ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/150/23Головуючий у 1-й інстанції Коротич І.А.
Провадження № 33/817/105/23 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2023 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 06 лютого 2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КупАП та призначено йому стягнення у виді сплати штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000.00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 , судовий збір в користь держави в розмірі 536 гривень 80 копійок.

Згідно постанови 31 грудня 2022 року о 21 годині 07 хвилин в місті Почаїв по вулиці Шалівка, Кременецького району Тернопільської області, водій ОСОБА_1 керував належним йому скутером «Yamaha» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Медобстеження проводилося на місці зупинки з використанням спеціального технічного приладу газоаналізатора Алкотест Драгер 6810, проба позитивна 2.10 проміле, з показником водій погодився, факт вживання алкогольних напоїв не заперечував. Від додаткового огляду в закладі охорони здоров`я відмовився. Від керування відсторонений, скутер поміщено на спецмайданчик міста Почаїв по вулиці Банкова, 1А. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9 А ПДР України, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 06 лютого 2023 року та закрити провадження у справі. Свої вимоги мотивує тим, що:

вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнавав, а тому посилання суду першої інстанції на те, що ОСОБА_1 визнавав вину не відповідає дійсності;

протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КупАП та у свою чергу не може бути доказом вини у розумінні ст.251 КупАП, так як вищевказаний протокол складений 30 грудня 2022 року, а фабула протоколу містить опис подій, що мали місце 31 грудня 2022 року;

суд першої інстанції в оскаржуваній постанові змінив фабулу протоколу про адміністративне правопорушення уточнивши прилад за допомогою якого ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння;

долучений відеозапис не може братися судом до уваги та бути доказом вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення в графі До протоколу додаються відсутнє посилання про ведення поліцейськими відеозапису та про долучення його до матеріалів справи;

відеозапис, яким фіксувалось правопорушення, не є безперервним, а тому не може бути використаний як доказ у справі;

матеріали справи не містять відомостей про порушення ОСОБА_1 ПДР України, а також факт зупинки його поліцейськими;

працівниками поліції не повідомлено ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, що підтверджено фрагментом відеозапису;

в матеріалах справи, зокрема відеозапису, відсутній запис який би свідчив про те, що поліцейські, після проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, склали акт огляду в двох примірниках та відповідно один з них вручили ОСОБА_1 ;

результат огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння є хибним, оскільки температура повітря 30 грудня 2022 року в період часу з 20:00 по 23:00 год становила +4, а 31 грудня 2022 року з 20:00 по 23:00 +8, а не +12, як вказано у роздруківці газоаналізатора;

суд першої інстанції самостійно вчинив дії спрямовані на відшукування доказів винуватості;

поліцейський у встановленому законом порядку не направляв ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, так як направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я складене після оформлення протоколу про адміністративне правопорушення;

ОСОБА_1 не погодився з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також відмовився проїхати до медичного закладу, тому його дії не свідчать про порушення ним п. 2.9 (а) ПДР України, у зв`язку з чим кваліфікація його дій за ознаками керування автомобілем у стані сп`яніння є неправильною і не підтверджується наявними у справі доказами.

В судове засідання апеляційного суду 30 березня 2023 року ОСОБА_1 не з`явився, заяв та клопотань не подав, про причини неявки суд не повідомив.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 180059 від 30.12.2022;

відеозаписі із нагрудної відеокамери поліцейського; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; роздруківці на алкоголь технічного приладу газоаналізатора Алкотест 6810; направленні на огляд водія транспортного засобу, з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 30 грудня 2022 року; акті огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 30 грудня 2022 року; постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №425559 від 30 грудня 2022 року.

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведений належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять відомостей про порушення ОСОБА_1 ПДР України, а також факт зупинки його поліцейськими, то такі доводи спростовуються наявними у справі доказами. Зокрема даними відеозапису (файл БОНДАР 130 Зупинка.MP4) зафіксовано розмову ОСОБА_1 із працівниками поліції, з приводу того, що він керував транспортним засобом без мотошолома, на що останній не висловлює жодних заперечень з приводу факту керування ним транспортним засобом і порушення ним ПДР України. Крім того, із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 був згоден із озвученими працівниками поліції порушеннями ним ПДР України (файл БОНДАР 130 Зупинка.MP4 з 21:09:37 год). Також, на запитання працівників поліції Чому ви не зупинялися після звукового сигналу про зупинку ОСОБА_1 повідомив Я не поняв що мені (файл БОНДАР 130 Зупинка.MP4 з 21:10:45 год).

Таким чином, наявні в цій справі докази містять відомості, які підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а тому не спростовують правильності висновків суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не згідний з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №425559 від 30 грудня 2022 року, зі змісту якої слідує, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Надуманими є доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнавав, а також те, що ОСОБА_1 не погодився з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також відмовився проїхати до медичного закладу, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, а саме даними відеозапису (файл БОНДАР 130 Зупинка.MP4), яким зафіксовано як ОСОБА_1 погоджується із результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Окрім того, ОСОБА_1 неодноразово підтверджував той факт, що він вживав алкогольні напої.

Твердження апелянта про те, що долучений відеозапис не може братися судом до уваги та бути доказом вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення в графі До протоколу додаються відсутнє посилання про ведення поліцейськими відеозапису та про долучення його до матеріалів справи, суд апеляційної інстанції оцінює критично, так як ст.256 КУпАП не передбачає вимоги щодо внесення до протоколу відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутнє безперервне відео, не спростовують висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 , оскільки ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення наявним у справі відеозаписом зафіксовано безперервно. Відсутність у долучених до матеріалів справи відеозаписах відомостей про інші події, які не стосуються суті складеного відносно ОСОБА_1 протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП, не спростовує факту вчинення ним цього правопорушення.

З матеріалів справи і змісту оскарженого рішення видно, що в даному випадку суд першої інстанції розглянув справу і виніс обґрунтоване і вмотивоване рішення виключно на підставі тих доказів, які були направлені до суду управлінням поліції, а тому наведені в апеляційній скарзі доводи, що суд першої інстанції самостійно вчинив дії спрямовані на відшукування доказів винуватості є безпідставними.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, який офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП. На думку суду, в цій справі протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом у межах повноважень, наданих особі, яка його склала, чітко викладено суть правопорушення.

При цьому, дослідивши вказаний доказ, апеляційний суд вважає, що описка, про яку зазначає апелянт, зокрема помилкового зазначення у фабулі протоколу дати вчинення адміністративного правопорушення (31 грудня 2022 року), не дає підстав для визнання такого доказу неналежним, оскільки вона є незначною та не змінює суть, обставини вчиненого адміністративного правопорушення та не впливає на кваліфікацію його дій. Крім того, факт вчинення ОСОБА_1 порушення, саме 30 грудня 2022 року, тобто в день складання відносно нього протоколу за ст.130 КУпАП, встановлена сукупністю інших зібраних у цій справі доказів, зокрема даними результатів тестування його на алкоголь, де вказано дату тестування 30.12.2022р.,, Актом огляду і затримання транспортного засобу від 30.12.2022р., які підписані ОСОБА_1 без зауважень.

Не беруться до уваги і доводи апеляційної скарги про відсутність запису, який би свідчив про те, що поліцейські, після проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, склали акт огляду в двох примірниках та відповідно один з них вручили ОСОБА_1 , так як факт відсутності в матеріалах справи даних про складання другого примірника акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не спростовує наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і не утворює достатню підставу для скасування оскаржуваної постанови.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції складено після оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, не спростовують висновків судді, оскільки таке направлення виписується для закладу охорони здоров`я у разі згоди водія пройти такий огляд, що є підставою для проведення працівниками медичного закладу такого огляду.

Під час судового розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Відповідно допущена поліцейським під час складання направлення помилка в часі його складання не впливає на кваліфікацію вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог ст.266 КУпАП щодо порядку проведення огляду на стан сп`яніння.

Інші доводи апеляційної скарги, не спростовують правильності встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи і його висновків про кваліфікацію дій ОСОБА_1 , а тому ці доводи не є підставою для скасування постанови і закриття провадження за відсутністю події та складу правопорушення, як про це просить апелянт.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 06 лютого 2023 року відносно нього без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя