Номер провадження: 33/813/392/23
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О. А.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду - Журавльов О.Г., за участі: секретаря судового засідання - Воронової Є.Р., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника Розенбойма Ю.О., розглянувши апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Розенбойма Ю.О. на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 02.02.2023, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 02.02.2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три місяці.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 536 гривень 80 копійок.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №360894 від 12.11.2022 року, ОСОБА_1 12.11.2022 року о 15 годині 10 хвилин в місті Одеса по вулиці Дальницька 42 керував автомобілем «Opel Astra» номерний знак « НОМЕР_2 », будучи особою, відносно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом згідно провадження №60225644 від 24.10.2015 року та постановою від 24.11.2020 року, чим порушив вимоги п. 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

На дану постанову представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Розенбойм Ю.О. подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Доводи обґрунтовує тим, що у справі відсутні докази того, що ОСОБА_1 , будучи освідомлений про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, умисно керував транспортним засобом 12 листопада 2022 року. Зазначає, що з постанови якою ОСОБА_1 було встановлене тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами в межах виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу №517/662/18, виданого 26.07.2019 Фрунзівським районним судом Одеської області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вбачається, що вона мала направлятися боржнику ОСОБА_1 за адресою: Одеська область, Захарівський район, село Самійлівка, що не співпадає з адресою боржника, вказаною у протоколі про адміністративне правопорушення. Як зазначає ОСОБА_1 у протоколі, його адресою проживання є АДРЕСА_1 . За вказаною адресою він отримував судову кореспонденцію. Вказує, що у справі відсутня вина ОСОБА_1 як обов`язкова складова адміністративного правопорушення, оскільки дитина ОСОБА_3 з 2021 року проживає саме з батьком - ОСОБА_1 , а не з матір`ю та саме батько несе всі витрати по утриманню та вихованню. Таким чином вважає, що недоведеність умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП має наслідком відсутність складу адміністративного правопорушення та відповідно відповідальність за даною нормою права.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, прихожу до наступних висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява №10705/12) Європейський суд з прав людини визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом».

Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву».

При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Однак вимог вказаних норм судом першої інстанції під час розгляду цієї справи не дотримано, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №360894 від 12.11.2022 року, ОСОБА_1 12.11.2022 року о 15 годині 10 хвилин в місті Одеса по вулиці Дальницька 42 керував автомобілем «Opel Astra» номерний знак « НОМЕР_2 », будучи особою, відносно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом згідно провадження №60225644 від 24.10.2015 року та постановою від 24.11.2020 року, чим порушив вимоги п. 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 КУпАП, настає відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. Суб`єктивна сторона відповідного правопорушення полягає в наявності у особи, яка вчинила вищезазначене адміністративне правопорушення умислу.

Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Тобто відповідальна особа, яка склала протокол повинна довести та надати докази, що водій був обізнаний про встановлене тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Апеляційний суд звертає увагу, що матеріали, котрі були направлені до суду першої інстанції (протокол про вчинення адміністративного правопорушення, копія постанови державного виконавця про накладення обмежень в керуванні транспортним засобом) не є самі по собі доказами наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки до суду не надано доказів про інформування останнього щодо наявності щодо нього встановленого обмеження, отже відсутнє підтвердження усвідомлення ОСОБА_1 , відповідальності протиправного характеру вчинюваних дій та наявності в його діях умислу.

Крім того, з копії постанови державного виконавця про накладення обмежень у праві керування транспортними засобами від 24.11.2020, вбачається, що вона мала направлятися боржнику ОСОБА_1 за адресою: Одеська область, Захарівський район, село Самійлівка, що не співпадає з адресою боржника: АДРЕСА_1 .

З огляду на вищевикладене належних доказів, які б підтверджували обізнаність ОСОБА_1 з приводу відкритого виконавчого провадження та того, що ОСОБА_1 , будучи освідомлений про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, умисно керував транспортним засобом 12.11.2022 року, матеріали справи не містять, оскільки відповідна особа таких даних не додала, в порушення вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП.

До того ж, в судовому засіданні представником ОСОБА_1 Розенбойм Ю.О. надано копію заяви ОСОБА_2 адресовану начальнику Великомихайлівського ВДВС у Роздільнянському районі Одеської області в якій вона просить припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 , повернути їй виконавчий лист та зазначає, що претензій щодо боргу не має.

Недоведеність умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, має наслідком відсутність складу адміністративного правопорушення та, відповідно, відповідальність особи за даною нормою права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку про скасування оскаржуваної постанови, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Керуючись статтями 7, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Розенбойма Ю.О. - задовольнити.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 02.02.2023, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г. Журавльов