Номер провадження: 33/813/415/23
Номер справи місцевого суду: 492/725/22
Головуючий у першій інстанції Квєтка І. А.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря Дубрянської Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Татарбунарського районного суду Одеської області від 26 січня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Татарбунарського районного суду Одеської області від 26 січня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536,80 грн.

З вказаної постанови вбачається, що 15 серпня 2022 року о 22:25 год. по вул. Пушкіна, в м. Арциз водій ОСОБА_1 керував мопедом марки «Yamaha jog» без державного номерного знаку з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри, порушення мови. Від проходження в установленому порядку медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та допустив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Не погоджуючись з постановою Татарбунарського районного суду Одеської області від 26 січня 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

1)судом першої інстанції справу було розглянуто за відсутності ОСОБА_1 , у зв`язку із чим його було позбавлено права надавати особисті пояснення та скористуватися юридичною допомогою;

2)суд першої інстанції не звернув увагу на те, що на момент зупинки ОСОБА_1 не було роз`яснено його права передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 62 Конституції України;

3)ОСОБА_2 працівниками поліції не було роз`яснено причин його зупинки, у зв`язку із чим зупинка транспортного засобу була безпідставною, що являється грубим порушенням чинного законодавства;

4)працівники поліції змусили ОСОБА_1 на камеру сказати, що він вживав алкогольні напої, бо якщо він цього не зробив, сказали, що вилучать транспортний засіб;

5)протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було складено з порушеннями розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 року №1376 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01.12.2015 року за №1496/27941;

6)в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено на який прилад здійснювалась відеофіксація вказаної події, відсутні рапорти посадових осіб органів поліції та інших учасників цієї події;

7)посадовими особами не доведено саме алкогольне сп`яніння, чи перевищувалась норма більше 0,2‰ алкоголю в крові, та чи було алкогольне сп`яніння взагалі

8)диск із відеозаписом, який було долучено до матеріалів справи, є неналежним доказом оскільки записані на невідомий пристрій, крім того він не є безперервним, як того вимагає наказ МВС України №1026 від 18.12.2018 року «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису».

Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити.

Одеський апеляційний суд належним чином сповіщав ОСОБА_1 про слухання його апеляційної скарги на 22 березня 2023 року на 10:45 год.

Заяв, клопотань від ОСОБА_1 на адресу Одеського апеляційного суду не надходило, причин неявки в судове засідання не повідомлено.

Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №321674 від 15.082022 року, згідно якого вбачається, що 15.08.2022 року о 22:25 год., в м. Арциз по вул. Пушкіна, водій ОСОБА_2 керував мопедом «Yamaha jog» без державного номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри, порушення мови. Від проходження в установленому порядку медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. До протоколу додаються: відеозапис та пояснення ОСОБА_1 ;

-пояснення ОСОБА_1 , згідно яких вбачається, що 15.08.2022 року о 17:00 год. ОСОБА_1 на своєму мопеді «Yamaha jog» поїхав до своєї сестри де вживав пиво, а саме випив один стакан. Після чого приблизно о 22:00 год., він разом із громадянською дружиною на вищезазначеному мопеді поїхав додому. По вул. Пушкіна у м. Арциз його зупинили працівники поліції. В ході розмови працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу Драгер, або проїхати до медичного закладу. ОСОБА_1 відмовився, адже дійсно вживав пиво;

-довідка, згідно якої вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення однорідного правопорушення а саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП впродовж календарного року не притягався;

-відеозапис з відеореєстратора, який було приєднано до матеріалів справи та з якого вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції. На питання працівників поліції чи має він водійське посвідчення ОСОБА_1 відповів, що воно відсутнє. Оскільки у працівників поліції під час розмови з ОСОБА_1 , виникла підозра, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння працівники поліції запитали, чи вживав він алкогольні напої, на що ОСОБА_1 відповів, що так вживав трішки, і він їде додому. На питання працівників поліції, що саме він вживав, ОСОБА_1 відповів, що пиво, трішки. На питання працівників поліції скільки, відповів, що стакан. Працівники поліції запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер, або проїхати до медичного закладу, на що ОСОБА_1 відповів, що нікуди він їхати не буде, та проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння не треба. Потім працівники поліції пояснили, що зупинили ОСОБА_1 з підстав того, що його мопед двох місний, але їхало 3 осіб.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також затверджено спільним Наказом МВС України а Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Інструкцією передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться закладі охорони здоров`я.

Відповідно до п. 3 наведеної Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. Отже, поліцейський, здійснюючи відеофіксацію правопорушення з відеореєстратора, діяв відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» та положень КУпАП. Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього закону віднесено застосування засобів відеозапису.

Посилання ОСОБА_1 про те, що відеозапис, який було долучено до матеріалів справи, не може бути належним доказом, оскільки всупереч «Інструкції із застосування фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису» не проводився безперервно, є слушними, однак такі посилання не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки відеозаписи, що містяться на диску відносно ОСОБА_1 , достатньо для перевірки встановлених судом обставин відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку.

Крім того, вказуючи про порушення співробітниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апелянт не надав до суду доказів про звернення зі скаргами на дії поліцейського до компетентних органів, що дає підстави суду вважати такі посилання апеляційної скарги, як спроби апелянта уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Між тим, апеляційний суд доходить до переконання, що з відеозапису встановлено одночасну відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.

Суд апеляційної інстанції критично відноситься до посилань ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі на те, що йому працівниками поліції не було роз`яснено причин його зупинки, у зв`язку із чим зупинка транспортного засобу була безпідставною, що являється грубим порушенням чинного законодавства з огляду на те, що з відеозапису, який було приєднано до матеріалів справи вбачається, що працівник поліції пояснив ОСОБА_1 , що його транспортний засіб мопед «Yamaha jog», є двох місним, а по факту ОСОБА_2 перевозив більше ніж дві особи.

Також не засулговує на увагу посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції було розглянуто справу за відсутності ОСОБА_1 , у звязку із чим його було позбавлено права надавати особисті пояснення та скористуватися юридичною допомогою з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_1 був обізнаний про час і дату судового засідання, окрім того з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції неодноразово відкладався розгляд справи, у зв`язку із неналежним сповіщенням ОСОБА_1 .

Окрім того, судом першої інстанції вживалися всі можливі дії, для належного сповіщення ОСОБА_1 про розгляд його справи.

Водночас, апеляційний суд також звертає увагу на те, що ОСОБА_1 був обізнаний про те, шо відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, а тому був обізнаний, що справу буде розглянуто у суді, про що свідчить його підпис у вказаному протоколі.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Пономарьов проти України» сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин, на думку апеляційного суду судом першої інстанції були вжиті всі можливі заходи для повідомлення ОСОБА_1 про дату і час судового засідання.

Також не заслуговує на увагу посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що на момент зупинки ОСОБА_1 не було роз`яснено його права передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 62 Конституції України з підстав того, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 321674 від 15.08.2022 року міститься підпис останнього, про роз`яснення йому його прав та обов`язків передбачених ст. 63 Конституції України, та ст. 268 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що працівники поліції змусили його на камеру сказати, що він вживав алкогольні напої, бо якщо він цього не зробив, сказали, що вилучать транспортний засіб, також не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Саме з підстав відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і складено протокол про адміністративне правопорушенні з посиланням на порушення водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Між тим, апеляційний суд доходить до переконання, що з відеозапису встановлено одночасну відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. Крім того, факт вживання алкогольних напоїв ОСОБА_1 не заперечувався, а навпаки він сам повідомив працівників поліції, що вживав пиво. Теж саме ОСОБА_1 написав і у своїх поясненнях.

Інші твердження ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні під час дослідження доказів по справі, також жодних доказів, які б спростували правильні висновки суду першої інстанції не було долучено і до апеляційної скарги.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд визнає вказані докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 15.08.2022 року та інкримінуються ОСОБА_1 .

Отже, позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами, не узгоджуються з дійсними обставинами справи, внаслідок чого розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту, обраний на власний розсуд, та спроба уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення на ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

З таких підстав апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Татарбунарського районного суду Одеської області від 26 січня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова