Провадження № 3/537/719/2023
Справа№ 537/1273/23
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.06.2023 року м. Кременчук

Суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області Мурашова Наталя Валентинівна, за участі секретаря Должаніци В.С., захисника адвоката Кожаріна С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду адміністративний матеріал, який надійшов з Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

у с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №394172, складеним 21 березня 2023 року інспектором взводу 1 роти 2 Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Гирманом В.Я. «21.03.2023 року о 15 год. 21 хв. в Полтавській області, м. Кременчук, по вул. Ярмаркова, буд.2, водій ОСОБА_1 керував авто Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності лікаря нарколога, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП».

В судовому засіданні захисник адвокат Кожарін С.В. просив закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що матеріали справи не містять доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, за обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення. З наданих співробітниками патрульної поліції відеозаписів з нагрудних камер неможливо встановити хто керує транспортним засобом Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_2 . При цьому один відеозапис розпочинається з моменту коли ОСОБА_1 перебуває на передньому водійському сидінні транспортного засобу, який стоїть без руху, а на іншому перебуває поряд. З відеозаписів також вбачається, що ОСОБА_1 заперечував перебування його в стані наркотичного сп`яніння, а свій зовнішній вигляд пояснював складним графіком роботи та великим навантаженням на посаді експедитора. Незважаючи на це ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря нарколога в закладі охорони здоров`я, а не на місці зупинки транспортного засобу як це передбачено Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. При цьому матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів складання працівниками патрульної поліції та вручення ОСОБА_1 направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. При проведенні огляду ОСОБА_1 лікарем наркологом не дотримано положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, лабораторні дослідження біологічного середовища на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, яке є обов`язковим, не проводилося. З відеозапису вбачається, що лікар, який проводив тест отриманих від ОСОБА_1 зразків біологічного матеріалу, сечі, зазначив, що висновок необхідно направляти до Полтави, а оскільки зданого біологічного матеріалу недостатньо, то напише висновок про відмову від проведення огляду. Однак ОСОБА_1 самостійно жодної заяви про відмову від огляду на стан наркотичного сп`яніння не заявляв. ОСОБА_1 не було запропоновано здати інші біологічні зразки для проведення медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, а саме кров, слину або змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Заслухавши захисника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.1 та ст.8 Основного Закону, Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Згідно із ч. 3 п. (b) ст. 31 Віденської Конвенції про право міжнародних договорів від 1969 року, ратифікованої Україною 14.05.1986 року, поряд з контекстом договору враховується наступна практика його застосування, яка встановлює угоду учасників щодо тлумачення. Крім того, відповідно до ст. 32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини (далі за текстом - Конвенція) питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

В ч.1 ст. 6 Конвенції передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції може розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справи «Лучанінова проти України», «Швидка проти України», «Салов проти України»).

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч.2 ст. 52 КК України, а крім того ще передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортними засобами.

Обов`язкова відповідність процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів безумовно має враховуватись як особами, яких звинувачують у скоєнні адміністративного правопорушення, та їх захисниками, так і судом, що здійснює розгляд відповідних справ.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, пунктом 2.9.а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.9.а ПДР передбачена статтею 130 КУпАП.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Відповідно до розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я згідно п.12 розділу І Інструкції.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість (п.4 розділу I Інструкції).

В розділі III Інструкції встановлено порядок проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів.

Так, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду.

Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Відповідно до ч.1 ст.266 КУпАП та Інструкції, працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, вправі направити особу, яка керує транспортним засобом, для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння лише у тому випадку, коли є достатні підстави вважати, що вказана особа перебуває у відповідному стані.

Фактично ОСОБА_1 притягається до відповідальності за те, що у закладі охорони здоров`я відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку, тобто за порушення п.2.5 ПДР.

Проте з аналізу дослідженого відеозапису з камер працівників поліції вбачається, що працівники поліції зупинили транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 . Працівники поліції на місці виявили у водія ознаки наркотичного сп`яніння, до речі на питання працівників поліції ОСОБА_1 відповів, що вживав наркотичні засоби за місяць. Після чого працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку в медичному закладі у лікаря-нарколога. На що ОСОБА_1 погодився. По приїзду в медичний заклад працівники поліції склали направлення для проходження ОСОБА_1 огляду на стан наркотичного сп`яніння. В медичному закладі лікар ОСОБА_2 проводив огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння. На вимогу лікаря ОСОБА_1 здав сечу повний стакан. Лікар провів дослідження його сечі на вміст наркотичних речовин, результат виявився позитивним. У відповідь на питання лікаря ОСОБА_1 також повідомив, що вживав наркотичні речовини. Після чого лікар попросив поліцейських вийти з його кабінету, залишившись на одинці з ОСОБА_1 . Коли працівники поліції вийшли з кабінету, за зачиненими дверима зміст розмови лікаря з ОСОБА_1 не зафіксований на відео. Через деякий час лікар дозволив працівникам поліції зайти в свій кабінет. Тут же лікар повідомив працівникам поліції, що сечі недостатньо, ОСОБА_1 не може здати більше сечі. Лікар наказує ОСОБА_1 вилити свою сечу в туалеті, що останній і виконав. Лікар вголос проговорює, що пише, а саме: "зробити аналіз неможливо, бо недостатньо сечі. Далі коли ОСОБА_1 повернувся в кабінет, лікар каже йому, щоб після оформлення документів з працівниками поліції він обов`язково повернувся до нього. ОСОБА_1 разом з працівниками поліції виходять з лікарні, стоять біля автомобіля поліції, оформлюють документи. Лікар теж вийшов на вулицю до автомобіля працівників поліції. Працівники поліції запитали ОСОБА_1 чи відмовляється він проходити огляд на стан сп`яніння, той у відповідь невпевнено сказав: "так". Працівники поліції склали щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, за порушення п.2.5. ПДР, відмову від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку.

Аналізуючи досліджений відеозапис, суд вважає, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, здав достатньо біологічної речовини (сечі) повний стакан, лікарем був проведений аналіз його сечі на вміст наркотичних речовин, результат виявився позитивним. Проте лікар не оформив в установленому законом порядку виявлений позитивний результат огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 лише під впливом лікаря змінив свою позицію. Після чого лікар тут же знищив надану йому біологічну рідину, необхідну для дослідження, пояснивши працівникам поліції свої дії недостатньою кількістю сечі для проведення аналізу. При цьому лікар не запропонував ОСОБА_1 здати ще сечу або інші зразки біологічного середовища, у тому числі слину, змиви з поверхні губ, кров. І також лікар вимагав від ОСОБА_1 повернутися до нього ще раз окремо без працівників поліції.

Таким чином лікарем-наркологом КНМП «Кременчуцька міська лікарня планового лікування» ОСОБА_2 був порушений порядок огляду особи на стан наркотичного сп`яніння.

Такі дії лікаря суд оцінює як провокацію вчинення ОСОБА_1 порушення п.2.5. ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Як відзначається у позиції Верховного Суду, яка викладена від 02 лютого 2023 року у справі №161/13738/16-к, заборона провокації злочину належить до загальних гарантій, установлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Тому суд вважає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту свідомого вчинення ОСОБА_1 порушення п.2.5. ПДР добровільної відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку. Навпаки матеріали справи містять докази порушення ним п.2.9 а. ПДР.

Згідно з вимогами ч.5 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

В ст. 6 Конвенції встановлено загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Хоч і за національним законом особа притягається до адміністративної відповідальності, виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації», "Швидка проти України" ).

Зокрема, в даному випадку можна врахувати, що адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом, мають каральний і стримуючий характер.

Тому за наведеним критерієм суворості потенційного покарання, обвинувачення особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, може розглядатися як кримінальне обвинувачення в розумінні прецедентної практики ЄСПЛ.

Відповідно до ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

З огляду на викладене, у відповідності до положень ст.252 КУпАП, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням положень ст. 254 КУпАП, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній факт порушення ним п.2.5. ПДР., за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП,

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події, складу адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу правопорушення.

Керуючись ст.ст. 130, 247, 283, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом 10 діб з моменту винесення.

Повний текст постанови складений та оголошений 05.06.2023 року о 12:49 год.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області Мурашова Н.В.