ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/1848/22 Головуючий суддя І інстанції Гримайло А. М.
Провадження № 33/818/293/23 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Саніна А.О. на постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець м. Києва,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Постановою встановлено, що 16 листопада 2022 року о 15:30 год. в м. Харкові по вул. Різдвяна, 10, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mitsubishi Pajero Sport» д.н.з. НОМЕР_1 став учасником ДТП та мав явні ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, нечітка мова). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру ДРАГЕР та в медичному закладі відмовився. Свідки не залучались, велася безперервна відеофіксація. Діями ОСОБА_1 порушено вимоги п. 2.5 ПДР України, про що складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 078369 від 16.11.2022 Таким чином ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі захисник Санін А.О. просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що ОСОБА_2 не керував автомобілем, а тому він не є суб`єктом цього правопорушення. Вказує на те, що працівники поліції порушили вимоги наказу ДПП НПУ № 100 від 03.03.2016 року щодо безперервності відеозапису події, що фіксувалась на бодікамеру працівника поліції. Вважає, що докази, які містяться в матеріалах справи є недопустимими та недостатніми.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник адвокат Санін А.О. не з`явились, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

25.04.2023 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшло клопотання захисника Саніна А.О., в якому він просив відкласти розгляд апеляційної скарги на іншу дату, посилаючись на те, що на теперішній час ОСОБА_1 проходить військову службу за мобілізацією у Збройних Силах України та виконує бойові завдання у складі військової частини НОМЕР_2 на території Донецької області. Вказує, що у зв`язку з неможливістю прибуття особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у судове засідання, виникає необхідність у відкладенні судового засідання по цій справі. Посилався на рішення ЄСПЛ.

Проте, захисник ОСОБА_3 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду його апеляційної скарги, про що свідчить зміст його клопотання, в якому він, в тому числі, зазначав, що розгляд його апеляційної скарги призначено на 26 квітня 2023 року до 14:45 год.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції захисник ОСОБА_3 не з`явився, причини своєї неявки суду апеляційної інстанції не повідомив. Також і в своєму клопотанні адвокат Санін А.О. будь-яких причин своєї неявки не зазначав.

Поряд з цим, до початку апеляційного розгляду помічник судді телефонував адвокату Саніну А.О. на номер телефону, який зазначений в його апеляційній скарзі, а саме: НОМЕР_3 , з метою уточнення явки осіб в судове засідання. В телефонному режимі адвокат Санін А.О. повідомив, що розгляд апеляційної скарги необхідно відкласти на 3 5 місяців, оскільки ОСОБА_1 проходить військову службу та до кінця бойових дій не матиме можливості з`явитись в судове засідання до Харківського апеляційного суду. Однак, під час телефонного спілкування адвокат Санін А.О. про те, що він не зможе з`явитись в судове засідання будь-яких відомостей не повідомляв.

Крім того, в матеріалах справи міститься фотокопія ордеру на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 адвокатом Саніним А.О.(арк. 35), що поза розумним сумнівом свідчить про узгодженість правової позиції між ними.

Отже, суд апеляційної інстанції враховуючи вимоги ст.ст. 268, 271 КУпАП, те, що правова позиція між ОСОБА_1 та його захисником адвокатом Саніним А.О. була узгоджена, а також те, що в своєму клопотанні захисник не вказував на який термін належить відкласти розгляд апеляційної скарги, а також те, що останній будучі апелянтом не виявив бажання з`явитись в судове засідання в суд апеляційної інстанції, при цьому не зазначивши причин своєї неявки, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 та його захисника апелянта, адвоката Саніна А.О.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.7ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_2 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на відомості, які містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, рапорті, відеозаписі з бодікамери працівника поліції, інші докази, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що ОСОБА_1 16.11.2022 року близько 15.30 год. у м. Харкові по вул. Різдвяна біля буд. 10 керував автомобілем, став учасником ДТП, мав явні ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, нечітка мова), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру ДРАГЕР та в медичному закладі відмовився.

Від отримання копії протоколу ОСОБА_1 відмовився, про що свідчить відповідні записи працівника поліції в цьому протоколі. Однак, ОСОБА_2 був обізнаний про те, що стосовно нього було складений протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП, про що свідчать відомості відеозапису, який міститься в матеріалах справи. Відповідно до цього відеозапису вбачається, що після складення протоколу працівник поліції повідомив про це ОСОБА_1 , а останній відмовився отримувати його копію.

Також, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва із питанням ініціювання проведення службової перевірки щодо неправомірних дій працівників поліції під час складення ними протоколу, не зверталися із позовом до суду в порядку КАСУ на дії працівників поліції, а також не зверталися із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг сторони захисту щодо дій працівників поліції під час складення ними протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі відповідають дійсності.

Крім того, відповідно до відомостей рапорту працівників поліції (арк. 6) вбачається, що 16.11.2022 року екіпаж «Купол 3203» отримав виклик ДТП без потерпілих, м. Харків, вул. Різдвяна, 10. Прибувши за викликом було виявлено військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. На водія було складено протоколи за ст.ст. 124 та 130 ч.1 КУпАП. Авто не доставлялось на штрафмайданчик, через те, що було припарковано без порушень ПДР та не заважала дорожньому руху.

Відповідно до відеозапису, який міститься в матеріалах справи (арк. 3), вбачається, що відеозапис починається з того, що працівники поліції на службовому автомобілі рухаються на виклик на вул. Різдвяну, 10. Прибувши на місце події працівники поліції встановили наявність факту дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась між автомобілем «Мітцубіши», під керуванням військовослужбовця ОСОБА_1 та автомобіля «Форд», який був припаркований вздовж проїжджої частини. З відеозапису вбачається, що потерпілий (власник автомобіля «Форд») повідомив працівникам поліції, що позашляховик військовослужбовців здійснив зіткнення з його припаркованим автомобілем, а про подію ДТП йому повідомив його роботодавець, оскільки він перебував на своєму робочому місці всередині приміщення та на власні очі не бачив цієї події.

Крім того, з відеозапису вбачається, що працівники поліції, під`їхавши на місце події, підійшли до автомобілю «Мітцубіши», біля якого перебував ОСОБА_1 , який повідомив останнім що він винний та просив: «..оформити його». Під час спілкування з останнім працівники поліції виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння. З відеозапису також вбачається, що у ОСОБА_1 вбачалось порушення мови, що, на думку суду, об`єктивно було зафіксовано працівником поліції в протоколі про адміністративне правопорушення.

Поряд з цим, з відеозапису вбачається, що працівники поліції, виявивши у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 ігнорував такі пропозиції працівників поліції, не відповідаючи на поставлені питання, а лише наголошував на тому, що він не водій.

Проте, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 намагався відшкодувати потерпілому завдану внаслідок ДТП шкоду, шляхом перерахування грошових коштів на банківську карту, що вочевидь свідчить про те, що саме він керував транспортним засобом та здійснив наїзд на припарковне авто, тобто саме він був водієм.

Більш того, відповідно до фотокопії постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2023 року (арк. 27-28), ОСОБА_1 визнаний винним за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме за те, що він 16 листопада 2022 року о 15 год. 30 хв. керуючи автомобілем «Митцубіши», д.н.з. НОМЕР_1 у м. Харкові по вул. Різдвяна біля буд. 10 не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припарковане авто «Форд», д.н.з. НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_4 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та їх власникам завдано матеріальних збитків.

Відповідно до доповідної записки секретаря судового засідання Гуржія І.В. від 26.04.2023 року, на усний запит Харківського апеляційного суду, здійснений у справі 642/1848/22, про надання інформації, чи оскаржувалась постанова Ленінського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2023 року у справі № 642/1702/23, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, консультантом Ленінського районного суду м. Харкова повідомлено, що згідно обліково-статистичної картки КП «Д-з», постанова Ленінського районного суду м. Харкова від 01.лютого 2023 року у справі № 642/1702/22, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністратвної відповідальності за ст. 124 КУпАП вступила в законну силу 17 лютого 2023 року та станом на 11 год. 20 хв. 26 квітня 2023 року в апеляційному порядку не оскаржувалась.

Тобто, ця ухвала є чинною на час апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи відомості відеозапису, а також відомості постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем був водієм, що поза розумним сумнівом спростовує такі твердження апелянта, які суд розцінює як обраний спосіб захисту для уникнення ОСОБА_1 відповідальності.

Крім того, аналізуючи відеозапис, який міститься в матеріалах справи об`єктивно вбачається, що цей запис є не безперервним. Однак, після того, як зупиняється відеозапис то кожного разу він розпочинається знов відразу з того ж моменту на якому закінчився попередній. Тому, враховуючи відсутність будь-яких скарг на дії працівників поліції, у суду апеляційної інстанції не виникає сумнівів щодо дотримання працівниками поліції вимог наказу ДПП НПУ № 100 від 03.03.2016 року, оскільки весь час спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 та іншими особами, а також час складення протоколу та інших документів зафіксований на цьому відеозаписі, а тому такі доводи апелянта є необґрунтованими.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що працівник поліції законно та обґрунтовано розцінив дії ОСОБА_5 як відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, який останньому пропонував працівник поліції, а останній не відповідаючи на це питання працівника поліції повідомляв, що він не є водієм, тобто своїми діями відмовлявся від проходження відповідного огляду.

Крім того, з відеозапису вбачається, що під час коли працівник поліції роз`яснював ОСОБА_1 зміст протоколу, останній просив пройти відповідний огляд у медичному закладі, на що працівник поліції відмовив, оскільки вже було зафіксовано та складено протокол щодо факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, в матеріалах справи міститься направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (арк. 5), наявність якого у матеріалах справи обумовлено вимогами п. 8 розділу ІІ Інструкції, що свідчить про відповідність дій працівників поліції під час складення протоколу вимогам цієї Інструкції.

Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В матеріалах справи міститься довідка (арк. 2), відповідно до відомостей якої ОСОБА_1 отримав посвідчення водія.

Обов`язковою умовою отримання посвідчення водія є складення іспиту на знання Правил дорожнього руху України.

Отже, наявність у ОСОБА_1 посвідчення водія свідчить про те, що він успішно склав відповідний іспит на знання Правил дорожнього руху України, тобто він їх знає.

Апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_1 умисно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто свідомо ігнорував ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Саніна А.О. залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2023 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков