ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4269/23
провадження № 3/753/2359/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2023 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Котвицький В.Л., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду м. Києва у березні 2023 року надійшов протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП стосовно ОСОБА_1 .

Відповідно до вказаного протоколу про адміністративне правопорушення від 13.03.2023 року серії ВАВ № 275861, ОСОБА_1 10.03.2023 о 19 год. 00 хв., ухилилась від виконання батьківських обов`язків щодо догляду за неповнолітньою дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який за місцем мешкання знайшов пляшку горілки та випив, тим самим вчинила правопорушення, передбачене ст. 184 КУпАП.

До суду ОСОБА_1 з`явилась, вину не визнала, вказала, що її син страждає на психічне захворювання та є дитиною з інвалідністю, про що надала відповідні докази, та зазначила, що внаслідок специфіки хронічного психічного захворювання її син гостро реагує на будь-які події. Також зазначила, що 10.03.2023 її син посварився зі своєю дівчиною та батьками, через що випив половину пляшки горілки, яку знайшов у шафі. Факт вживання сином горілки є одиничним, раніше він алкогольних напоїв не вживав, причину цього вчинку пояснює емоційним станом сина, який таким вчинком хотів довести батькам незгоду з їхньою поведінкою в його конфлікті зі своєю дівчиною.

Суддя, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона).

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП до протоколу долучено пояснення неповнолітнього ОСОБА_3 , який пояснив, що 10.03.2023 знаходився вдома та відчував стан пригнічення через погані взаємовідносини з батьками. Близько 19-00 він знайшов пляшку горілки ємністю 0,5 л та випив близько 250 мл. Після цього погіршилося самопочуття, почалась блювота та він втратив свідомість внаслідок вживання значної кількості алкогольного напою. близько 21-30 до квартири повернулись батьки, помітили його стан та викликали бригаду швидкої медичної допомоги, яка надала відповідну допомогу (а.с. 4).

Вказані пояснення не спростовують пояснень ОСОБА_1 та не можуть слугувати доказом вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

У матеріалах провадження відсутні належні та допустимі докази систематичного зловживання неповнолітнім ОСОБА_3 спиртними напоями. Як пояснення надані в суді ОСОБА_1 , так і письмові пояснення неповнолітнього ОСОБА_3 , свідчать про те, що поведінка останнього не доводить системного вживання ним алкогольних напоїв через недбалу поведінку матері.

Відповідно до наданого ОСОБА_1 посвідчення серії НОМЕР_1 її син ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю.

Згідно до корінця медичного висновку № 105 про дитину-інваліда віком до 16-18 років від 01.04.2022 ОСОБА_3 страждає на хронічне психічне захворювання (розділ Х пункту 1 підпункту 1.2 Переліку медичних показань).

Консультативним заключенням КНП "Клінічна лікарня "ПСИХІАТРІЯ" від 31.03.2022 у ОСОБА_3 діагностовано залишкові явища органічного ураження ЦНС в формі психорганічного синдрома з вираженими емоційно-вольовими порушеннями, психопатоподібною поведінкою, аутистичними рисами F07.9, F84.8.

Статтею 62 Конституції України визначено, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

За таких обставин вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, не знайшла підтвердження в судовому засіданні, є не доведеною, що є не прийнятним та суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161).

Рішення суду в справі про адміністративне правопорушення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Слід також наголосити, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дослідивши адміністративні матеріали та подані суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з чим, дане адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю.

Оскільки суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 184, статтями 274, 283-285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.Л. Котвицький