Дата документу Справа № 332/2130/22
запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/332/23Головуючий у 1-й інстанції Погрібна О.М.
Єдиний унікальний №332/2130/22Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2023 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі ОСОБА_1 , її захисника Вартанової Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 05 жовтня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживає у АДРЕСА_1 ),

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 10.09.2022 року о 23 год. 00 хв. по вул.Зразковій, 25 у м.Запоріжжі водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Kia Ceed», д.н.з. НОМЕР_1 , відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушила п.2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 визнано винною за ч.1 ст.130 КУпАП і на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивувала тим, що постанова суду є необґрунтованою та прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. На переконання апелянта, судом неповно встановлено необхідні для вирішення справи обставини. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 , яка зазначає, що доказ керування транспортним засобом відсутній. Долучений до справи відеозапис не є безперервним. Апелянт вказує на порушення процедури направлення та огляду на стан сп`яніння, лікарем допущено порушення при складенні висновку щодо результатів такого огляду. Відтак, даний доказ є недійсним. В матеріалах справи відсутнє підтвердження відмови від огляду на місці зупинки транспортного засобу. Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 притягається за керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а не за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, як того вимагають положення ч.1 ст.130 КУпАП. При винесенні рішення не враховано даних про особу правопорушника, ступінь вини або її відсутність, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Заслухавши ОСОБА_1 , її захисника Вартанову Г.М., які підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні; перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконано вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП, повно та всебічно розглянуто обставини справи, дотримано вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Рішення суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується

- відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №067329 від 10.09.2022 року, підписаному особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, без пояснень, відповідно до якого водій ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці) відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого у водія виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, огляд не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 ;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 10.09.2022 року, відповідно до якого огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія ОСОБА_1 ;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, № 6376 від 10.09.2022 року згідно якого ОСОБА_1 відмовилась від відповідного медичного огляду;

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, зі змісту якого об`єктивно вбачається відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку та процедура оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.

Заперечення апеляційної скарги щодо недоведеності вини ОСОБА_1 та неповноти дослідження судом обставин справи не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що усі обставини справи у сукупності були досліджені судом всебічно, повно і об`єктивно, висновки судді ґрунтуються на матеріалах справи і вимогах закону.

Доводи апелянта про те, що наданий відеозапис не є безперервним, жодним чином не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки ніким не спростовано того факту, що зафіксовані на наданих фрагментах запису події відбувалися в дійсності. Вказаний відеозапис узгоджується з іншими вищевказаними доказами в справі, є належним та допустимим.

На відеозаписові події об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність складу та події передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення та винності ОСОБА_1 у його вчиненні.

Апеляційний суд зауважує, що відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння зафіксована технічним засобом відеозапису, тому з огляду на положення ст.266 КУпАП присутність свідків за таких обставин була непотрібна.

Як вбачається з наявного відеозапису, працівниками поліції внаслідок виявлення ознак алкогольного сп`яніння було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі у лікаря нарколога. ОСОБА_1 спочатку погодилась пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, потім погодилась пройти огляд в медичному закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога. Проте прибувши до медичного закладу ОСОБА_1 з`ясовувала у лікаря щодо можливості відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння. На уточнення лікаря, чому не відмовилась на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 зазначила, що відмовлялась (часове позначення з 10/09/2022 23:48:25 по 10/09/2022 23:48:31). Водій неодноразово повідомила лікарю наркологу, що відмовляється від проходження огляду в медичному закладі, в тому числі за допомогою спеціального технічного засобу, відмовилась від надання зразків біологічного середовища для лабораторного дослідження. В результаті чого лікарем наркологом було зафіксовано відмову водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння та оформлено висновок № 6376 від 10.09.2022 року.

Апелянт вказує на наявність порушень при оформленні лікарем висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння. Проте, зі змісту апеляційної скарги та під час апеляційного перегляду відомості про оскарження даного висновку у встановленому законом порядку не встановлено.

Відтак доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими та відхиляються апеляційним судом.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення процедури направлення та огляду на стан сп`яніння є безпідставними з огляду на наступне.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень, допущених при їх складанні, не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №067329 від 10.09.2022 року відносно ОСОБА_1 містить всі необхідні передбачені ст.256 КУпАП та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року, відомості. Протокол складено уповноваженою особою. В ньому зазначено дату та місце його складення, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, та докладно викладена суть адміністративного правопорушення, наявний підпис особи, яка притягається до адміністративного правопорушення, пояснення водія відсутні. До протоколу додано направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 10.09.2022 року.

У зв`язку наведеним, у апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в тому, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини дійсно мали місце. Доводи апелянта, що водій не направлявся для проходження огляду на стан сп`яніння до медичного закладу, є необґрунтованими.

Апеляційний суд критично ставиться до доводу апеляційної скарги, що нібито мало місце притягнення водія за керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Оскільки, згідно наявних матеріалів справи об`єктивна сторона поставленого у провину ОСОБА_1 адміністративного правопорушення проявляється у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 тим самим порушила вимоги п.2.5 ПДР та вчинила передбачене ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне правопорушення.

Суд зауважує, що відповідно до п.2.5 ПДР проведення огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія, при цьому жоден із нормативних документів не дає водієві права оспорювати таку вимогу поліцейського.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вимога про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була чіткою і зрозумілою для сприйняття, а відмова ОСОБА_1 була такою, яка не ставила під сумнів факт відмови.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС/МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому "Інструкція"). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Відповідно до п.2 Розділу I Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Апеляційний суд зауважує, що підставою для висунення вимоги ОСОБА_1 про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак алкогольного сп`яніння.

Ознаки алкогольного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та в доданих до нього матеріалах.

Заперечення апеляційної скарги щодо недоведеності факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом.

На відеозаписові об`єктивно зафіксовано, що ОСОБА_1 знаходилась одна в салоні власного автомобіля обабіч дороги в нічний час із ввімкненими фарами і увімкненим замком запалення. Вона перебувала на значній відстані від місця проживання, що становить близька 1 кілометра. Досліджене відео не містить заперечень ОСОБА_1 щодо керування нею транспортним засобом. Після зупинки транспортного засобу крім ОСОБА_1 поруч з її автомобілем і в самому автомобілі нікого не було. Додатково під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_1 щодо часу вчинення адміністративного правопорушення неодноразово зазначила, що вона їхала раніше, ніж 23:00 год, додає, що її зупинили за хвилин 10 до вказаного часу. Тобто ОСОБА_1 не лише не заперечувала, що саме вона керувала транспортним засобом, а і вказала більш точний час руху транспортного засобу під її керуванням до моменту її зупинки (часове позначення з 11/09/2022 00:34:14 по 11/09/2022 00:34:34).

Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими та апеляційним судом до уваги не приймаються.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо неврахування районним судом при накладенні адміністративного стягнення даних про особу правопорушника, ступеню вини або її відсутності, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Накладене судом першої інстанції адміністративне стягнення за вчинене ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху за своїм видом та розміром узгоджується з вимогами ст.33 КУпАП.

При цьому, санкція ч.1 ст.130 КУпАП не містить альтернативних видів та меж адміністративного стягнення, а визначена ОСОБА_1 міра відповідальності за вчинене нею адміністративне правопорушення за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою, а також відповідає передбаченій ст.23 КУпАП меті стягнення - вихованню особи, яка вчинила адміністративні правопорушення, та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Загалом доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою суддею постановою, проте висновків судді не спростовують.

У зв`язку з наведеним, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її зміни або скасування відсутні. Досліджені судом докази є допустимими і достатніми для визнання ОСОБА_1 винуватою у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Істотних порушень норм матеріального та процесуального права, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 05 жовтня 2023 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар