Справа № 307/81/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.08.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/289/23, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 27.03.2023.

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 ,визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення із застосуванням ст. 36 цього Кодексу, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 536 грн 80 коп. на користь держави.

З протоколів про адміністративне правопорушення серій ААБ № 044653, ААБ № 044652 від 02.01.2023 та постанови судді від 27.03.2023 вбачається, що 02.01.2023 о 14 год по вул. Лазівській у м. Тячів, ОСОБА_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки ВАЗ 2108 н/з НОМЕР_1 , здійснював виїзд на головну дорогу, не переконався, що це буде безпечно та допустив зіткнення з іншим транспортним засобом «VOLKSWAGEN Transporter» н/з НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді від 27.03.2023 скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень. Вважає, що постанова суду від 27.03.2023 не відповідає вимогам матеріального та процесуального права. При розгляді справи судом порушено вимоги ст. 7, 24, 245, 283, 256 КУпАП. В матеріалах справи всупереч вимог відсутній акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки такий працівниками поліції відносно нього не складався. Окрім того, всупереч вимог ст. 266 КУпАП, працівниками поліції одразу було запропонованого пройти огляд в закладі охорони здоров`я та було свідомо обійдено первинну стадію огляду з використанням відповідних технічних засобів. Вважає, що результати медичного огляду, які зафіксовані у висновку № 220 від 02.01.2023 є недійсними, до того ж примірник вказаного висновку йому на руки не видавався та в ньому відсутні відмітки про відмову від його отримання. Окрім того, в протоколі відсутні відомості про те, на який технічний пристрій було здійснено відеофіксацію, не вказано джерело його походження. Окрім того, зазначає, що відеозапис не є безперервним і не відображає весь час спілкування його з поліцейськими.

-2-

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Матіко Р. І. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися. Останні рухом справи не цікавилися, судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Матіко Р. І., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративні правопорушення, дослідивши зібрані по справам докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що 02.01.2023 о 14 год по вул. Лазівській у м. Тячів ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2108» н/з НОМЕР_1 , здійснюючи виїзд на головну дорогу, не переконався, що це буде безпечно та допустив зіткнення з іншим транспортним засобом «VOLKSWAGEN Transporter» н/з НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів, що останнім в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Вина ОСОБА_1 доведена та стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 044652 від 02.01.2023, рапортом ст. ДОП СП Тячівського РВП Сабадош Ю. від 02.01.2023, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 02.01.2023, письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 02.01.2023, відеозаписом на DVD-диску та іншими матеріалами, якими повністю підтверджуються зазначені в протоколі обставини, що також не заперечується в апеляційній скарзі.

-3-

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку та вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

Разом з тим, за ч. 1 ст. 130 КУпАП особа несе відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 також і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.

З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що 02.01.2023 о 14 год по вул. Лазівській у м. Тячів ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «ВАЗ 2108» н/з НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 044653 від 02.01.2023, яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення та який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, як щодо змісту, так і щодо форми; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 220 від 02.01.2023, згідно якого огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проводився у Тячівській районній лікарні, де встановлено факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння з результатом 1,29 проміле та іншими матеріалами.

-4-

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Окрім того, під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що інспектор ДОП СП Тячівського РВП Сабадош Ю. був упередженим при складанні протоколу щодо ОСОБА_1 , і що в нього були підстави фальсифікувати такий. Тому, суд приходить до висновку, що останній при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень, протокол ним складено згідно з вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України і МОЗ України наказом МВС України і МОЗ України наказом МВС України і МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015.

Огляд водія проводився фельдшером ОСОБА_5 , який будучи кваліфікованим фахівцем і встановив факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння про, що склав відповідний висновок.

Цей висновок не суперечить вимогам як ст. 266 КУпАП, так і Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735.

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що висновки суду зроблено формально і такі не відповідають фактичним обставинам справи, не знайшли свого підтвердження.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставилось йому за провину.

Доводи з приводу відсутності відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис події правопорушення не є слушними, оскільки, нормами ст. 256 КУпАП не передбачено зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення технічного засобу, на який здійснювалася відеозйомка.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що відеозапис є недопустимим доказом, оскільки не є безперервним, то такі на думку апеляційного є необґрунтованими, оскільки нормами КУпАП не передбачено долучення до протоколу повністю всього безперервного відеозапису. Те, в якому обсязі надається відеозапис відносить виключно до дискреційних повноважень працівників поліції.

Неодноразово суд апеляційної інстанції в справах про адміністративне правопорушення наголошував, що скасування судового рішення виключно на підставі формальної констатації, зокрема за наявності технічних помилок, відсутність безперервності відеозапису, за відсутності інших підстав для скасування постанови суду жодним чином не сприятиме досягненню мети адміністративного провадження і адміністративної відповідальності за вчинення протиправного діяння. Такий підхід був би проявом надмірного формалізму та істотно порушував би основні принципи правовладдя (невідворотності покарання за скоєне порушення, справедливості, рівності тощо).

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

-5-

Тобто, наявні в матеріалах справи фрагменти відеозаписів та інші матеріали справи, які узгоджується повністю узгоджується зі змістом обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 044653 від 02.01.2023 є достатньою доказовою базою для належної фіксації скоєння порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, а тому є допустимими і належними доказами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, а тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Зі змісту відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції вбачається, що водій ОСОБА_1 погодився пройти огляд в медичному закладі та був доставлений працівниками поліції до КНП «Тячівська ЦРЛ», де у відповідності до висновку № 220 від 02.01.2023 ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних і про те, що в фельдшера ОСОБА_5 , який проводив огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та склав висновок про перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння були підстави для фальсифікації вищевказаного висновку щодо останнього, а також для його обмови у перебуванні у такому стані, - у підтвердження цих даних також відсутні які-небудь належні докази.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які би свідчили про зацікавленість вищевказаного фельдшера у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.

В апеляційного суду відсутні підстави для сумніву у достовірності медичного висновку, оскільки він зроблений фельдшером в межах наданих йому повноважень, містить необхідні дані щодо особи, стосовно якої проводився медичний огляд, часу та місця його проведення.

В супереч доводів ОСОБА_1 , працівники поліції діяли відповідно до вимог закону, та в законному порядку встановили факт керування ОСОБА_6 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, а тому провадження щодо нього не може бути закрите за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 про те, що у матеріалах справи відсутній акт огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд також не бере до уваги, оскільки його відсутність не є беззаперечним доказом порушення з боку працівників поліції порядку направлення водія для огляду на стан сп`яніння та не спростовує порушення останнім п. 2.9 «а» Правил Дорожнього руху України.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до положень ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається у межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення, тому суддя першої інстанції обґрунтовано наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, а саме, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння,

-6-

таке порушення Правил дорожнього руху України є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 відповідає характеру вчиненого правопорушення, встановлене у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для його зміни не вбачається, навіть з урахуванням особи правопорушника.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що ОСОБА_1 не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 27.03.2023 щодо нього, - без змін.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя