Справа № 203/5093/15-п
Провадження № 3-в/0203/3/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року м. Дніпро

Суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Вусик Є.О., розглянувши у судовому засіданні в м. Дніпрі подання начальника Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Клешні В. про звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту, накладеного постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.09.2015 року, у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

До Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищевказане подання, в обґрунтування якого зазначено, щов ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області на виконанні перебуває вказана постанова суду, у зв`язку з чим, здійснювалися заходи щодо виклику ОСОБА_1 , однак встановити його місцезнаходження не вдалося, внаслідок чого виконати постанову не є можливим.

У зв`язку з зазначеним заявник вважає за можливе застосувати до правовідносин, які виникли, аналогію закону, а саме норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Представник Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області та ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися, про слухання справи повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. Заяв про відкладення розгляду подання до суду від учасників не надходило.

Суд, дослідивши матеріали подання відносно ОСОБА_1 , приходить до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.09.2015 року визнано ОСОБА_1 винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 7 діб.

Дану постанову було звернено до виконання.

ОСОБА_1 покарання у виді адміністративного арешту строком 7 діб не відбув, перевірками місце проживання його не встановлено, за адресою, яка була наявна в матеріалах справи, не проживає. Вказані обставини свідчать про ухилення особи від відбування адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 300 КУпАП орган Національної поліції забезпечує виконання постанови про адміністративний арешт у порядку, встановленому законами України.

Разом з тим, суд звертає увагу, що норми розділу V КУпАП щодо виконання постанов про накладення адміністративних стягнень, зокрема ст.ст. 326-328 КУпАП, виконання постанови про застосування адміністративного арешту, не передбачають можливості суду для закриття провадження по виконанню постанови, у зв`язку із закінченням строку давності.

У ст. 302 КУпАП передбачені підстави припинення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення посадовою особою, яка винесла постанову про накладення адміністративного стягнення тільки за наявності обставин, зазначених у п. 5 видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення, п. 6 скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність, п. 9 смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі ст. 247 КУпАП указана особа може припинити виконання постанови.

На теперішній час відсутні підстави, зазначені у ст. 302 КУпАП, для припинення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 .

З приводу вимог органу пробації застосувати до правовідносин аналогію закону з галузі кримінального права та застосувати до ОСОБА_1 положення ст. 80 КК України, суд зазначає наступне.

Так, з огляду на викладене, необхідно зауважити, що чинний КУпАП, до якого постійно вносяться зміни за своєю суттю є законом, який поєднує норми матеріального та процесуального права, охоплює всі сфери суспільно-економічного життя і в той же час містить в собі ряд колізійних норм або норм, які не виконуються через їх недосконалість (нікчемних норм), а тому потребує системних законодавчих змін.

Зокрема, стадія виконання постанови про накладення адміністративних стягнень є заключною і зазвичай проходить у два етапи: 1) звернення постанови до виконання і 2) безпосереднє виконання постанови про накладення адміністративних стягнень.

Безпосереднє виконання постанов про накладення стягнення забезпечується у порядку, встановленому законами України (ст. 300 КУпАП), однак системний аналіз основних положень КУпАП, в тому числі і розділу V, дає суду підстави для висновку, що незважаючи на власну назву ст. 303 законодавством України не передбачена давність виконання постанови судді про накладене стягнення, яка вже прийнята відповідним органом до виконання.

Одночасно, в своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності, зокрема у п. 53 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); у п. 19 рішення від 18.12.2008 у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06).

Крім того, КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні КСУ поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, звертаючись до положень Кримінального кодексу України, а саме ст. 80, яка розташована у розділі ХІІ «Звільнення від покарання та його відбування», її норми регламентують звільнення особи від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Згідно ч. 1 цієї статті особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, 2 роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Частиною 3 ст. 80 КК України передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Отже, якщо подання містить звернення до аналогії права, суд акцентує увагу, що в даному випадку місце проживання порушника ОСОБА_1 не встановлено, за відомими адресами не проживає, що свідчить про ухилення його від відбування покарання. А тому, до вказаних правовідносин, підлягають застосуванню положення ч. 3 ст. 80 КК України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що подання начальника Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській областіКлешні В. є передчасним та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 300, 304 КУпАП, ст. 80 КК України, суддя,-

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні подання начальника Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Клешні В. про звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту, накладеного постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.09.2015 року, у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення, відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська, шляхом подання скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Є.О.Вусик