Справа № 344/4795/22
Провадження № 33/4808/236/23
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Тринчук В. В.
Суддя-доповідач Гриновецький Б.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М., з участю захисника Луцака А.О., розглянувши справу за апеляційною скаргою захисника Луцака А.О. на постанову Івано-Франківського міського суду від 1.03.2023 року щодо ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП і накладено штраф 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 12.04.2022 року о 00 год. 20 хв. по вулиці Тисменицька, 249 у м.Івано-Франківськ керував транспортним засобом марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі КНП ПНЦ ІФ ОР, чим порушив вимоги п. 2.9А ПДР України, відповідальність за що передбачено ст.130 ч.1 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Луцак А.О. оспорює законність й обґрунтованість постанови суду, вважає, що вона є незаконною та необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню через порушення норм матеріального та процесуального права при проведенні огляду та судовому розгляді. Стверджує, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі і справа щодо нього підлягала зупиненню. Враховуючи, що ОСОБА_1 не подав до суду заяву про те, що він не заперечує проти розгляду справи без його участі, апелянт вважає, що справу не можливо було розглянути за відсутності ОСОБА_1 , щоб не порушити права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. ОСОБА_1 неодноразово подавав до суду клопотання про відкладення розгляду справи (у зв?язку із проходженням військової служби) та бажання надати суду особисто пояснення. Вказує, що нормами КУпАП не врегульовано порядок зупинення провадження у справах про адміністративні правопорушення. Тому, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Оскільки інші кодекси України, зокрема, КПК України, містить відповідні правові норми, тому при розгляді даного питання слід було застосувати аналогію закону, а саме ст.335 КПК України про зупинення провадження до звільнення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності з військової служби. Вказує, що ОСОБА_1 було надано суду довідки про проходження військової служби, однак суд розглянувши такі докази справу не зупинив, чим грубо порушив його право на захист. Відповідно до ст.62 КУ усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь. Останній день подачі апеляційної скарги припав на 11.03.2023 року (субота) вихідний день, а апеляційна скарга була подана 13.03.2023 року (понеділок), тобто в межах апеляційного строку, при цьому в справу вступив тільки 13.03.2023 року, просить провадження у справі зупинити до звільнення ОСОБА_1 з військової служби, постанову судді скасувати, провадження у справі щодо нього закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу правопорушення.

Апеляційний строк апелянтом не пропущено.

З`ясувавши обставини справи, проаналізувавши апеляційні доводи та пояснення захисника про підтримання апеляції, апеляційний суд прийшов до переконання про задоволення апеляційної скарги.

Немає процесуальної доцільності зупиняти провадження у цій справі, хоча для цього є правові підстави, оскільки постанова суду не може залишатися в силі через істотні процесуальні порушення.

Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.

Постанова щодо ОСОБА_1 цим нормам закону не відповідає, тому підлягає скасуванню через істотні процесуальні порушення.

В діянні ОСОБА_1 є ознаки пред`явленого йому правопорушення, однак його вину не підтверджено в передбаченому законом порядку поза розумним сумнівом.

Судом першої інстанції не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства.

За встановлених обставин суд першої інстанції невиправдано розглянув справу без участі правопорушника, чим позбавив його права на судовий захист, чим самим став на сторону обвинувачення, порушивши принцип змагальності сторін при відправленні правосуддя. При даних, що ОСОБА_1 перебуває під час війни на військовій службі, в гарячих воєнних точках, зобов`язувало суд знайти процесуальний вихід із ситуації без порушення його права на судовий захист, зокрема порекомендувати йому найняти адвоката, який міг би здійснювати його захист без нього, що він і зробив на стадії апеляційного перегляду справи.

Апеляційний суд не може спростувати доводи апелянта, які підтверджується відеозаписом події про те, що ОСОБА_1 при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння, не було роз`яснено і забезпечено право на реальну допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням його конституційного права на правовий захист (ст. 59 Конституції України) і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника, що в силу того ж правового принципу «плодів зіпсованого дерева» дає підстави визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами. Вказане порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП, оскільки ця норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу.

Як видно із відеозапису і це підтримав захисник зі слід підзахисного ОСОБА_1 , йому було вручено копію протоколу неякісного вигляду, який не піддавався читанню. Такі випадки у практиці апеляційного суду в інших справах є частими. Цю обставину апеляційний суд розцінює як невручення йому акту про адміністративне обвинувачення, що є порушенням його права на захист і було процесуальною перешкодою для судового розгляду справи.

Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що протокол не може бути доказом вини правопорушника. Хоча норми КУпАП визнають протокол за доказ у справах про адміністративні правопорушення, однак апеляційний суд вважає це порушенням принципу верховенства права, загальних засад правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини, оскільки протокол це лише форма викладу адміністративного звинувачення, де може бути лише перелік обвинувачення правопорушника, а сам протокол не є доказом його вини.

За таких обставин апеляційний суд немає процесуально-правових підстав для відхилення апеляційних доводів апелянта про недоведеність вини ОСОБА_1 , тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню, як невмотивована й необґрунтована.

За вищенаведених порушень постанова підлягає скасуванню, а справа підлягала б направленню на новий судовий розгляд. Але згідно ст. 294 КУпАП для повернення справи на новий розгляд в апеляційного суду немає повноважень.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 підлягав би виправданню за недоведеністю його вини, однак чинний КУпАП не передбачає такої підстави.

Тому, враховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, верховенство права, апеляційний суд констатує істотні порушення при оформленні протоколу та судовому розгляді справи, що є підставою для скасування оскарженої постанови і закриття справи за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Луцака А.О. задовольнити, постанову Івано-Франківського міського суду від 1.03.2023 року щодо ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Б.М. Гриновецький