Справа № 452/14/23 Головуючий у 1 інстанції: Галин В.П.
Провадження № 33/811/297/23 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Матвіїв Єлизавети Ігорівни, розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Матвіїв Єлизавети Ігорівни на постанову Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 02 лютого 2023 року,

встановив:

постановою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 02 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у сумі 536 грн. 80 коп.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 10.11.2022 року о 00 год. 08 хв. в с. Погірці Львівської області, вул.Центральна, 1, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21114», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням технічного засобу «DRAGER Alkotest-6820 на місці зупинки та в медичному закладі відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Матвіїв Є.І. подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у даній справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Щодо поважності пропуску строку на апеляційне провадження зазначає, що 17.02.2023 р. ОСОБА_1 отримав оскаржувану постанову Самбірського районного суду Львівської області від 02.02.2023 року у справі № 452/14/23, з якої дізнався про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, після чого 20.02.2023 року за допомогою адвоката, який склав клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, подав клопотання до Самбірського міськрайонного суду Львівської області та отримав копії матеріалів справи.

Звертає увагу, що згідно постанови Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12.12.2022 матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 було скеровано на дооформлення, однак після повернення матеріалів справи до суду першої інстанції, жодної нової інформації щодо встановлення належного місця проживання ОСОБА_1 , не було надано й судові повідомлення скеровувались місцевим судом за адресою: АДРЕСА_1 , де ОСОБА_1 не проживає, оскільки зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 .

Вважає, що судове рішення винесене з порушенням норм процесуального права та невірним застосуванням матеріальних норм, що потягло за собою однобічне та неповне з`ясування судом усіх фактичних обставин справ, їх недослідження та ненадання їм належної оцінки, при цьому суд лише формально підійшов до встановлення обставин справи, що є наслідком притягнення невинної особи до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що увечері 10.11.2022 ОСОБА_1 не керував автомобілем, а чекав біля припаркованої ОСОБА_2 машини поки приїде ОСОБА_3 , який мав довезти ОСОБА_1 та ОСОБА_4 додому.

Звертає увагу, що коли авто було припарковане на узбіччі за межами с. Погірці, до них під`їхала та зупинилася на службовому автомобілі поліція, працівник якої озвучив "Самбірський відділ поліції", не представившись, одразу запитав водійське посвідчення.

Стверджує, що ОСОБА_1 відповів, що він не водій, а лише охороняє машину, а водій відлучився. Побачивши, що у ОСОБА_1 є ознаки вживання алкогольних напоїв, працівник Самбірського відділу поліції почав говорити, що ОСОБА_1 їхав і зупинився, на що ОСОБА_1 відповів, що він не їхав за кермом.

Наголошує, що записом з нагрудної камери працівника поліції підтверджується, що ОСОБА_1 стояв біля машини на момент, коли до нього підійшли працівники поліції.

Вказує, що особу ОСОБА_1 поліцейський встановлював зі слів, документи не перевірив, запропонував ОСОБА_5 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ("тест на місці"), однак останній відмовився, пояснюючи, що він не керував транспортним засобом, тому очевидно, усвідомлюючи що доказів вини ОСОБА_1 немає, через деякий час поліцейські поїхали, навіть не склавши протоколу.

Сторона захисту вважає, що матеріали справи підтверджують відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 та проведення розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 з порушенням норм чинного законодавства.

Вказує, що в матеріалах справи містяться докази того, що місце проживання ОСОБА_1 не було встановлено, а сам ОСОБА_1 не був повідомлений про дату і місце розгляду справи в суді, й оскільки жодних документів про вчинення адміністративного правопорушення 10.11.22 р. відносно нього не складалося, для підпису не пропонувалося, ОСОБА_1 навіть не міг здогадуватися про наявність справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Апелянт вважає, що оскаржувана постанова не обґрунтована належними та допустимими доказами.

Стверджує, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що виключає наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, а працівниками поліції не надано жодного доказу, з якого можна було б встановити рух автомобіля та керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , зокрема, в стані алкогольного сп`яніння.

Звертає увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення серія ААД №330761 від 10.11.2022 р. містяться недостовірні дані щодо місця проживання ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 АДРЕСА_2 ), та місця скоєння адміністративного правопорушення, а також відсутні персональні дані свідків, які засвідчили б відмову в проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Протокол не складався в присутності ОСОБА_1 та для підпису йому не надавався, права особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не роз`яснювалися.

Вказує, що з відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення вбачається, що він є не безперервним та постійно переривається, таким чином, його не можна вважати належним та допустимим доказом. Відеозапис не містить даних, що свідчили б про рух транспортного засобу.

Зазначає, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 10.11.2022 р. був складений без свідків, тому є недопустимим доказом.

Зауважує, що у рапорті поліцейського ВРПН Самбірського РВП старшого сержанта поліції Івана Воробель від 29.12.2022 встановлено місце проживання ОСОБА_1 , військовослужбовця Харківського університету повітряних сил України, за адресою: АДРЕСА_1 , проте такий рапорт містить недостовірні дані, оскільки зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 .

Захисник вказує, що жодних доказів складання скерування ОСОБА_1 пройти огляд в медичному закладі та відмови такого в матеріалах справи немає, а запис нагрудної камери поліцейського переривається на етапі пояснень ОСОБА_1 своєї позиції щодо огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці. Крім того, ОСОБА_1 стверджує, що направлення йому не вручалось.

Зазначає, що в порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року за № 1452/735, та положень ст.266 КУпАП, ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі, а так звану відмову не підтверджено показаннями свідків, які обов`язково залучаються в разі відмови водія. До протоколу про адміністративне правопорушення не внесено даних про тимчасове затримання транспортного засобу та відсторонення ОСОБА_1 від його керування.

Вказує, що в матеріалах справи немає належних і допустимих доказів перебування гр. ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, а також перебування в стані алкогольного сп`яніння саме під час керування транспортним засобом, працівниками поліції не надано достатніх доказів на підтвердження того, що гр. ОСОБА_1 були вчиненні будь-які дії, пов`язані з приведенням транспортного засобу в рух, відповідно до призначення і технічних можливостей транспортного засобу, а сам факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не може бути підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

На думку сторони захисту, в про недопустимість доказів, наявних у справі свідчить: відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення достовірних даних місця проживання та місця вчинення адміністративного правопорушення; порушення вимог Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 № 100 щодо обов`язкового фіксування подій нагрудним відеореєстратором; порушення вимог Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008р. щодо письмового скерування особи в медзаклад та щодо складання протоколу та акту огляду в присутності двох свідків; не роз`яснення гр. ОСОБА_1 його прав та недотримання інших, вищезазначених, вимог законодавства при оформленні матеріалів адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає, що місцевий суд формально підійшов до встановлення обставин, передбачених ч.2 ст. 33 КУпАП, обмежившись лише прямою вказівкою про їх наявність у постанові та виклавши лише їх зміст, оскільки матеріали провадження у справі не містять жодних об`єктивних даних та доказів, які б могли підтвердити викладені у постанові суду обставини.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , доводи захисника Матвіїв Єлизавети Ігорівни, які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у її задоволенні слід відмовити.

З врахуванням наведених підстав пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, суд вважає за необхідне поновити цей строк.

Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №330761 від 10.11.2022 року, який складений особою, яка має право складати протоколи про адміністративні правопорушення, їх зміст відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів у достовірності занесених у нього даних не викликає, на час розгляду справи ніким не спростований; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 10.11.2022 року, згідно з яким ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння в медичному закладі; відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, згідно з якими ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі; рапортом працівника поліції, в якому викладені обставини вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі, вважаю необґрунтованими з наступних підстав.

Так, матеріалами справи в сукупності підтверджується, що 10.11.2022 року, близько 00 год. 07 хв., працівниками поліції в період дії комендантської години було виявлено автомобіль марки «ВАЗ 21114», д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався їм назустріч. Після увімкнення проблискових маячків працівниками поліції з метою зупинки транспортного засобу водій здійснив зупинку автомобіля та вийшов з нього.

В подальшому, ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки відповідно до ст. 268 КУпАП, запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, в медичному закладі або відмовитися від проходження такого.

ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі в передбаченому законом порядку.

Отже, висновки місцевого суду про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі є правильними.

Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення неправильних відомостей щодо місця проживання ОСОБА_1 жодним чином не свідчить про невинуватість останнього, а також не спростовує наявних у справі доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що працівники поліції не складали направлення на огляд водія спростовуються наявним в матеріалах справи направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 10.11.2022 року, згідно з яким ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

На відеозаписі з камер спостереження працівників поліції зафіксовані всі обставини вчинення адміністративного правопорушення, які підлягають доказуванню у справах про адміністративні правопорушення, а тому доводи апелянта про те, що відеозапис є небезперервним, як на підставу скасування постанови суду першої інстанції, вважаю необґрунтованими.

З огляду на те, що під час огляду ОСОБА_1 здійснювався відеозапис, присутність свідків, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, під час вказаної дії непотрібна, а тому доводи апеляційної скарги з цього приводу є необґрунтованими.

Клопотання про допит свідків задоволенню не підлягає, оскільки відсутня необхідність у допиті вказаних осіб у зв`язку з тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена матеріалами справи, які є взаємодоповнюючими та не суперечать один одному.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік накладене відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Відтак, вважаю, що суд, у відповідності до ст. 252 КУпАП, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням, відповідно до ст. 33 КУпАП, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

поновити захиснику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокату Матвіїв Єлизаветі Ігорівні строк на апеляційне оскарження.

Постанову Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 02 лютого 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Матвіїв Єлизавети Ігорівни без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Маліновська-Микич О.В.