Справа № 760/4732/20 Головуючий в суді І інстанції Коробенко С.В.
Провадження № 33/824/1863/2023 Доповідач - Полосенко В.С.
Категорія: ст. 472 МК України
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Полосенко В.С. ознайомившись з апеляційними скаргами захисника Гранцерт М.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 31 липня 2020 року та 11 липня 2022 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 31 липня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватою та накладено адміністративне стягнення за ст. 472 МК України у вигляді штрафу в розмірі 100 % вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил - 104 339, 80 гривень.

Постановою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 11 липня 2022 року задоволено заяву представника Київської митниці Держмитслужби та поновлено Київській митниці Держмитслужби строк для пред`явлення до виконання постанови суду від 31 липня 2020 року, яка набрала законної сили 11 серпня 2020 року, в справі про притягнення до адміністративної відповідальності відправника міжнародного поштового відправлення Подерню Галину №0944/10000/19 за ознаками порушення митних правил, передбачених за ст. 472 МК України.

Не погоджуючись з зазначеними судовими рішеннями захисник ОСОБА_1 - адвоката Гранцерт М.О. подала апеляційні скарги в яких просить постанови суду першої інстанції скасувати.

Також, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанов суду, посилаючись на те, що судове засідання було проведено за відсутності ОСОБА_1 чи її представника, а копію постанови суду сторона захисту не отримувала.

При цьому, зазначає, що ОСОБА_1 з грудня 2022 року перебуває за кордоном, та, внаслідок арешту її рахунків дізналась про існування постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 31.07.2020 року, з якою сторона захисту ознайомилась 14 березня 2023 року.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, приходжу до висновку, що апеляційні скарги підлягають поверненню особі, яка їх подала, з наступних підстав.

З наданих до апеляційного суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 була обізнана про те, що на розгляді Солом`янського районного суду м. Києва перебувають матеріали за протоколом про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 .

Зокрема, захисник Приходько С.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням про відкладення судового засідання, яке було призначено на 21 лютого 2020 року (а.с. 31-34).

Наступне судове засідання було призначено на 03 квітня 2020 року, про що судом першої інстанції було належним чином повідомлено захисника ОСОБА_1 - Приходька С.В. (а.с. 37), яке було відкладено на 20 травня 2022 року.

При цьому, 13 травня 2020 року від захисника Вітюка В.В. в інтересах ОСОБА_1 до Солом`янського районного суду м. Києва надійшли пояснення у справі про порушення митних правил (а.с. 38-42).

Проте, в судове засідання 20 травня 2020 року з`явився лише представник Київської міської митниці, що підтверджується розпискою про ознайомлення з датою наступного судового засідання (а.с. 44).

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та її захисники будучи обізнаними з тим, що Солом`янським районним судом здійснюється розгляд справи щодо ОСОБА_1 за ст. 472 МК України, проте в судові засідання суду першої інстанції не з`являлися, результатом розгляду не цікавилися.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у ст.17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні в справі «Каракуця проти України» ЄСПЛ зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Рішенням ЄСПЛ у справі «Нешев проти Болгарії» визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, ЄСПЛ наголосив на необхідності дотримання особою належної процесуальної поведінки, спрямованої на отримання інформації щодо ходу розгляду справи відносно неї.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції належним чином виконав вимоги КУпАП щодо повідомлення ОСОБА_1 та її захисників про дату, час і місце розгляду справи, сприяв їй у здійсненні нею її процесуальних прав, однак недобросовісна процесуальна поведінка сторони захисту ОСОБА_1 свідчить про використання прийомів, пов`язаних із зволіканням у розгляді справи.

Апеляційний суд враховує, що відповідно до п.8 ч.2 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Процедура реалізації вказаної конституційної норми в даному випадку знаходить свій вираз у ч.2 ст.294 КУпАП, відповідно до якої постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу.

Тобто дана норма чітко пов`язує обчислення строку на апеляційне оскарження саме з дня винесення постанови, а не з дня отримання її копії.

Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови місцевого суду у справі про адміністративні правопорушення забезпечують за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ вирішення питання про поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається зазначати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

При вирішення питання поновлення строку оскарження суди мають забезпечувати дотримання балансу суспільного та приватного інтересів, оскільки держава в особі судових органів повинна забезпечити заінтересованим особам право на використання наявних засобів правового захисту, заінтересовані особи повинні розраховувати на те, що процесуальні норми судочинства будуть застосовані, а неналежне використання своїх прав однією із сторін у судовому процесі не стане перешкодою для іншої сторони в реалізації її права на виконання судового рішення.

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, принцип правової визначеності передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Вказаною практикою ЄСПЛ, яка є преюдиційною, встановлено, що, якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи, їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

Як установлено вище, сторона захисту була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи.

Тому з урахування вимог чинного законодавства, та прецедентної практики ЄСПЛ, ОСОБА_1 та її захисники були зобов`язані проявляти належну зацікавленість у результатах розгляду справи про притягнення її до відповідальності за ст. 472 МК України.

Згідно з вимогами ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

З матеріалів справи вбачається, що апеляційні скарги на постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 31 липня 2020 та 11 липня 2022 року подані через суд першої інстанції 16 березня 2023 року, тобто із пропуском встановленого законом строку.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 квітня 2017 року № 5-440кс(15)16, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами. Поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Однак, у клопотанні про поновлення строку на оскарження постанов судді таких поважних причин не наведено.

Надаючи оцінку вказаним доводам захисника Гранцерт М.О. в інтересах ОСОБА_1 , апеляційний суд звертає увагу на те, що, апелянт була зобов`язана проявляти належну зацікавленість у результатах розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України, у тому числі, шляхом звернення до суду з метою отримання копії оскаржуваної постанови судді.

Матеріали справи не містять доказів того, що протягом строку на апеляційне оскарження постанови суді, у ОСОБА_1 чи її захисників виникли обставин непереборної сили, які унеможливили своєчасне подання апеляційної скарги.

Апеляційний суд вважає, що у даному випадку права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя шляхом забезпечення права на апеляційне оскарження не є порушеними, оскільки як зазначалося вище, практикою ЄСПЛ, яка є преюдиційною, встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя гарантованих п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є порушеними.

Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 409/75/12 (провадження № 61-606св20).

Доводи клопотання про поновлення строку на оскарження постанови суду, про те, що копію постанови ОСОБА_1 направлено не було, суд апеляційної інстанції до уваги не бере, з огляду на таке.

Відповідно до п.п. 2, 4 ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

З інформації на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що постанова судді Солом`янського районного суду міста Києва від 31 липня 2020 року була надіслана до реєстру 28 вересня 2021 року та оприлюднена - 30 вересня 2021 року.

Постанова Солом`янського районного суду м. Києва від 11 липня 2022 року була надіслана до реєстру 12 липня 2022 року та оприлюднена - 15 липня 2022 року.

Таким чином, постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 31 липня 2020 року та 11 липня 2022 року тривалий час перебувають у вільному доступі на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень, з чим могла ознайомитись ОСОБА_1 чи її захисники.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що захисник Гранцерт М.О. подала до суду першої інстанції заяву про ознайомлення зі справою, лише 07 березня 2023 року та ознайомилася 14 березня 2023 року

З огляду на викладене, наведені причини пропуску строку на апеляційне оскарження не можуть вважатися поважними, тобто такими, що об`єктивно перешкоджали вчасно звернутися з апеляційною скаргою. Тому, враховуючи, що апеляційні скарги в інтересах ОСОБА_1 подано 16 березня 2023 року, тобто із пропуском строку на апеляційне оскарження і не підтверджено поважності причин пропуску такого строку, то такі апеляційніскарги підлягають поверненню за правилами ч.2 ст.294 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Відмовити захиснику Гранцерт М.О. в інтересах ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанов Солом`янського районного суду м. Києва від 31 липня 2020 року та 11 липня 2022 року.

Апеляційні скарги на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 31 липня 2020 року та постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 11 липня 2022 року щодо ОСОБА_1 за ст. 472 МК України - повернути особі, яка її подала.

Суддя Київського апеляційного суду В.С.Полосенко