Справа № 345/3471/22
Провадження № 33/4808/212/23
Категорія ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Якимів Р. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю захисника адвоката Рудої Х.Д.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Рудої Х.Д. на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, громадянина України,-

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення:

- за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

- у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП визнано винуватим та провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку, передбаченого ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 23.10.2022 року о 17.20 год. по вул. Височана в м. Калуші, керував транспортним засобом Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, нечітка вимова, хитка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_1 23.10.2022 о 17.20 год. по вул. Височана в м. Калуші, керуючи транспортним засобом Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Chevrolet Lacetti д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження, чим порушив вимоги п. 12.1,13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись з вказаним рішенням суду адвокат Руда Х.Д. подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова винесена з порушенням норм ст.ст.245,280 КУпАП, оскільки суд неповно з`ясував обставини справи та прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Наголошує на тому, що працівниками поліції було грубо порушено процедуру огляду на стан сп`яніння, що тягне за собою визнання огляду недійсним. Наголошує на тому, що з відеозаписів, долучених до матеріалів справи вбачається, що поліцейський після повідомлення ОСОБА_1 про складання щодо нього протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП за відмову від проходження огляду і з`ясування у останнього щодо розуміння його змісту, фактично проігнорував негативну відповідь водія транспортного засобу, не роз`яснив останньому наслідки його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та вручив направлення на огляд у медичному закладі.

Сторона захисту звертає увагу на те, що на відеозаписах не зафіксовано чіткої відмови ОСОБА_1 щодо проходження огляду у медичному закладі.

Апелянт зазначає, що у випадку відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, працівники поліції повинні були скласти протокол у присутності двох свідків, зазначити ознаки сп`яніння та дії водія щодо ухилення від огляду.

Апелянт стверджує, що матеріали справи не містять даних вручення водію ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення чи надсилання протоколу поштовим зав`язком, чим було порушено право водія на захист і є підставою для скасування постанови суду, оскільки останньому не було вручено акт звинувачення. При цьому зазначає, що суд не має повноважень на вручення копії протоколу.

Стороною захисту також наголошено на те, що відеозаписи долучені до матеріалів справи не слід вважати належними доказами у справі, оскільки вони є переривчастими, з яких неможливо встановити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та водія, як це зазначив суд у постанові суду. Дата та час на відеозаписі не зафіксовані та не зазначено технічний пристрій, яким здійснювалась фіксація події. Відеозапис здійснено на мобільний телефон працівника поліції, які були присутні на місці ДТП, а тому такі відеозаписи не можна вважати належним доказом у справі.

Дані обставини справи судом не було враховано при ухваленні рішення по справі, тому вважає, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку із недоведеністю винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім того, апелянт вказує на те, що закриття провадження у справі за ст.124 КУпАП на підставі ст.38 КУпАП з одночасним визнанням вини особи свідчать про порушення права людини на справедливий суд, передбачений ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вважає, що вина особи не встановлюється у справах, у яких провадження закривається за строком давності у відповідності до вимог ст.247 ч.1 п. 7 КУпАП.

Звертає увагу на те, що датою вчинення правопорушення водієм є 23.10.2022 року, а постанова суду ухвалена 13.02.2022 року, тобто з перевищенням трьох місячного строку давності, а тому у частині притягнення ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП мала бути закрита без дослідження доказів і встановлення винуватості особи, яка притягається до відповідальності.

Апелянт просить скасувати постанову суду у справі у частині визнання ОСОБА_1 винуватим за ч.1 ст.130 КУпАП та накладення адміністративного стягнення за відсутністю у його діях складу правопорушення та змінити постанову суду у частині визнання останнього винуватим у вчиненні правопорушення за ст.124 КУпАП виключивши із резолютивної частини постанови висновок про визнавання винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення та закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням строку, передбаченого ст.38 КУпАП.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явилась.

При цьому, ОСОБА_1 було подано заяву про розгляд справи без його участі, хоча йому відомо про розгляд справи в апеляційному суді призначений на 24.03.2023 року. Апеляційний суд враховує, що особа, яка притягається до відповідальності та її захисник самостійно відповідно до принципу диспозитивності, вирішують питання щодо участі в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника під час провадження в суді апеляційної інстанції не має такого ж вирішального значення, як в суді першої інстанції. Умови застосування статті 6 Конвенції стосовно провадження в суді апеляційної інстанції залежать від особливостей певного провадження; слід взяти до уваги загалом проведений судовий процес у національній правовій системі, а також роль, яку відіграє у ньому суд апеляційної інстанції (Ермі проти Італії ) При цьому, обвинувачений може відмовитися від свого права брати участь або бути заслуханим в апеляційному провадженні, або прямо, або своєю поведінкою (Кашлев проти Естонії, Хернандес Ройо проти Іспанії).

Апеляційний суд приймає до уваги, що в апеляційному порядку оскаржується рішення, яким ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушень і в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у зв`язку з чим участь цієї особи в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Зокрема, захисник адвокат Руда Х.Д. повністю підтримала вимоги апеляційної скарги та просила розглянути провадження без участі ОСОБА_1 , який повністю довіряє їй представництво його інтересів в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що розгляд апеляційної скарги захисника адвоката Рудої Х.Д. може бути проведений без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи захисника адвоката Рудой Х.Д. , апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді залишити без змін з наступних підстав.

Апеляційний суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що судова практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа "Гурепка проти України")

При цьому, позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.»

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що апелянт вважає незаконним притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП та вважає, що суд першої інстанції при закритті провадження у справі за цією статтею на підставі ст.38 КУпАП, не мав правових підстав для дослідження обставин справи та визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення за ст.124 КУпАП.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд, враховуючи недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року, вважає за необхідне здійснювати правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі не заперечується правильність висновку суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Так, судом першої інстанції зазначено в постанові про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доводиться: відомостями, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 23.10.2022 року серії ААД № 118791 (а.с. 2); даними про розташування автомобілів та характер механічних пошкоджень, які відображені в схемі місця ДТП (а.с. 3); письмовими поясненнями ОСОБА_1 , з яких вбачається, що він вину у вчиненому ДТП визнав (а.с.8); письмовими поясненнями водія автомобіля Chevrolet Lacetti д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 (а.с.9).

Так, дії, які ставляться у вину ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП були скоєні 23.10.2022 року, тому на час постановлення рішення у справі минув встановлений строк накладення адміністративного стягнення, що відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

Водночас закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, можливе лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

З правового аналізу вказаної норми вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності такої вини справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Відтак така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Отже, суду спочатку необхідно встановити наявність чи відсутність в особи, відносно якої складено адмінпротокол, складу правопорушення, а в подальшому вирішувати питання про можливість накладення на цю особу адміністративного стягнення.

Суд прийшов до висновку про застосування ч. 2 ст. 38 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

У відповідності до вимог, передбачених ст. 280 КУпАП, встановивши під час розгляду справи вину правопорушника у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а також ту обставину, що на момент розгляду справи (прийняття рішення) закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 цього Кодексу, суддя, у резолютивній частині своєї постанови, повинен визнати особу винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а потім, пославшись на положення, передбачене п. 7 ст. 247 цього Кодексу, зазначити про закриття провадження у справі, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

За таких обставин, суд дотримався вимог закону та дослідивши сукупність наявних у спраі доказів, прийшов до обґрунтованого висновку про обставини про справі щодо вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ст.124 КУпАП, визнав останнього винним та на підставі ст.38 КУпАП закрив провадження у справі за спливом строків накладення стягнення.

Постанова суду в цій частині відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту доводів апеляційної скарги сторони захисту вбачається, що стороною захисту не оспорюється правильність встановлених судом фактичних обставини та обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП .

Зокрема, судом встановлено, що ОСОБА_5 , під час керуванням транспортним засобом марки Ford Focus д.н.з. НОМЕР_3 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Chevrolet Lacetti д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження, чим порушив вимоги п. 12.1,13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України.

Крім того, зі змісту апеляційної скарги сторони захисту вбачається, що суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки працівниками поліції грубо було порушено вимоги законодавства при оформленні та складанні матеріалів справи.

Апеляційний суд вважає вищевказані доводи неспроможними з наступних підстав.

Зі змісту мотивувальної частини судового рішення суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненому правопорушенні передбаченому за ст.124 КУпАП визнав, а відносно інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП вини не визнав та пояснив суду, що він спиртних напоїв у той день не вживав і автомобілем у стані алкогольного сп`яніння не керував. Працівники поліції склали відносно нього протокол за ч.1 ст.130 КУпАП безпідставно, тому просив провадження у справі закрити.

У судовому засіданні суду першої інстанції захисник адвокат Руда Х.Д. стверджувала, що її підзахисний ОСОБА_1 категорично та однозначно заперечує сам факт перебування 23.10.2022 року в стані алкогольного сп`яніння. Працівники поліції підійшли до нього та безпідставно звинувативши його у керуванні транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, склали відносно нього протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. На підставі вищевказаного, беручи до уваги те, що працівниками поліції було грубо порушено процес фіксування правопорушення, а саме відеозйомка здійснювалась не на спеціальні технічні пристрої, а на мобільний телефон, сама відеозйомка проводилась не з моменту прибуття на місце ДТП за участю ОСОБА_1 та до моменту завершення оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а проводилась з перервами та переривчасто Захисник вказувала на те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено право на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі та не вручено направлення в такий заклад, а тому просила закрити провадження у справі за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, доводи сторони захисту про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАп вже перевірялись судом першої інстанції.

Суд першої інстанції заслухав пояснення свідка ОСОБА_6 , який суду пояснив, що він є братом ОСОБА_1 і 23.10.2022 року ОСОБА_1 алкогольних напоїв не вживав. По дорозі ОСОБА_1 вчинив зіткнення з автомобілем Шевроле.

Також, судом був допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , який пояснив, що 23.10.2022 року йому зателефонував ОСОБА_1 та повідомив, що вчинив ДТП. Коли прибув на місце події то побачив, що ОСОБА_1 перебував у поліцейському автомобілі. Поліцейські знімали все на мобільний телефон. Коли ОСОБА_1 вийшов з автомобіля то сказав, що поліцейські склали відносно нього протокол за ст.124 КУпАП, пропонували пройти йому тест на стан алкогольного сп`яніння, однак він відмовився. ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп`яніння. При складенні працівниками поліції відносно ОСОБА_1 протоколу він не був присутній.

Суд першої інстанції надав обґрунтовану оцінку поясненням вищевказаних свідків та зазначив, що вказані свідки не були присутні під час відмови останнього від проведення огляду на стан сп`яніння та оформлення протоколу відносно нього.

До матеріалів справи долучено письмові пояснення надані ОСОБА_1 23.10.2022 року (а.с.8), відповідно до яких він вказав, що 23.10.2022 року в м. Калуш по вул. Височана рухався в сторону цвинтаря власним автомобілем Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 та при підйомі вгору не обрав безпечного бокового інтервалу та допустив зіткнення із автомобілем Шевроле під керуванням ОСОБА_4 , чим спричинив механічні ушкодження транспортним засобом. вказав про те, що вину визнає. В поясненнях міститься власноручний підпис ОСОБА_1 та написано водієм про те, що пояснення з його слів написано вірно.

Також, до матеріалів справи долучено письмові пояснення водія ОСОБА_8 від 23.10.2022 року (а.с.9) відповідно до яких останній 23.10.2022 року о 17.20 год. рухався автомобілем в сторону центру м. Калуш по вул.. Височана і побачив, що йому назустріч рухається автомобіль Форд синього кольору на великій швидкості, який на повороті, не воравшись із керуванням, допустив зіткнення з його автомобілем, в результаті чого пошкодив ліву сторону його автомобіля з матеріальними збитками. Пояснення ним написані та підписані власноручно.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №118792 від 23.10.2023 року ОСОБА_1 23.10.2022 року о 17.20 год. по вул. Височана в м. Калуші, керував транспортним засобом Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, нечітка вимова, хитка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора Драгер 6810 на місці зупинки у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою поліцейським СРПП Калуського РВП старшим сержантом поліції Стефанів Р.С., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, протокол підписаний уповноваженою особою.

ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи в суді м. Калуш.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано матеріали адміністративної справи.

Працівниками поліції у ОСОБА_1 вилучено посвідчення водія, та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

У вказаному протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначено, що особа від дачі пояснень відмовився згідно ст. 63 Конституції України.

В протоколі зазначено, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 від підпису у відповідних графах протоколу відмовився.

Відповідно до приписів статей 254, 255, 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог статей 254, 255, 256 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, звинувачується у відмові від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Зокрема, відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

В матеріалах справи відсутня копія протоколу про адміністративне правопорушення, що свідчить про виконання працівником поліції своїх обов`язків щодо її вручення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При вирішанні цього питання суд виходить із сукупності досліджених доказів, які дозволяють встановити порядок вчинення процесуальних дій та свідчать про обізнаність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про зміст висунутого обвинувачення та наявність реальної можливості організувати ефективний захист своїх інтересів.

Апеляційний суд, враховуючи обставини за яких було складено протокол про адміністративне правопорушення та приймаючи до уваги тривалий розгляд справи в суді першої інстанції, вважає, що ОСОБА_1 був обізнаний про зміст висунутого проти нього обвинувачення та знав, що його звинувачують у вчиненні правопорушення , передбаченного ч.1 ст.130 КУпА, а саме за відмову пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку та порушенні вимог п.2.5 Правил дорожнього руху.

Слід зауважити, що до матеріалів справи долучено зобов`язання до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №118792 (а.с.6), згідно якого ОСОБА_1 зобов`язаний не керувати транспортним засобом протягом 24 годин, в якому ОСОБА_1 власноручно розписався.

До матеріалів справи також долучено пам`ятку про роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків, в якій ОСОБА_1 власноручно поставив підпис про його ознайомлення (а.с.7).

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 266 ч. ч. 2, 3 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Апеляційний суд вважає, що у справі достатньо даних для обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, апеляційний суд констатує, що відеозаписом зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер на місці та в медичному закладі.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 повність визнавав факт керування транспортним засобом під час спілкування з працівниками поліції погоджувався, що їхав автомобілем на цвинтар та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

На відеозаписах зафіксовано роз`яснення працівником поліції ОСОБА_1 його прав згідно ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП та на пропозицію працівника поліції пройти огляд на визначення стану сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, після чого працівником поліції повідомлено ОСОБА_1 про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130КУпАП за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Вищевказаним відеозаписом чітко зафіксовано, що працівник поліції пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як за допомогою спеціального засобу так і в медичному закладі, що повністю спростовує доводи сторони захисту про те, що працівник поліції не пропонував водію пройти огляд у закладі охорони здоров`я.

В подальшому відеозаписом зафіксовано, що працівник поліції запитує у ОСОБА_1 чи розуміє він, що стосовно нього буде складено протокол, на що останній відповів що не розуміє. Надалі працівник поліції повторно з`ясовує чи буде ОСОБА_1 проходити огляд на стан сп`яніння, на що останній повторно відмовився, після чого працівник поліції повідомив про складання протоколу.

Таким чином, вищевказаним відеозаписом зафіксовано, що на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 двічі в категоричній формі відмовився.

Вказаним відеозаписом також зафіксовано відмову ОСОБА_1 підписати протоколи про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП та за ч.1 ст.130 КУпАП відповідно.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказаний відеозапис було зроблено інспекторами патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення за допомогою технічних засобів. Встановлення точної назви технічного приладу за допомогою якого працівником поліції здійснювався відеозапис у даному випадку не є важливим і відсутність такою інформації не свідчить про недопустимість вищевказаного доказу. Зокрема, зі змісту доводів апеляційної скарги вбачається, що сторона захисту не заперечує, що події зафіксовані вказаним відеозаписом стосуються висунутого ОСОБА_1 обвинувачення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією, законами та міжнародними, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок порушення таких прав.

Апеляційний суд приймає до уваги, що матеріали адміністративного провадження не містять даних, які свідчать про фальсифікацію відеозаписів та невідповідність їх фактичним обставинам.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018р. які свідчать про те, що вказані відеозаписи необхідно визнати як недопустимі докази.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав вищевказані відеозаписи належним та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

В результаті перевірки вищевказаних доводів апеляції не було встановлено порушень встановленого ст.266 КУпАП порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Апеляційний суд вважає, що доводи захисника Рудої Х.Д. про те, що у випадку відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, складання поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення слід проводити із залученням свідків є необґрунтованими, оскільки не відповідають вимогам ст. 266 КУпАП, згідно якої під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже присутність свідків під час огляду обов`язкова лише у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису під час проведення огляду осіб. Однак до протоколу про адміністративне правопорушення долучений відеозапис, дані якого досліджені в судовому засіданні.

Так, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Таким чином, діючий закон дозволяє водію відмовитись від проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і така відмова не утворює складу адміністративного правопорушення.

Однак, у цьому випадку водій транспортного засобу зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в закладах охорони здоров`я.

Апеляційний суд наголошує на тому, що відповідно до вказаного закону присутність двох свідків є обов`язковою тільки у тому разі, коли огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським без застосування технічних засобів відеозапису.

Апеляційний суд вважає, що працівниками поліції було правомірно та у відповідності до вимог КУпАП зафіксовано відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі.

Апеляційний суд звертає увагу, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`янінням у встановленому законом порядку.

Факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу поліцейським або в медичному закладі встановлюється судом на підставі доказів, які досліджені та оцінені судом за внутрішнім переконанням.

Апеляційний суд вважає, що постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.

До матеріалів справи долучено акт огляду водія (а.с.4). відповідно до якого у водія ОСОБА_1 були виявлено ознаки сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нестійка хода та тремтіння рук. В акті огляду зазначено, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи стосовно того, що відеозаписи не містять фіксацію складання працівниками поліції направлення на огляд до медичного закладу.

Так, апеляційний суд неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що не має істотного значення для вирішення питання про наявність складу правопорушення в діях водія транспортного засобу встановлення факту оформлення відповідного направлення до медичного закладу працівником поліції, оскільки наявність або відсутність акту огляду чи направлення до медичного закладу в матеріалах справи не впливають на правову оцінку дій водія транспортного засобу, який відмовився від проходження відповідного огляду на вимогу поліцейського.

Апеляційний суд неодноразово зазначав, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, складання відповідного направлення на огляд водія у медичному закладі не є обов`язковим, оскільки за своїм правовим значенням вищевказаний документ є правовою підставою для проведення огляду лікарем медичного закладу.

Апеляційний суд наголошує на тому, що в у матеріалах справи наявне направлення на проведення огляду у медичному закладі Калуської ЦРЛ із зазначенням ознак сп`яніння у водія ОСОБА_1 , а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини.

Апеляційний суд вражає, що суд дійшов до правильного висновку, що матеріали адміністративної справи містять достатньо доказів того, що ОСОБА_1 , будучи водієм транспортного засобу, діючи в порушення вимог п.2.5 ПДР України, відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер 6810 та від проходження огляду у медичному закладі, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, який складений у відповідності до вимог закону, відеозаписами та іншими матеріалами справи.

Апеляційний суд вважає безпідставним посилання на те, що працівниками поліції було порушено встановлений законом порядок проходження водія на визначення стану алкогольного сп`яніння, оскільки огляд водія на стан сп`яніння не проводився у зв`язку із відмовою водія транспортного засобу пройти такий огляд.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП.

Суд першої інстанції із врахуванням характеру вчинених правопорушень, особи правопорушника, ступеню його вини, обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність, наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, у відповідності з вимогами ст.36 КУпАП.

Обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

З огляду на наведене, підстав для скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Рудої Х.Д. залишити без задоволення.

Постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2023 щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв