Справа № 461/1532/23 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 33/811/799/23 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді - Белени А.В.,

за участю:

представника ОСОБА_1 , адвоката Михалевського Ю.Р.,

представника Львівської митниці Сліпенка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Михалевського Юрія Романовича, в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Галицького районного суду м. Львова від 25.05.2023 щодо ОСОБА_1 про порушення митних правил, за ч.1 ст. 483 МК України,

встановив :

Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 25.05.2023

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 100% вартості товару, що був предметом порушення митних правил, а саме 6 680 000 грн. та конфіскації в дохід держави предмету порушення митних правил, вилученого згідно протоколу про порушення митних правил №0100/20900/23 від 02.02.2023 р., а саме: грошових коштів - гривні України у сумі 6 680 000 грн. (шість мільйонів шістсот вісімдесят тисяч гривень) купюрами номіналом по 100 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Як зазначено в постанові суду першої інстанції, 01.02.2023 року о 20 год. 09 хв. в зону митного контролю на ділянку «в`їзд в Україну» митного посту «Шегині» Львівської митниці заїхав транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», ідентифікаційний номер кузова № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номерний знак України НОМЕР_2 під керуванням гр. України ОСОБА_1 та пасажиром гр. України ОСОБА_2 , які прямували з Республіки Польща в Україну.

Формою проходження митного контролю гр. України ОСОБА_1 обрав порядок проходження митного контролю по каналу «червоний коридор».

Водію зазначеного транспортного засобу, гр. України ОСОБА_1 та пасажиру гр. України ОСОБА_2 , для декларування переміщуваних товарів, надано митну декларацію для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності.

Громадянин України ОСОБА_1 у графі 4 «відомості про товари, що підлягають обов`язковому письмовому декларуванню …» митної декларації зазначив, що ним, через митний кордон України переміщуються товари: «Мульти пристрій 2 шт., та Продукти».

Громадянин України ОСОБА_2 у графі 4 «відомості про товари, що підлягають обов`язковому письмовому декларуванню …» митної декларації зазначив, що ним, через митний кордон України переміщуються товари: «Мульти пристрій 2 шт., та Продукти».

Зазначені декларації засвідченні особистими підписами гр. України ОСОБА_1 та гр. України ОСОБА_2 .

Після проставлення на зазначених митних деклараціях штампу «Під митним контролем» (номер штампу 295) та внесення інформації про транспортний засіб та громадян, що ним переміщуються, до ПІК АСМО «Інспектор» зазначеною базою даних сформовано форму контролю за кодом 211-1 «Проведення митного огляду із залученням підрозділу з питань протидії митним правопорушенням митниці для перевірки достовірності заявлених відомостей».

За результатами аналізу ризиків було прийнято рішення щодо проведення поглибленого огляду транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», ідентифікаційний номер кузова № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номерний знак України НОМЕР_2 , та товарів переміщуваних водієм та пасажиром вказаного автомобіля.

Під час проведення поглибленого митного огляду транспортного засобу, під передніми сидіннями водія та пасажира в конструктивних порожнинах транспортного засобу марки «Mercedes-Benz citan» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , VIN- код НОМЕР_1 , доступ до яких став можливий шляхом відсування сидінь та демонтажу підлогового покриття з використанням викрутки, виявлено грошові кошти, загальною сумою 6 680 000 грн., купюрами номіналом по 100 гривень (66 800 купюр).

За результатами митного огляду зазначеного транспортного засобу та переміщуваних в ньому товарів посадовими особами митниці складено акт митного огляду від 02.02.2023 (номер печатки 295).

Після виявлення вказаних предметів, при усному опитуванні гр. України ОСОБА_1 зазначив, що переміщував виявлені кошти на прохання третьої особи та про суму переміщуваних коштів йому не відомо.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю з використанням засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів.

Дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 митним органом кваліфіковано, за ч.1 ст.483 МК України.

На дану постанову адвокат Михалевський Ю.Р., в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить: провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу порушення митних правил, передбачених ч.1 ст. 483 МК України; зобов`язати Львівську митницю повернути ОСОБА_1 вилучені грошові кошти; матеріали справи відправити до Львівської митниця для прийняття рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за ч.1 ст. 471 МК України.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що грошові кошти були виявлені під передніми сидіннями водія та пасажира в конструктивних порожнинах транспортного засобу, і стверджує, що конструктивні порожнини транспортного засобу не є спеціально виготовленим сховищем (тайником) у розумінні п.53 ст. 4 МК України, оскільки такі порожнини за своїми технічними даними передбачені заводом виробником. Вважає, що перевезення предметів у відсіках, що є конструктивними особливостями автомобіля, не містить об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України.

Зазначає, що Львівською митницею не зазначено в протоколі будь-якого обґрунтування з приводу кваліфікації дій ОСОБА_1 в частині використання конструктивних відсіків автомобіля саме як використання засобів або способів, що утруднюють виявлення товарів.

Зазначає, що згідно пояснень ОСОБА_1 , працівники митниці нічого не розбирали, оскільки гроші були поміщені в стандартну нішу за сидіннями, а ОСОБА_1 сам показав ту нішу і сам витягнув гроші. Вказує, що ОСОБА_1 відразу повідомив працівника митниці, що перевозить гроші і назвав суму.

Вважає, що суд безпідставно послався на пояснення працівників Львівської митниці ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки вони є зацікавленими особами та не могли відмовитись давати показання через перебування в службовій залежності від керівництва Львівської митниці.

Вказує, що суд здійснив неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_1 , оскільки ст. 471 МК України передбачено відповідальність за недекларування валютних цінностей, що переміщуються через митний кордон, в сумі, що дорівнює або перевищує суму еквівалентну 10 000 Євро за офіційним курсом валют, а статті 471 і 483 МК України співвідносяться як спеціальна та загальна і спеціальна норма має перевагу перед загальною та підлягає застосуванню. Тому адвокат вважає, що діяння вчинене ОСОБА_1 може містити склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 471 МК України, оскільки, у даному випадку ОСОБА_1 було допущене недекларування валютних цінностей, що переміщувались ним через митний кордон, в сумі, що перевищує дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування. Вважає, що матеріали справи слід скерувати до Львівської митниці для вирішення питання по факту порушення митних правил, що може містити ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 471 МК України.

Правопорушник ОСОБА_1 , який був належним чином повідомлений про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, не прибув, але його представник повідомив, що слухання справи можна здійснювати без ОСОБА_1 .

Адвокат Михалевський Ю.Р. в суді апеляційної інстанції наполягав, що в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона правопорушення за ч.1 ст. 483 МК України, а саме приховування коштів так, як він показав митникам де в машині знаходилися кошти і це була порожнина в конструкції автомобіля, а не виготовлена спеціальна схованка і навмисно кошти він не приховував. Викрутки працівники митниці не застосовано, як це зазначено в протоколі, тільки відсунули сидіння водія. У діях ОСОБА_1 є лише правопорушення митних правил, які полягають у недекларування коштів при перетині кордону. Крім того наголосив, що, на його думку, пояснення працівників митниці, які вони давали як свідки, є упередженими бо вони зацікавлені особи, а тому їх не слід брати до уваги. У зв`язку з прийняттям Конституційним Судом рішення про неконституційність вимог ч.1 ст. 483 МК України, то закон має зворотну дію у часі у разу якщо пом`якшує покарання особі.

Представник митниці Сліпенко С.В. в суді апеляційної інстанції заперечив апеляційні вимоги мотивуючи тим, що в діях ОСОБА_1 наявне правопорушення митних правил за ч.1 ст. 483 МК України оскільки ним було саме приховано кошти у валюті України від працівників митниці і скориставшись «червоним коридором» ним не були внесені кошти в декларацію. Покликання, що опитування працівників митниці є безпідставними їх службові посади, оскільки вони при допиті в якості свідків попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих відомостей. Наполягає, що наявна у транспортному засобі конструктивна порожнина була використана як схованка до якої митники змогли добратися лише знявши сидіння та покриття підлоги в автомобілі і тоді була викрутка використана для демонтажу.

Заслухавши думку апелянта адвоката Михалевського Ю.Р. на підтримку апеляційних вимог в повному обсязі, пояснення представника митного органу Сліпенка С.В., який заперечив проти апеляційної скарги з доповненням, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги з доповненням, суд апеляційної інстанції дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 486, 489 МК України суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Статтею 487 МК України, передбачено, що провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

У силу ч. 1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Дані вимоги Закону суддею першої інстанції в повному обсязі дотримані.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 25.05 2023 року притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ті за ч.1 ст. 483 МК України з накладенням на нього стягнення у виді штрафу та конфіскацією в дохід держави предмету порушення митних правил, а саме валютних коштів в сумі 6 680 000 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя першої інстанції приймаючи рішення по даній справі в травні 2023 року належним чином виконав вимоги чинного законодавства та у відповідності до санкції ч.1 ст. 483 МК України надав юридичну оцінку наявним у справі доказам та призначив стягнення правопорушнику.

Диспозиція ч.1 ст. 483 МК України передбачає відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Згідно з ч. 1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на відповідні суспільні відносини у сфері державної митної справи.

Частиною першою ст. 198 МК України передбачено, що органу доходів і зборів в пункті пропуску через державний кордон України згідно із статтею 335 цього Кодексу подаються документи, що містять відомості про товари, достатні для їх ідентифікації та необхідні для прийняття рішення про пропуск їх через митний кордон України.

Відповідно до ч.1 ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Наведене в протоколі про порушення митних правил стверджується долученими до матеріалів справи, зокрема протоколом про порушення митних правил № 0100/20900/23 від 02.02.2023 року, який був підписаний ОСОБА_1 без зауважень (а.с.1-6), контрольним талоном серії ТІС №396254 проходження по «червоному коридору» 02.02.2023 (а.с.8); митною декларацією заповненою власноруч ОСОБА_1 де вказано про провіз 2 мульти пристроїв та продуктів (а.с.10,11); актом про проведення огляду салону та багажного відділення ТЗ НОМЕР_3 з виявленими незадекларованими коштами у гривнях в сумі 6 680 000 грн. з фототаблицями (а.с.14-29); доповідна записка держ.інспектора відділу аналітичної роботи УБК та ПМП Львівської митниці Назара ГУМЕНЮКА від 03.02.2023 (а.с.30-32).

Зазначене, на переконання апеляційного суду, підтверджує те, що ОСОБА_1 переміщував через митний пост державного кордону України на в`їзд в Україну кошти у валюті України - гривнях, які не зазначив у декларації та переміщував з приховуванням від митного контролю, а отже вчинив порушення митних правил, що передбачене ч.1 ст.483 МК України, і вина його у вчиненні даного адміністративного правопорушення є доведеною.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на позицію Конституційного Суду України викладену в рішенні від 05 липня 2023 року по справі № 3-46/2022(95/22, 170/22, 233/22) у справі за конституційними скаргами ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу другого частини першої статті 483 Митного кодексу України.

Так, згідно з вищезазначеним рішенням, Конституційний Суд України визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) абзац другий частини першої статті 483 Митного кодексу України (щодо санкції частини даної статті).

Конституційний Суд України дійшов висновку, що для досягнення легітимної мети суд повинен мати дискрецію. Однак суд під час розгляду справи про порушення митних правил за частиною першою статті 483 Кодексу не може забезпечити індивідуалізації відповідальності через: відсутність у зазначеній статті Кодексу інших видів стягнень; неможливість зміни розміру відсотків, за якими визначено штраф і обов`язковість застосування конфіскації. Неможливість вибору виду та розміру адміністративного стягнення з урахуванням обставин справи, а саме: характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики особи можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, унеможливлює справедливий розгляд справи судом.

Таке законодавче регулювання суперечить засадам демократичного суспільства, базованого на верховенстві права (правовладді) (in democratic society quided by the rule of law). А тому, абзац другий частини першої статті 483 Кодексу суперечить приписам частини першої статті 8, частин першої, четвертої статті 41, частини другої статті 61, частини першої статті 64 Конституції України.

Зазначене також відповідає практиці Європейського суду з прав людини та вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд, використовує Конвенцію (Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод) та практику Суду (Європейського суду з прав людини) як джерело права.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Перший протокол), кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі Краєва проти України (Krayeva v.Ukraine від 13 січня 2022 року (заява № 72858/13) Європейський суд з прав людини, констатувавши, що сума штрафу, накладеного на заявницю за порушення митних правил (частина перша статті 483 Кодексу), становила надмірне втручання в її право власності всупереч вимогам статті 1 Першого протоколу до Конвенції, зазначив, зокрема, що: «накладення штрафу як таке становитиме втручання у право, гарантоване абзацом першим статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки воно позбавляє особу, якої це стосується, певної частки майна, а саме суми, яку має бути сплачено» (§ 23); «щоб бути сумісним зі статтею 1 Першого протоколу, захід (втручання) має відповідати трьом умовам: він має бути правомірним, мати правомірну мету та забезпечувати справедливий баланс між загальним інтересом суспільства й основоположними правами особи» (§ 24).

За частиною першою статті 483 Митного кодексу, згідно з якою заявницю було визнано винною, штраф у розмірі, що дорівнює вартості товару, сам собою є надмірно великою сумою, та конфіскація товару були обов`язковими заходами без жодних винятків. Брак будь-якої дискреції у цьому випадку не дав українським судам можливості оцінити осібну ситуацію, унаслідок чого втрачається сенс будь-якого оцінювання. Суд уже зазначав, що подібна жорстка система не здатна забезпечити потрібний справедливий баланс між вимогами загального інтересу та захистом права власності особи (§31).

Європейський суд з прав людини вказав, що для того, щоб відповідати вимозі домірності, суворість санкцій має відповідати тяжкості правопорушень, за які їх призначають. Принцип домірності має бути дотриманий не лише під час визначення норм, які стосуються суворості санкції, а й під час оцінювання тих факторів, що їх має бути взято до уваги, коли визначають санкції (рішення у справі Imeri v. Croatia від 24 червня 2021 року (заява № 77668/14), §84).

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, зазначив, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, inter alia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав Суд, «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Пошук такого справедливого балансу пролягає через всю Конвенцію. Далі Суд зазначає, що необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення щодо Брумареску (Brumaresku), параграф 78).

Таким чином, оцінюючи дотримання права на мирне володіння своїм майном, передбаченого ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, перш за все виходить із оцінки дотримання принципу правомірності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном та оцінки забезпечення «справедливого балансу», дотримання принципу пропорційності (справедливої рівноваги між інтересами суспільства і основними правами окремої людини) (п.п. 69, 73 рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, п.п. 31, 34 рішення у справі «Ісмаїлов проти РФ» від 06 листопада 2008 року).

Зазначена позиція Європейського Суду щодо необхідності забезпечення необхідного справедливого балансу між захистом права власності та вимогами загального інтересу з огляду на свободу розсуду, якою наділена держава в цій сфері, також відображена у справі «Садоча проти України».

Суд вказав, що захід у вигляді конфіскації відповідає загальному суспільному інтересу, підкресливши, що необхідний баланс не буде досягнуто, якщо на відповідного власника майна буде покладено «індивідуальний та надмірний тягар» (рішення від 11 липня 2019 року (п.п. 26, 27).

Крім того, на думку Європейського суду з прав людини, «стаття 1 Першого протоколу вимагає, щоб будь-яке втручання було виправдано домірним стосовно визначеної мети. Тобто потрібно досягти «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та потребами захисту основоположних прав людини. Потрібного балансу не буде досягнуто, якщо особі або особам, яких це стосується, доведеться нести індивідуальний і надмірний тягар (рішення у справах The Former King of Greece and Others v. Greece від 28 листопада 2002 року (заява № 25701/94), ECHR 2000-ХІІ, § 79, § 82; Jahn and Others v. Germny від 30 червня 2005 року (заяви №№ 46720/99, 72203/01, 72552/01), ECHR 2005-УІ, § 81-94» рішення у справі Gogitidze and Others v. Gejrmany від 12 травня 2015 року (заява № 36862/05), § 97).

За таких обставин, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, рішення Конституційного Суду України від 05 липня 2023 року по справі №3-46/2022(95/22, 170/22, 233/22), та природу походження товарів, апеляційний суд вважає, що застосування конфіскації предметів порушення митних правил в даному випадку є не пропорційним, порушуватиме справедливий баланс між загальними правилами декларування та правом власності особи, суперечить положенням ст. 1 Першого Протоколу, та не забезпечить справедливого балансу між вимогами публічних інтересів та захистом права власності особи та не узгоджуються з принципом верховенства права.

Враховуючи наведене апеляційний суд приходить до переконання про те, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, та за наслідками апеляційного розгляду слід прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчинення порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України, та з врахуванням рішення Конституційного Суду України від 05.07.2023 року по справі № 3-46/2022(95/22, 170/22, 233/22) не накладати стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.483 МК України, оскільки така визнана неконституційною (є надмірним втручанням в право особи на володіння своїм майном, а саме грошовими коштами).

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу адвоката Михалевського Юрія Романовича задовольнити частково .

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 25.05.2023 щодо ОСОБА_1 про порушення митних правил, за ч.1 ст. 483 МК України скасувати.

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, без накладення адміністративного стягнення у зв`язку з визнанням санкції ч.1 ст.483 МК України неконституційною на підставі рішення Конституційного Суду України від 05 липня 2023 року по справі № 3-46/2022(95/22, 170/22, 233/22).

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА