проти її задоволення, дослідивши матеріали справипро адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин, зазначених у постанові суду, підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені у судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, вина ОСОБА_1 у вчиненні ним домашнього насильства фізичного та психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2 , підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення, рапорту ДОП Святошинського УП ГУНП в місті Києві та письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 , які, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, є належними і допустимими доказами в справі про адміністративне правопорушення, оскільки отримані у відповідності до вимог чинного законодавства, зафіксовані у належній процесуальній формі і узгоджуються між собою.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 , наданих ним при апеляційному розгляді справи, він не вчиняв домашнє насилля, у них з матір`ю був конфлікт, який тягнеться вже 20 років, але він не наносив тілесних ушкоджень матері, тим паче не міг спричинити їй струс мозку, при цьому свідків та понятих цього конфлікту не було. Вважає, що мати хоче його виселити з квартири.

Також вказав на те, що причина конфлікту була через те, що матір привела спірну житлову квартиру у нежитловий стан - склад, яка стала непридатною для проживання, він не міг користуватися ні ванною, ні кухнею. Так, 03.11.2022 він почав робити у квартирі ремонт, почав виносити меблі, які заважали, у коридор, але він їх не викидав, а мати почала його провокувати, казала, що він цей ремонт не зробить, так як батько, який з ними не проживає, може повернутися та його треба буде поселити та за ним доглядати.

При цьому, зазначив, що конфлікт між ним та матір`ю виражався у тому, що вони сперечалися, його аргументи суперечки - це те, що він може привести квартиру у житловий стан, зробити там ремонт, який він почав робити ще 6 років тому, та який також робився і раніше зі скандалом.

Разом з тим, з письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 вбачається, що вона проживає разом із сином - ОСОБА_1 , з яким у неї 03.11.2022 близько 06:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , відбувся конфлікт через те, що син почав неадекватно себе поводити та став витягувати меблі із кімнати, а коли вона зайшла на кухню, то він вдарив її кулаком у голову, у зв`язку з чим вона здійснила виклик поліції, а він почав її ображати.

Під час апеляційного розгляду справи, потерпіла ОСОБА_2 , підтвердила свої письмові пояснення, а також зазначила, що інцидент між нею та сином відбувся 03.11.2022, цього ж дня були викликані працівники поліції. Син бив її у голову кулаками та ногами в живіт, а взагалі куди попадав, туди і бив, від чого вона втратила свідомість. При цьому зазначила, що від нанесених ударів у неї були синці на обличчі під оком та за вухом і шишки на голові, але так як у неї стався гіпертонічний криз, тому 03.11.2022 вона фізично не змогла піти до лікарні, тому пішла 04.11.2022 та зняла побої, та проходить лікування і досі. До того ж, це насилля з боку її сина продовжується до сих пір, але він її не б`є, а тільки ображає негарними словами та лається кожного дня.

Також вказала, що вона викликала поліцію неодноразово, але вони раніше протоколи не складали. Тому вважає, що син чинить так, оскільки хоче отримати документи на квартиру, яку вона з чоловіком, який там не проживає, поділили пополам, а син, який зайняв дві кімнати, має право лише користуватись квартирою, хоча за комунальні послуги вона сплачує за всіх.

На підтвердження зазначених обставинщодо вчинення ОСОБА_1 відносно неї дій фізичного характеру потерпіла ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду надала довідку КНП «КМКЛ № 7» ТРАВМПУНКТ Сятошинського району м. Києва № 10574 від 04.11.2022, згідно якої - ОСОБА_2 звернулася до травмпункту 04.11.2022 з травмами отриманими 03.11.2022, діагноз: ЗЧМТ. Струс головного мозку. Підшкірні гематоми правого стегна, пароорбітальна гематома справа, а також виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_2 № 232 від 30.12.2022, згідно якої, їй було встановлено діагноз, зокрема, ризик 3 ЗЧМТ: стан після струсу головного мозку (04.11.2022).

Підстав не приймати до уваги зазначені свідчення потерпілої ОСОБА_2 у суду апеляційної інстанції не має, оскільки вони підтверджуються іншими доказами по справі.

З наявного у матеріалах справи рапорту ДОП Святошинського УП ГУНП в місті Києві, вбачається, що 03.11.2022 року до Святошинського УП надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_1 відбулось домашнє насильство. Прибувши на місце події, було виявлено потерпілу, а саме громадянку ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка повідомила, що в неї відбувся конфлікт із її сином - громадянином ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який у ході сварки став ображати потерпілу та вдарив її по голові, у зв`язку з чим нею був здійснений виклик поліції. В подальшому від гр. ОСОБА_2 було прийнято пояснення з приводу даної події, а також прийнято до уваги усні пояснення

гр. ОСОБА_1 , після чого, враховуючи дані обставини та вивчення

усіх наявних доказів стосовно даної події було встановлено, що в даному

випадку вбачається фізичне та психологічне домашнє насильство, відповідно

чого стосовно гр. ОСОБА_1 було складено протокол про

адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП: ВАВ 491130.

Отже, з наявних у матеріалах справи доказів, вбачається, що ОСОБА_1 03 листопада 2022 року близько 6 год. за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство, тобто дії фізичного та психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2 , а саме: ображав та вдарив по обличчю, тобто вчинив психологічне та фізичне насильство в сім`ї.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідальність за вчинення насильства в сім`ї наступає у разі умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Для встановлення події адміністративного правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Як вбачається з наданих суду доказів ОСОБА_1 по відношенню до своєї матері ОСОБА_2 виражав образи та вдарив її по обличчю, що викликало побоювання у останньої за свою безпеку, нездатність захистити себе, у зв`язку з чим вона була вимушена викликати працівників поліції, що вказує про заподіяння шкоди психічному та фізичному здоров`ю ОСОБА_2 .

Доводи ОСОБА_1 про те, що потерпіла намагається вижити його з квартири та провокує конфлікти не спростовують факту вчинення ним домашнього насильства відносно ОСОБА_2 , а підтверджують лише факт існування конфлікту між сином та матір`ю.

Наведене свідчить про безпідставність доводів ОСОБА_1 та його захисника як в апеляційній скарзі, так і під час апеляційного розгляду справи з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки надані суду докази в їх сукупності поза розумним сумнівом дають підстави вважати, що ОСОБА_1 вчинив психологічне та фізичне насилля стосовно своєї матері ОСОБА_2 .

Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки складений без участі свідків та понятих, то вони не заслуговують на увагу, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, підписаний посадовою особою, яка склала протокол, та й самим ОСОБА_1 . При цьому відмітки про свідків, понятих та їх підписи ставляться у протоколі про адміністративне правопорушення, якщо такий протокол складено за участю вказаних осіб. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 491130 від 03.11.2022 року свідки та поняті участі не приймали, а тому складання протоколу без їх участі не вказує на порушення вимог чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції розглянуто справу за відсутності учасників, при цьому у матеріалах справи відсутні докази про його належне повідомлення про розгляд справи, призначеної на 01.12.2022, хоча при розгляді справ за ст. 173-2 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, не спростовують висновків суду першої інстанції викладених у судовому рішенні та не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а також не свідчать про порушення його права на захист. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що факт розгляду справи без участі правопорушника не являється підставою для скасування чи зміни судового рішення у справах про адміністративні правопорушення, тим більше, що дану обставину враховано апеляційним судом при поновленні строку на апеляційне оскарження.

Отже, висновок в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові судді про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, тобто про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є обґрунтованим та базується на сукупності доказів, досліджених судом першої інстанції і перевірених в ході апеляційного перегляду справи.

При цьому суд, дотримавшись вимог ст. 33 КУпАП, наклав на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 01 грудня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 01 грудня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.