П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.08.2023

Справа № 522/11620/23

Провадження №3/522/8021/23

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Ярема Х.С. розглянула матеріали справи, що надійшли від Полку Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживає АДРЕСА_1 ,

- за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.

ВСТАНОВИВ:

16.06.2023 до суду надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії БР № 243614 від 26.05.2023 « ОСОБА_1 26.05.2023 о 16.48 год. за адресою м. Одеса, вул. Водопровідна, 5, керував транспортним засобом (мопед) Viper EX50QT, НОМЕР_1 та не мав при собі посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії. Дане правопорушення вчинено повторно протягом року (згідно постанови ЕАС №6728805 від 24.03.2023 по ч.2 ст. 126 КУпАП), чим порушив вимоги п. 2.1.А ПДР та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.5 ст. 126 КУпАП».

Представник ОСОБА_1 - адвокат Нечваль Я.В. подав клопотання про закриття провадження у справі. Необхідність закриття провадження у справі пояснює тим, що ОСОБА_1 ставиться в провину те, що він "не мав при собі" посвідчення водія. Однак за вчинення таких дій передбачено відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Водночас склад адмінправопорушення за ч.5 ст. 126 КУпАП, передбачає повторність вчинення правопорушень, склад яких передбачено частинами 2 - 4 ст. 126 КУпАП. Отже, в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч.5 ст. 126 КУпАП, оскільки правопорушення (не мав при собі посвідчення водія), передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП та не охоплюється диспозицією ч.5 ст. 126 КУпАП.

Крім того, вважає, що відсутня ознака повторності, яка є обов`язковою складовою ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки постанова ЕАС №6728805 від 24.03.2023 (відносно ОСОБА_1 за 2 с. 126 КУпАП), не набрала законної сили, він її ніколи не отримував, що підтверджується незаповненим п.10 цієї постанови.

В судовому засіданні адвокат просив закрити провадження у справі через відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.5 ст.126 КУпАП.

Також пояснив, що до матеріалів справи додану довідку від 29.05.2023 за підписом в.о. заступника начальника ВАП УПП в Одеській області ДПП про те, що посвідчення водія НОМЕР_2 ОСОБА_1 отримав 19.04.2023. З огляду на це, особа, що притягується до відповідальності не повинна доводити свою невинуватість, а суд має виходити з презумпції невинуватості особи, якщо державою не доведено протилежне. Зважаючи на те, що за ч. 5 ст. 126 КУпАП розуміється відсутність в особи посвідчення водія взагалі, а не відсутність посвідчення при собі, у той час як довідкою підтверджено наявність в ОСОБА_1 посвідчення водія НОМЕР_2 від 19.04.2023, в його діях відсутнє правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Заслухавши доводи сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, з огляду на наступне.

Згідно з п. 2.13 ПДР України право на керування транспортними засобами особам може бути надано, зокрема, мототранспортними засобами і мотоколясками (категорії А1, А) - з 16-річного віку;

Транспортні засоби належать до таких категорій:

- А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Згідно з п.2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, яке затверджено постановою КМУ від 08.05.1993 №340 (зі змінами), особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Пунктом 16 Положення визначено, що посвідчення водія видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, установленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний, практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС.

Згідно з п. 2.1 "А" ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Тобто, вимоги даного пункту ПДР передбачають у особи, яка керує транспортним засобом, по-перше - обов`язкову наявність відповідного права на керування транспортним засобом відповідної категорії, що отримано у встановленому законом порядку, по-друге обов`язкову наявність посвідчення водія, яке формально підтверджує наявність у особи відповідного права на керування транспортним засобом відповідної категорії.

Диспозиція ч. 5 ст. 126 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Зокрема, частиною другою цієї статті визначено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Тобто, диспозиція ч. 5 ст. 126 КУпАП, зокрема, встановлює адміністративну відповідальність за (1) повторне протягом року керування транспортним засобом (2) особою, яка не має права керування транспортним засобом відповідної категорії.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 245 КУпАП основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі статтею 280 КУпАП суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Тобто, суд, з`ясовуючи при розгляді справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також з`ясовуючи інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, оцінює надані особою, уповноваженою на складання протоколів про адміністративні правопорушення докази, зокрема,: протокол, пояснення, відеозаписи події, та інші.

При цьому ч. 1 ст. 256 КУпАП визначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Щодо формулювання суті адміністративного правопорушення, то закон не містить будь-яких встановлених критеріїв чи вимог до такого формулювання, що свідчить про обов`язок суду, на основі системного аналізу даних протоколу визначити, чи відповідає протокол про адміністративне правопорушення вимогам щодо зазначення в ньому суті адміністративного правопорушення.

Як зазначено в даному протоколі, ОСОБА_1 керував мопедом, не маючи при собі посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії Дане правопорушення кваліфіковано як повторно вчинене протягом року, оскільки має місце наявність постанови ЕАС № 6728805 від 24.03.2023, якою ОСОБА_1 раніше притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 126 КУпАП.

З наданої суду копії постанови ЕАС № 6728805 від 24.03.2023 вбачається, що 24.03.2023 ОСОБА_1 керував транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії не маючи права керувати таким ТЗ (тобто, ніколи не отримував посвідчення водія).

Оцінюючи надані суду докази, зокрема протокол про адміністративне правопорушення від 26.05.2023 та постанову про накладення адміністративного стягнення від 24.03.2023, в сукупності, суд вважає, що суть адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , сформульована інспектором поліції як керування особою транспортним засобом, яка "не має при собі посвідчення водія", так і одночасне керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, оскільки протокол від 26.05.2023 містить посилання на повторність правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП, яке вже вчинялось ОСОБА_1 , що знайшло своє підтвердження в постанові ЕАС № 6728805 від 24.03.2023.

Доводи адвоката про те, що в матеріалах справи наявна довідка від 29.05.2023, якою підтверджується, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія НОМЕР_2 від 19.04.2023, що вже, на його думку, свідчить про наявність у ОСОБА_1 права керування, суд відхиляє з огляду на наступне.

Згідно з абз. 3 п.2 та п.3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, яке затверджено постановою КМУ від 08.05.1993 №340 (зі змінами), особа має лише одне посвідчення водія, що підтверджує її право на керування транспортними засобами діючих категорій, зазначених у ньому. Транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії, зокрема, А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Отже, наявність у особи посвідчення водія загалом не є доказом того, що ця особа має посвідчення водія на право керування транспортним засобом певної категорії.

Відтак наявність у ОСОБА_1 посвідчення водія НОМЕР_2 від 19.04.2023 не є доказом того, що він має право керування таким транспортним засобом як мопед.

Окрім того, дійсно до матеріалів справи долучено довідку від 29.05.2023, в якій зазначено, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія НОМЕР_2 від 19.04.2023.

Однак в суду можуть виникнути не безпідставні сумніви, і тоді суд має право з`ясувати ці обставини в сторони, що притягується до відповідальності. Так, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 повідомляє, що немає посвідчення водія.

Адвокат не надав копію посвідчення водія ОСОБА_1 , повідомив, що йому не відомо чи має останній посвідчення водія, з одних лише міркувань, недопустимості особи доводити свою невинуватість у вчиненому.

Сам ОСОБА_1 не виявив бажання з`явитись в судове засідання та підтвердити наявність у нього посвідчення водія НОМЕР_2 від 19.04.2023.

Водночас суд позбавлений можливості перевірити кому належить мопед та посвідчення водія НОМЕР_2 від 19.04.2023.

Крім того, з відеозапису правопорушення, який доданий до матеріалів справи, вбачається, що під час його зупинки інспектором поліції 26.05.2023, ОСОБА_1 особисто підтверджує відсутність у нього не тільки посвідчення водія, а й права на керування відповідним транспортним засобом, яке він не встиг отримати.

За таких обставин, суд вважає доведеним факт керування ОСОБА_1 26.05.2023 мопедом за відсутності у ОСОБА_1 права керування таким транспортним засобом.

Також визначальним для притягнення до адміністративної відповідальності особи за ч.5 ст. 126 КУпАП є ознака повторності правопорушення, склад, якого в даному випадку передбачено в ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Питання визначення повторності, як невід`ємної частини складу правопорушення, врегульовано Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року (далі Інструкція).

Відповідно п. 3 розділу І Інструкції повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130 КУпАП).

При цьому перебіг календарного року розпочинається з моменту винесення постанови про накладення адміністративного стягнення (притягнення особи до адміністративної відповідальності) за попереднє правопорушення за такі самі дії (за таке саме правопорушення).

Крім того, відповідно до п.п. 1, 4, 5 розділу VII Інструкції повторним відповідно до статті 35 КУпАП визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню. Поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а за матеріалами про адміністративні правопорушення, передбачені ч. ч. 2,3 ст. 130 КУпАП, - довідку про належність транспортного засобу. У разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.

З довідки в.о. заступника начальника ВАП УПП в Одеській області ДПП Бойко М. від 29.05.2023, вбачається, що ОСОБА_1 протягом року за ч. 2 ст. 126 КУпАП притягувався до адміністративної відповідальності (постанова ЕАС 6728805 від 24.03.2023).

Аргументи адвоката сторони про те, що сама по собі наявність постанови за умови відсутності доказів її вручення особі та набрання нею законної сили, не підтверджує повторності, суд відхиляє.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу.

Тобто, набрання законної сили постановою по справі про адміністративне правопорушення, зокрема за ч .2 ст. 126 КУпАП, пов`язане з фактом її вручення особі чи відмовою особи від отримання такої постанови.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом МВС України 07.11.2015 № 1395 (п. 1, 2 Розділу ІІІ) дозволяється розгляд справи і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Протокол про адміністративне правопорушення при цьому не складається. Постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачене, зокрема, частиною другою статті 126, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, постанова ЕАС №6728805 від 24.03.2023 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, винесена на місці вчинення адміністративного правопорушення (м. Одеса, пров. Високий, 14/1).

Згідно з абз. 5 пункту 5 Розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом МВС України 07.11.2015 № 1395, у випадках, передбачених статтею 258 КУпАП, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення (стаття 285 КУпАП).

Тобто, при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП, передбачено вручення копії постанови безпосереднього на місці розгляду справи, а саме на місці вчинення правопорушення.

Отже, посилання представника ОСОБА_1 на відсутність доказів відправлення вказаної постанови поштою є безпідставним.

З протилежної позиції, навіть, якщо припустити, що ОСОБА_1 не знав про наявність постанови ЕАС №6728805 від 24.03.2023, станом на час розгляду цієї справа така набрала законної сили, оскільки ознайомившись з матеріалами даної справи він про неї дізнався. До суду про її оскарження не звертався.

Щодо відсутності зазначення в п. 10 постанови ЕАС № 6728805 від 24.03.2023 про її отримання, то суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи додано засвідчену копію роздруківки постанови, а не її копію, винесену на місці вчинення правопорушення. Отже, в доданій до матеріалів справи копії роздруківки постанови (в п. 10) не може бути відображено даних про її отримання, чи про його відмову в отриманні.

При цьому суд враховує те, що наявність не скасованої постанови про адміністративне правопорушення, свідчить про встановлення судом фактів порушення певною особою вимог відповідної норми закону, а не вжиття цією особою заходів щодо оскарження та скасування винесеної відносно неї постанови про адміністративне правопорушення, свідчить про фактичну згоду цієї особи з даною постановою та згоду з встановленими фактами.

Отже, суд вважає, доведеним ознаку повторності вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Підсумовуючи, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення є достатньо доказів щодо поді та і складу правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а вина ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП, є доведеною.

Санкція ч.5 ст. 126 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, дані про те, що власником транспортного засобу (мопеда) є інша особа, суд дійшов висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у межах санкції ч .5 ст. 126 КУпАП з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Керуючись ст.ст. 126, 283, 287-291 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 536,80 гривень в дохід держави.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду.

Повний текст виготовлено 22.08.2023.

Суддя Ярема Х.С.