Єдиний унікальний номер судової справи 484/2440/23
Номер провадження 33/812/388/23 Головуючий у місцевому суді: Літвіненко Т.Я.
Категорія: ч.2 ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2023 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,

за участю:

захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Бєлоущенка А.Ж.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Бєлоущенка Андрія Жоржовича на постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 липня 2023 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №480192, який надійшов на розгляд до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області і був складений 06 травня 2023 року, встановлено, що 06 травня 2023 року об 22 год. 49 хв. в місті Первомайськ по вулиці Грушевського водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки і моделі ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, яка не відповідає дійсності. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку водій відмовився на відео. Чим порушив повторно протягом року вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.

Постановою судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 липня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 536 грн. 80 коп.

Не погодившись із судовим рішенням, 26 липня 2023 року захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Бєлоущенко А.Ж. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 липня 2023 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі за відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник посилається на те, що оскаржувана постанова не відповідає дійсним та фактичним обставинам справи, а докази, які суд першої інстанції вважав належними та допустимими, не містять доказової бази висунутого ОСОБА_1 обвинувачення.

Зазначено, що поліцейськими при складані протоколу про адміністративне правопорушення було порушено численні норми законодавства, зокрема:

протокол складений зі слів інших працівників поліції, які здійснювали патрулювання території міста Первомайськ;

затримання ОСОБА_1 відбулося фактично як пішохода, не було складено протокол про адміністративне затримання ОСОБА_1 , затримання відбувалося не уповноваженим особами, а їх вимоги щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння висунуті з порушенням встановленого порядку проходження огляду;

при адміністративному затриманні поліцейські на забезпечили ОСОБА_1 захисника;

фактичної зупинки транспортного засобу здійснено поліцейським безпосередньо не було і причини зупинки не зазначено;

службове посвідчення поліцейськими не було пред`явлено;

не були залучені свідки при складані протоколу про адміністративне правопорушення;

в медичному закладі лікар на вимогу ОСОБА_1 не назвала своє ім`я (прізвище, ім`я та по батькові), відмовилася здійснити відбір крові на здачу аналізів, та не надала сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки приладу Drager Alcotest.

При цьому, в апеляційній скарзі звернуто увагу на те, що ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, а вимагав присутність адвоката, про що і зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, оскільки в матеріалах справи відсутній акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Заслухавши пояснення захисника та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , апеляційний суд приходить до наступного.

За змістом ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до положень п.1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

За п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду визначає Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за №1103 (далі Порядок).

Відповідно до п.п.2,3,6,7 вказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за №1395 також передбачає, що огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, є порушенням вимог п.2.5 ПДР і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.130 КУпАП повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, серії ААД №480192, який надійшов на розгляд до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області і був складений 06 травня 2023 року, встановлено, що 06 травня 2023 року об 22 год. 49 хв. в місті Первомайськ по вулиці Грушевського водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки і моделі ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, яка не відповідає дійсності. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку водій відмовився, будучи раніше притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП.

У протоколі зазначені посада, найменування підрозділу поліції, звання та прізвище, ім`я та по-батькові особи, яка його складала, та його підпис. Також, зі змісту протоколу встановлено, що в ньому зазначено місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підписав, зазначивши, що не відмовляється від проходження огляду, проте вимагає присутність адвоката.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано відеозапис працівників поліції.

Дослідивши зазначений відеозапис встановлено та вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, перетнувши подвійну суцільну лінію між смугами руху, здійснив поворот ліворуч, після чого поліцейські, які рухались позаду його автомобіля подали йому вимогу про зупинку транспортного засобу за допомогою сигналу проблисковими маячками.

Зазначене спростовує посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що працівники поліції не зупиняли транспортний засіб під керування ОСОБА_1 та безпідставність такої зупинки.

Також з відеозапису убачається, що після зупинки транспортного засобу водій попрямував до магазину, де його наздогнали поліцейські та повернулись з ним до його автомобіля. В подальшому працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або проїхати до медичного закладу. Водій виявив бажання проїхати на огляд до медичної установи.

Між тим, у медичному закладі ОСОБА_1 після пропозиції йому пройти огляд за допомогою спеціального технічного приладу Drager Alcotest, відмовився пройти такий огляд, мотивуючи свою відмову бажанням здати кров для аналізів. При цьому, водію було роз`яснено медичними працівниками, що відповідно до встановленого порядку огляд проводиться саме за допомогою приладу Drager Alcotest.

Вищевказані обставини спростовують доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду у медичному закладі. При цьому, такої підстави для відмови проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як необхідність присутності його адвоката під час проведення такого огляду, ОСОБА_1 не заявляв, а вперше зазначив її в протоколі про адміністративне правопорушення вже після його складання. З відеозапису вбачається, що водій лише цікавився чи будуть чекати його захисника, на що поліцейським роз`яснено, що присутність адвоката не обов`язкова при проведені медичного огляду.

Більш того, після ознайомлення ОСОБА_1 вголос зі змістом вищевказаного протоколу, в якому зокрема зазначено, що водій відмовився пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, останній сказав що із цим погоджується.

Будь-яких дій працівників поліції щодо примушення ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не встановлено.

За такого, на думку суду, волевиявлення ОСОБА_1 на відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому законом порядку було добровільним та усвідомленим, а його поведінка свідчила про не бажання проходити такий огляд.

Не містять матеріали справи також доказів оскарження у встановленому законом порядку дій поліцейських під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Щодо відсутності свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення слід зазначити наступне.

Згідно ча.2 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Тому неможна погодитись із твердженнями особи, яка подала апеляційну скаргу, про необхідність залучення свідків при фіксації факту відмови водія від медичного огляду та проходження такого огляду, оскільки у даному випадку поліцейським застосовувались технічні засоби відеозапису.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що питання поважності чи неповажності причин зупинки транспортного засобу поліцейськими не є предметом судового розгляду в справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП, а правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Окрім того, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано доказів встановлення незаконності дій працівників поліції і їх протиправної поведінки під час зупинки транспортного засобу.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом спростовується протоколом про адміністративне правопорушення, який містить відповідний запис.

Суд апеляційної інстанції також не бере до уваги доводи захисника про те, що при обстеженні ОСОБА_1 лікарем було порушено вимоги Інструкції щодо проведення огляду особи на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я, оскільки огляд лікарем не проводився у зв`язку з відмовою водія ОСОБА_1 від проведення огляду в медичній установі.

Доводи апелянта про те, що у медичному закладі на вимогу ОСОБА_1 не було відібрано аналізу крові, чим порушенні його права є безпідставними, оскільки порядок та методику проведення дослідження визначає лікар, а не особа, яка проходить огляд. До того ж, відповідно до п.п.7,14 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, обов`язковість проведення лабораторних досліджень передбачена лише на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, та в разі, якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.

Посилання захисника на відсутність в матеріалах справи акту огляду на стан сп`яніння є необґрунтованими, так як за приписами вищевказаної Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції такий акт огляду на стан сп`яніння складається виключно за результатами проведення огляду водія на стан сп`яніння, а оскільки водій відмовився від проходження огляду, такий акт не складався.

Ненадання лікарем на вимогу ОСОБА_1 сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, за допомогою якого лікар мав би проводити огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння само по собі, не спростовує правильність висновків суду та не свідчить про безпідставність притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції й доводи захисника про незаконне затримання ОСОБА_1 та застосування до нього кайданок, оскільки вони не спростовують висновки суду щодо винуватості останнього за ч.2 ст.130 КУпАП та вказане не є предметом розгляду у даній справі.

Згідно постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 січня 2023 року, яка набрала законної сили 31 січня 2023 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік .

За такого, при вирішенні справи, в обґрунтування своїх висновків міськрайонний суд правильно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, які об`єктивно підтверджено відеозаписом працівників поліції, що у відповідності до положень ст.251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення.

Також, як зазначалось вище, відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Оскільки сам факт відмови від проходження медичного огляду та вчинення правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП повторно протягом року утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, то апеляційний суд вважає, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху повторно, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення працівниками поліції складено з порушеннями ст.256 КУпАП, нічим не підтверджуються. Всі матеріали справи зібрані працівниками поліції, які діяли в межах своїх повноважень, а протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 повністю відповідає вимогам ст.256 КУпАП. Більш того, такі доводи не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення, оскільки не є такими, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, водій ОСОБА_1 реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що міськрайонний суд правильно оцінив наявні в даній справі докази, відповідно до вимог ст.251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, а також, що його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, та вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повторно протягом року.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Письмові докази, що наявні в матеріалах адміністративного провадження, в повній мірі дозволяють встановити обставини, які мають значення для розгляду даної справи щодо ОСОБА_1 , а переконливих підстав для сумнівів з приводу обставин, які наведено у письмових доказах, не встановлено.

Більш того Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено, як не встановлено істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про встановлення вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч.2 ст.130 КУпАП, у відповідності до положень ст.33 КУпАП.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова міськрайонного суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Бєлоущенка Андрія Жоржовича залишити без задоволення.

Постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 липня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Серебрякова