Справа № 357/6284/22
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.03.2023 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Олег Гребінь розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Білоцерківського районного управління поліції ГУ НП в Київській області, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОККП відсутній в матеріалах справи, посвідчення водія ВАВ№ НОМЕР_2 , працюючого начальником охорони в ТОВ «Агроінвест», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 055339 від 24.07.2022 року: 24.07.2022 року о 01 год. 15 хв. в м. Узин, по вул. Поповича, 2, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Renault Lodgy» д.н.з. НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки з використанням алкотестера «Drager6810» №3606 та в КЗ БМР Білоцерківській міській лікарні №4 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнав та пояснив, що того дня він з 5 години ранку працював в полі та затримався. Після роботи в полі він розвіз своїх співробітників по домівках, тому не встиг потрапити додому до початку комендантської години. Рухаючись близько 00 год. 00 хв., до нього звернулись особи у форменному одязі, ймовірно військові чи працівники правоохоронних органів, котрі почали з`ясовувати, чому він у комендантську годину не перебуває вдома. ОСОБА_1 зазначив, що коли він хвилюється, то у нього проявляється певний дефект мови та від хвилювання дещо починає дещо запинатись, тому дані особи почали зухвало та грубо спілкуватись з ОСОБА_1 , вказуючи ніби то він у п`яному вигляді та ще й в комендантську годину керує автомобілем, та зазначили, що зараз приїдуть поліцейські й затримають ОСОБА_1 та йому буде вручена повістка для подальшої мобілізації до Збройних сил України. ОСОБА_1 також пояснив, що близько 01 години прибули поліцейські, які запитали чи він вживав алкоголь, на що ОСОБА_1 пояснив, що він працював весь день в полі під сонцем та стомлений, натомість алкогольних напоїв не вживав. Проте працівники поліції почали пропонувати «продути» прилад «Драгер», однак ОСОБА_1 відмовився з огляду на зухвалу та упереджену поведінку поліції та осіб, котрі його зупинили. Однак поліцейські зазначили, що відносно ОСОБА_1 буде складено протокол про адміністративне правопорушення за нібито керування в стані алкогольного сп`яніння, тому ОСОБА_1 попросив пройти огляд у медичному закладі, але поліцейські відмовили йому, зазначивши, що він вже відмовився від проходження огляду, тому буде складено протокол.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Батура П.О. в судовому засіданні просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу даного правопорушення.

Зокрема захисник зазначив, що відомості вказані у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають фактичним обставинам, оскільки ОСОБА_1 був зупинений близько 00 год. 00 хв. та автомобілем вже не керував, однак поліцейські недостовірно вказали у протоколі, що ОСОБА_1 рухався о 01 год. 15 хв., при цьому на відеозаписі, наявному в матеріалах справи вбачається, що вже о 01 год. 10 хв. ОСОБА_1 не керував автомобілем.

Також адвокат Батура П.О. звернув увагу, що поліцейські не виявляли в ОСОБА_1 ознак сп`яніння, що підтверджує той факт, що з автомобіля ОСОБА_1 не виходив, натомість незрозуміло яким чином працівники поліції встановили таку ознаку як «нестійка хода».

Крім цього захисник вказав, що наявні відеозаписи не є належними та допустимими доказами у справі, оскільки на них відображено лише кілька хвилин події (фрагментів), натомість ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, так як після роз`яснення поліцейського, що якщо ОСОБА_1 відмовляється від огляду, то це буде наслідком притягнення його до відповідальності, ОСОБА_1 змінив свою думку та просив пройти огляд в лікарні, проте поліцейські відмовили йому в проходженні огляду, натомість таких обставин не зафіксували на відеозапис, чим порушили Інструкцію із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС № 1026 від 18.12.2018 року.

Крім цього захисник поставив під сумнів неупередженість свідків події, оскільки невідомо чи не є вони працівниками правоохоронних органів, та на відеозаписі зафіксовано лише одну особу. Крім цього з пояснень ОСОБА_1 слідує, що у них беззаперечно було зверхнє та зухвале ставлення до ОСОБА_1 та крім того, дані свідки були присутні лише кілька хвилин на місці події, після чого підписали пусті бланки пояснень та протоколу про адміністративне правопорушення та залишили місце пригоди.

Адвокат Батура П.О також звернув увагу, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24.07.2022 містить інформацію, що його було складено та ОСОБА_1 було направлено о 01 год. 15 хв., однак дані факти спростовують відеозаписи, які свідчать про те, що на цей час такого направлення не існувало.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Батури П.О., а також т дослідивши докази, що містяться в справі, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 055339 від 24.07.2022 року, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24.07.2022, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 24.07.2022, відеозаписи, додані до протоколу про адміністративне правопорушення, суддя дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Так, суд зазначає, що у відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зі змісту ст. 9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимоги ст. 280 КУпАП визначають, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП закріплено, що відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура направлення та проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначається також Інструкцією про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 (далі - Порядок).

Дослідивши відеозаписи з нагрудної камери поліцейського, які було додано до протоколу про адміністративне правопорушення з них вбачається, що 24.07.2022 о 01 год. 10 хв. до ОСОБА_1 , який перебував в автомобілі підійшов працівник поліції та попросив в ОСОБА_1 його документи, а також запитав з якого часу останній перебуває на полі, на що ОСОБА_1 вказав, що з самого ранку перебував в полі працюючи, після чого поліцейський запитав чи вживав ОСОБА_1 алкоголь цього дня та чи пройде він огляд на алкотестері Драгер, на що ОСОБА_1 знову пояснив, що він цілий день перебував в полі тому стомлений, а жодних алкогольних напоїв він не вживав та вказав, що не буде проходити огляд за допомогою приладу Драгер, оскільки не вбачає для цього законних підстав.

Після цього ОСОБА_1 здійснив телефонний дзвінок своєму керівнику та пояснив, що поліцейські вказують нібито він в стані сп`яніння, на що співрозмовник ОСОБА_1 вказав йому «нехай пишуть», після чого поліцейський повторно запитав у ОСОБА_1 щодо проходження огляду, на що ОСОБА_1 відмовився, тому працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення та попрямував до службового автомобіля, де почав здійснювати оформлення документів, після чого відеозапис було перервано.

На іншому відеозаписі відображено, як о 01 год. 54 хв. працівник поліції оголошує ОСОБА_1 зміст протоколу про адміністративне правопорушення та з`ясовує чи погоджується ОСОБА_1 з даним протоколом, на що ОСОБА_1 категорично вказав поліцейському про свою незгоду з даним протоколом про адміністративне правопорушення.

Будь-яких інших відеозаписів з нагрудної камери поліцейського до матеріалів даної справи долучено не було.

Доводи сторони захисту вказують, що того дня ОСОБА_1 алкогольних напоїв не вживав, перебував в тверезому стані та ознак будь-якого сп`яніння не мав. ОСОБА_1 зазначив, що дійсно він мав стомлений вигляд з огляду на те, що цілий день працював в полі під сонцем, та зазначив, що під час хвилювання він починає запинатись та має певний дефект мовлення. Також захистом було зазначено, що на відеозаписі не зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законодавством порядку, оскільки відеозапис чітко вказує на той факт, що працівником поліції не було направлено ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я належним чином, оскільки направлення на огляд водія транспортного засобу з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції працівник поліції не оформлював та ОСОБА_1 не пред`являв.

Крім цього, стороною захисту було зазначено, що після зафіксованої нібито відмови ОСОБА_1 , останній усвідомив, що його може бути безпідставно притягнуто до відповідальності за керування автомобілем у стані сп`яніння, тому ОСОБА_1 просив працівників поліції пройти огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі, оскільки з боку працівників поліції вбачалось упереджене ставлення до ОСОБА_1 , проте поліцейськими було відмовлено ОСОБА_1 та зазначено, що в цьому немає потреби, оскільки є зафіксована його відмова від проходження огляду. Стороною захисту було також вказано, що наявне в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції було оформлене працівниками поліції вже після того, як було складено протокол про адміністративне правопорушення та носить суто формальний характер, оскільки фактично поліцейські відмовили в проходженні огляду у медичному закладі.

Тому, з огляду на той факт, що в порушення інструкцій працівники поліції не здійснювали безперервну відеофіксацію, що стало наслідком того, що не було зафіксовано тих обставин, що до того як було складено протокол, ОСОБА_1 наполягав на проходженні огляду.

Крім цього відеоматеріали не містять відомостей про оформлення процесуальних документів.

З даного приводу суд зазначає, що з пункту 2 Порядку та пункту 2 розділу І Інструкції слідує, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Таким чином, відповідно до положень законодавчо врегульованого порядку проведення огляду підставою для його проведення мають бути обґрунтовані підстави вважати, що особа, яка керує транспортним засобом, становить небезпеку для дорожнього руху і оточення через перебування у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, тобто лише очевидні ознаки сп`яніння, які у сукупності з констатацією відмови від проходження огляду є підставою для кваліфікації дій особи за ознаками відмови від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку.

Суддя враховує ту обставину, що такий огляд має проводитися за наявності очевидних ознак сп`яніння, які працівник поліції повинен встановити шляхом відповідного огляду особи на наявність таких ознак, та про наявність яких саме ознак сп`яніння поліцейський має повідомити особі, які й будуть підставою для вимоги для проходження відповідного огляду на стан певного сп`яніння.

Натомість, матеріали справи вказують на той факт, що фактично працівниками поліції не здійснювався огляд ОСОБА_1 на наявність у нього ознак сп`яніння та висуваючи вимогу ОСОБА_1 для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння жодних ознак сп`яніння, наявних у ОСОБА_1 поліцейський не перераховував.

З протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що ознаками алкогольного сп`яніння, які стали підставою для вимоги проходження огляду були: нестійка хода та запах алкоголю з порожнини рота.

Проте, дані відеозаписів підтверджують формальність та необґрунтованість вимоги поліцейського для проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 під час всієї розмови з працівником поліції сидів в автомобілі та не виходив з нього а також мав охайний зовнішній вигляд, скоординовані рухи, а тому відеозапис повністю спростовує висновки автора протоколу про нестійку ходу, та свідчить що таку ознаку працівник поліції не міг встановити. При цьому варто вказати, що на другому відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, під час ознайомлення ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 не мав жодних порушень координації рухів взагалі.

Зазначена ознака «запах алкоголю з порожнини рота» спростовується також тим фактом, що поліцейський не проводив відповідний огляд, здійснити видих ОСОБА_1 не просив, та фактично таку ознаку не встановлював, з огляду на той факт, що поліцейський перебував на відкритій місцевості на певній відстані він ОСОБА_1 , натомість останній знаходився в автомобілі.

При цьому суд зауважує, що згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, а також суд враховує, що лише вимога суб`єкта владних повноважень, що ґрунтується на законі, має наслідком її виконання, висування ж вимоги, що не продиктована об`єктивними передумовами і наповнена лише формальним змістом, не є підставою для її виконання за рахунок шкоди для особистих інтересів особи.

Означені вимоги суб`єкта владних повноважень не повинні межувати із свавіллям та з незаконним посяганням на права та обов`язки людини.

Також суд зазначає, що ч.3 ст. 266 КУпАП регламентує, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Частина 6 статті 266 КУпАП визначає, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З п. 6 Порядку слідує, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Пункт 8 розділу ІІ Інструкції вказує, що форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

З аналізу наведених норм слідує, що направлення водія для проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я здійснюється шляхом оформлення поліцейським відповідного направлення на огляд водія транспортного засобу з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому поліцейський зазначає конкретний медичний заклад, до якого направляється особа, зазначаються відомості особи, яка підлягає огляду та виявлені у даної особи ознаки сп`яніння, та лише відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці та у закладі охорони здоров`я за наявності вказаного направлення, яке було пред`явлене водію буде утворювати склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки за відсутності належного направлення водія до конкретного закладу охорони здоров`я, не можливо констатувати відмову водія від огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку.

Як слідує з відеозапису, працівниками поліції не оформлювалось направлення на огляд водія транспортного засобу з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та з даним направленням ОСОБА_1 не ознайомлювали та йому його не пред`являли, висуваючи при цьому вимогу проходження огляду на стан сп`яніння, а відтак дані відеозапису не можуть свідчити про належним чином зафіксовану відмову ОСОБА_1 від проходження огляду у закладі охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, оскільки працівником поліції не вживались заходи для направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у визначеному ст.266 КУпАП та п. 6 Порядку та пункту 8 розділу ІІ Інструкції.

Як передбачено ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського. Згідно ст.8 Цього Закону, поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

З даного приводу суддя також звертає увагу, що вимоги п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС № 1026 від 18.12.2018 року, які регламентують, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Розділ VІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, визначає, що під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб та поліцейський забезпечує належне виконання вимог цієї Інструкції.

З аналізу вказаного слідує, що під час своєї службової діяльності працівники поліції зобов`язані здійснювати безперервну відеофіксацію, а відтак до матеріалів справи повинні були б долучатись відеозаписи, на яких повністю відображено процес фіксування адміністративного правопорушення.

Проте, як вбачається, до матеріалів даної справи з незрозумілих причин не було долучено відеозаписів, які б охоплювали всі обставини події, а було долучено лише певні фрагменти подій, що свідчить про порушення поліцейським вимог вищеказаної інструкції, зокрема умисне припинення відеозйомки. Будь яких даних, які б свідчили про об`єктивні причини неможливості здійснення безперервної відеозйомки працівником поліції матеріали справи не містять.

Крім цього суддя звертає увагу, що вказаний протокол про адміністративне правопорушення було направлено до суду 26.07.2022 року та надійшов він до суду 27.07.2022 та до нього не було додано будь-яких відеозаписів, а листом від 27.07.2022, який надійшов через канцелярію Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, було надано цифровий диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, при цьому причин, які б унеможливлювали долучити даний відеозапис до протоколу про адміністративне правопорушення одразу у листі не міститься, що в свою чергу викликає у суду певні сумніви.

Тому суддя зазначає, що статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення та притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161. Series А заява № 25).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а саме: на свободу, особисту недоторканність, на повагу до приватного і сімейного життя, таємницю кореспонденції, на недоторканність житла (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства.

Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Відтак враховуючи ті обставини, що відеозаписи з нагрудної камери поліцейського не відображають всіх обставин події, про які вказано у протоколі, зокрема й не містить відомостей про складання процесуальних документів поліцейським, опитування свідків, тощо, що свідчить про той факт, що в порушення вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, мало місце умисного вимкнення працівником поліції портативного відеореєстратора, що в свою чергу викликає певні сумніви, при цьому суд також враховує доводи сторони захисту, які стверджують, що після того як ОСОБА_1 було роз`яснено, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення у зв`язку із тим, що він відмовлявся пройти огляд, тому останній змінив своє ставлення та до початку складення протоколу, просив пройти огляд у закладі охорони здоров`я з метою підтвердження свого перебування у тверезому стані, у чому йому було відмовлено, а також суд бере до уваги ту обставину, що працівник поліції не повідомив ОСОБА_4 , що ним здійснюється відеозапис їхнього спілкування, тому суд не може прийняти у якості належного та допустимого доказу на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

З матеріалів справи слідує, що з метою доказування відомостей викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, працівниками поліції було залучено свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Захистом було постановлено під сумнів неупередженість даних свідків з огляду на той факт, що останні зупинили транспортний засіб ОСОБА_1 та одразу проявляли до нього зухвале та упереджене ставлення у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 рухався на автомобілі в період дії комендантської години. Вказані свідки здійснювали погрози ОСОБА_1 , що йому буде вручено повістку до військомату для подальшої мобілізації до Збройних сил України з метою відправки його в зону бойових дій.

Крім цього захисник вказав, що дані особи були присутні на місці події лише перші хвилини після приїзду поліції, котрі зафіксовані на першому відеозаписі, після чого казані свідки проставили свої підписи у пустому бланку протоколу про адміністративне правопорушення та в заготовлених працівниками поліції бланках письмових пояснень та покинули місце пригоди. Подальшу відсутність даних свідків підтверджують дані інших відеозаписів, на яких вбачається, що свідків на місці події вже не було.

З метою перевірки обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та доводів сторони захисту свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 неодноразово викликались в судове засідання для надання особистих пояснень, однак до суду свідки не з`являлись.

Суддя зазначає, що за адресою проживання свідка ОСОБА_3 направлялись повістки до суду, проте конверти були повернуті до суду неврученими з відміткою, що адресат за вказаною адресою не проживає.

За адресою проживання свідка ОСОБА_2 також неодноразово було направлено повістки з викликом до суду, які були отримані батьками ОСОБА_2 , проте в судове засідання даний свідок не з`являвся, відомостей про причини неявки даного свідка до суду не надходило.

Суд зазначає, що з наявних в справі письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 слідує, що працівниками поліції не було належним чином встановлено особи свідків, про що свідчить відсутність відомостей про документи, що посвідчують особу (назва документу, його серія та номер, коли та ким виданий) у відповідній графі даних письмових пояснень.

Вказані письмові пояснення свідків є ідентичними та містяться на заздалегідь заготовлених бланках, в яких відсутні вільні пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про відомі їм обставини подій, а містять лише заповнені дані про прізвище, ім`я та по-батькові даних свідків та їхні підписи під заздалегідь надрукованим текстом пояснень.

Вказані обставини свідчать про формальність відібраних пояснень свідків та самого адміністративного провадження стосовно ОСОБА_1 , оскільки працівники поліції не відібрали вільні пояснення свідків надані ними особисто та не зафіксувати їх у відповідній письмовій формі.

Варто також вказати, що абз.2 п.6 розділу II Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, визначає, що не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

При цьому враховуючи неявку свідків суд позбавлений можливості підтвердити чи спростувати чи не являються дані свідки поліцейськими, водночас слід зазначити, що на відеозаписах відображено лише одну особу свідка, яка перебувала у форменному одязі, та пересвідчитись в їхній неупередженості. Також зафіксована особа свідка на відеозаписі не представлялась.

Тому враховуючи те, що суд зобов`язаний дотримуватися принципів безпосередності дослідження показань, доказів, тому в даному випадку під час вирішення справи суд не бере до уваги письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 24.07.2022, та ставить під сумнів сам протокол про адміністративне правопорушення в якому дані свідки проставили свої підписи, оскільки останніх з об`єктивних причин не надалось можливим допитати в судовому засіданні, у зв`язку із їхньою неявкою до суду, при цьому наявні письмові пояснення свідків викликають певні сумніви.

Згідно ч.1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Нормами ч.4 статті 256 КУпАП визначено, що при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Суддя зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення є основним джерелом доказів, який містить фабулу інкримінованого правопорушення, яка підлягає доказуванню, та на підставі якого суд встановлює наявність чи відсутність у діянні особи правопорушення.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В даному протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом 24.07.2022 року о 01 год. 15 хв., натомість сторона захисту дані обставини заперечує та спростовує, з огляду на той факт, що ОСОБА_1 було зупинено близько 00 год. 00 хв. особами у форменному одязі, які й викликали працівників поліції, котрі прибули на місце події близько 01 години.

При цьому на відеозаписі зафіксовано, що о 01 год. 10 хв. ОСОБА_1 вже не здійснював рух на автомобілі, тобто обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсним.

Тому суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім цього суд зазначає, що під час складення протоколу про адміністративне правопорушення та ознайомлення ОСОБА_1 з ним останньому не роз`яснювались працівниками поліції його права і обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП та положення ст.63 Конституції України, що є неприпустимим та свідчить про недотримання вимог ч.4 ст. 256 КУпАП.

Відповідно до ст.8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі закривається, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що належних та допустимих доказів факту вчинення інкримінованого діяння суду не надано, суд дійшов висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 221, ст. 247, ст. 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , розпочате за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяОлег ГРЕБІНЬ