Ружинський районний суд Житомирської області
Справа № 291/129/23

У К Р А Ї Н А
Ружинський районний суд Житомирської області
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Суддя Ружинського районного суду Житомирської області Митюк О.В.,
за участю секретаря судового засідання Гладишко Н.А.,
особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
захисника особи яка притягується до адміністративної відповідальності Ковальчука А.О.,
розглянувши матеріали, які надійшли з Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності
гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_1 , працюючого слюсарем на СТО,
громадянина України, і.к. НОМЕР_1 ,
за ч.1 ст.130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
14 січня 2023 р. о 19 год. 24 хв., в смт. Ружин Бердичівського району Житомирської області, по вул. О.Бурди, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння : запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу відмовився, а також відмовився від такого огляду в медичному закладі, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, показав, що того дня він їхав додому і позаду нього під`їхали працівники поліції, підійшли, пояснили, що у нього є ознаки алкогольного сп`яніння та червоне обличчя. Один поліцейський запропонував пройти огляд на стан сп`яніння, інший сказав, що ви можете відмовитись, чим заплутали його. В лікарню не запропонували їхати. Потім сказали, що він може пройти огляд сам.
Коли він вийшов з автомобіля то йому не назвали причину зупинки поросили відразу документи. Потім повідомили, що він не пристебнутий.
Зазначив, що він керував з не пристебнутим ременем безпеки. Йому пропонували пройти огляд на «Драгер», а в лікарню не пропонували їхати. Протокол читав, але на той час в голові було якесь таке не зрозуміле. Працівники поліції сказали, що потім поїдеш здаси кров. На місці зупинки не пройшов огляд так як інший поліцейський шептав, що можете не проходити, вони його заплутали, а він їм довіряв.
Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Ковальчук А.О. в судовому засіданні просив закрити адміністративне провадження відносно водія ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що в постанові про адміністративне правопорушення зазначено що ОСОБА_1 керує о 19:24, а з відео вбачається, о 19:21 ОСОБА_1 спілкуються з поліцейськими. Коли працівники поліції підійшли до водія то не проінформувати його про причини зупинки, а відповідно до ст.35 Закону "Про Національну поліцію" поліцейський зобов`язаний проінформувати про причину зупинки водію. Крім того, ОСОБА_1 погодився пройти на місці зупинки огляд, однак поліцейські постійно казали, що він може відмовитись від проходження. Так як повідомив ОСОБА_1 , що коли один працівник поліції пішов діставати технічний засіб, інший повідомив, що йому краще відмовитись від огляду. Також працівники поліції відімкнули камеру до завершення розмови з водієм, тому невідомо чим закінчилась розмова. В акті огляду відсутня інформація коли та на чиє ім`я він складений.
Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, доводи його захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінюючи надані суду докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд враховує таке.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 9КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Фабулою ч.1 ст. 130 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли особа відмовилася від проходження такого огляду.
Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Незважаючи на невизнання вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП, за вище викладених обставин, вина ОСОБА_1 повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного рішення, а саме:
- відомостями, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 263937 від 14.01.2023;
- розпискою про роз`яснення прав передбачених ст. 63 Конституції України, та ст. 268 КУпАП;
- розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння про порядок застосування спеціального технічного засобу;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого встановлено, що у водія виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки, водій від проходження такого відмовився;
- направленням на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я, з якого вбачається, що ОСОБА_1 не доставлявся до закладу охорони здоров`я у зв`язку з його відмовою;
- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 107162 від 14.01.2023 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу за вчинення правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 121, ст. 125 КУпАП;
Вище зазначені події зафіксовані на відеозаписі, який міститься на долученому до матеріалів справи оптичному диску, який було переглянуто в судовому засіданні. З відео файлів вбачається, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факт зупинки його працівниками поліції. Поліцейський підійшовши до автомобіля водія запитує у нього документи на право керування транспортним засобом, та з`ясовує чи вживав він сьогодні алкогольні напої, повідомляє про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння та називає їх, роз`яснює, що він зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або проїхати для цього до медичного закладу та уразі відмови відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення. Роз`яснює, що 0, 2% є допустимою нормою. Водій погоджується пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу. Поліцейський надає спеціальний технічний засіб та запитує чи погоджується водій пройти огляд за допомогою технічного засобу. Водій відповідає, що не знає, що йому робити. Поліцейський повторно роз`яснює, що він може пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або проїхати для цього до медичного закладу. На що водій відмовляється його пройти. Поліцейський роз`яснює, що у такому разі відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Водій відмовляється від проходження огляду, при цьому повідомляє: «Я ОСОБА_1 відмовляюсь від проходження тесту.» Поліцейський роз`яснює, що у такому випадку відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Поліцейський повідомляє водію про причину зупинки, а саме те, що він керував транспортним засобом з не пристебнутим ременем безпеки. Водій погоджується з вказаним та пояснює, що їхав не пристебнутий, бо тільки що вийшов з магазинну.
Водію ОСОБА_1 роз`яснюють його права. Поліцейські складають протокол та процесуальні документи. Оголошують протокол про адміністративне правопорушення, заперечень та зауважень до протоколу водій ОСОБА_1 ніяких не висловлює, ставить підписи в протоколі та інших процесуальних документах. Отримує тимчасове посвідчення, копію протоколу та ставить про це відписи.
Вручають копію постанови про накладення адміністративного стягнення, отримує копію про що ставить відповідний підпис, заперечень не висловлює.
Поліцейський роз`яснює ОСОБА_1 , що йому сьогодні заборонено керувати транспортними засобами і що йому необхідно знайти водія.
Доданий до матеріалів справи відеозапис дає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій, які мали місце 14.01.2023 та поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, те що ОСОБА_1 14.01.2023 р. керував транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції та працівники поліції у встановленому законом порядку запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі, а особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду. А похибку у декілька хвилин між часом зафіксованим на відео та часом зазначеним у протоколі суддя допускає.
Крім того аналіз зафіксованої на відеозаписі, який долучений до протоколу, інформації вказує, що він був проведений за допомогою нагрудної камери поліцейського, на що вказують тип зйомки, відстань зафіксованих об`єктів від поліцейського, перебіг фіксації. Про вказаний відеозапис внесена інформація до протоколу про адміністративне правопорушення, який додається, та жодних заперечень з цього приводу ОСОБА_1 зазначено не було. А тому даний відеозапис не викликає у суду сумнівів в його належності та допустимості в якості доказу на підтвердження вини ОСОБА_1 .
Сторона захисту не наводить заперечень факту керування ОСОБА_1 автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння та його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі.
Основними аргументами ОСОБА_1 та його захисника на спростовування події та складу адміністративного правопорушення були посилання на процесуальні недоліки та помилки, яких припустилися, на їх думку, працівники поліції, складаючи протокол у справі про адміністративне правопорушення, збираючи докази у справі та оформлюючи матеріали адміністративної справи.
Отже, суддя у даній справі має вирішити, чи мають місце процесуальні недоліки та помилки при оформленні адміністративного матеріалу та у процедурі огляду на стан сп`яніння, якщо так чи є вони настільки суттєвими, щоб ухвалити виправдувальне судове рішення у даній справі.
Пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, закріплено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1ст. 130 КУпАП.
З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, однак ОСОБА_1 таких дій не вчинив.
Під час розгляду справи судом з`ясовано обставини вчиненого правопорушення на підставі зібраних доказів в їх сукупності, що узгоджуються між собою і не мають протиріч. Зазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку. Будь-яких доказів на спростування вказаних обставин ОСОБА_1 та його захисником не надано.
Матеріали справи свідчать про те, що поліцейським було дотримано вимоги закону, які регламентують процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також фіксацію відмови ОСОБА_1 від проходження такого огляду.
За таких обставин суд приходить до висновку, що сукупність вищевказаних доказів підтверджує наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він будучи особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння.
Твердження захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо недотримання поліцейськими вимог ст. 35 Закону "Про Національну поліцію" спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, з яких вбачається, що на виконання вимоги ч. 3 ст. 35 Закону "Про Національну поліцію" поліцейський поінформував водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу, а саме те, що водій керував автомобілем та не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив ПДР.
Крім того, на місці зупинки транспортного засобу відносно ОСОБА_1 було складено постанову за порушення п. 2.3 в та 31.47 є ПДР, яку він отримав, погодився з суттю правопорушення та сплатив застосоване до нього адміністративне стягнення у виді штрафу.
Вказані доводи захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не беруться суддею до уваги також й у зв`язку з тим, що з огляду на правовий аналіз норм ПДР України, не згода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, такий обов`язок прямо передбачений п.2.5 ПДР та не пов`язаний з причиною зупинки транспортного засобу. За не виконання такого обов`язку, тобто відмову водія від проходження огляду на виявлення стану сп`яніння, має наслідком настання відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП.
Крім того, суд зазначає, що у випадку не згоди особи з причинами зупинки працівниками поліції - вона має можливість, відповідно до п.п.д п.2.14 ПДР України оскаржити дії поліцейського у встановленому законом порядку, чого ОСОБА_1 зроблено не було.
Також, матеріали справи не містять доказів того, що зі сторони працівників поліції було схиляння ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) судді не надано.
Стосовно того, що ОСОБА_1 самостійно звернувся до медичного закладу де було проведено дослідження зразка крові на вміст алкоголю, то відповідно до вимог пункт 9 Розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 р., визначає, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Тобто, ОСОБА_1 повинен був пройти медичний огляд у присутності поліцейського протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
У відповідності з п.22 Розділу ІІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 р., висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
Отже, вказаний доказ проходження ОСОБА_1 огляду є недопустимим доказом, який не спростовує його винуватість у вчиненні порушення вимог п.2.5 ПДР України.
Таким чином факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції підтверджений даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 263937 від 14.01.2023, які повністю узгоджуються з даними нагрудного відеореєстратора працівника поліції, дослідженими в судовому засіданні.
Відповідно ст. 33 Кодексу України про адміністративне правопорушення стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.
Відповідно до ст. 33, 34 КУпАП при накладені адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Застосовуючи вид адміністративного стягнення, суддя враховує характер вчиненого правопорушення, те, що допущене порушення Правил дорожнього руху є грубим, пов`язане з безпекою руху транспорту та вживанням алкогольних напоїв, що за своїм характером є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків даного проступку.
Суддя враховує, що в рішенні у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29. 06. 2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
З врахуванням скоєного, особи винного, який у вчиненому не розкаявся та протягом розгляду справи в суді намагався уникнути адміністративної відповідальності; характеру вчиненого правопорушення та ступеню його суспільної небезпеки, вважаю за необхідне застосувати до останньої адміністративне стягнення, визначене санкцією інкримінованої статті у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 130, 283, 284 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір», суддя,
ПОСТАНОВИЛА:
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп. (П`ятсот тридцять шість гривень 80 коп.) .
Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Повний текст постанови виготовлено 16.06.2023року.

Суддя О. В. Митюк.