Справа № 303/14/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
16.03.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 січня 2021 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП щодо
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_1 , громадянки України,
закрито у зв`язку з малозначністю вчиненого діяння та з оголошенням їй усного зауваження.
Згідно з постановою 28.12.2020, у м. Мукачево по вул. І. Зріні, ОСОБА_2 вчинила сварку зі своєю знайомою ОСОБА_1 , висловлювалася відносно неї нецензурною лайкою, чим порушила громадський порядок і спокій громадян та вчинила дрібне хуліганство. Дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ст. 173 КУпАП.
В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення. Стверджує, що про судове засідання її повідомлено не було, на момент розгляду справи перебувала на лікуванні у медичному закладі, копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримала лише 01 липня 2021 року. Вказує на те, що постанова є незаконною, тому підлягає скасуванню. Звертає увагу на невідповідність висновків місцевого суду фактичним обставинам справи. Зазначає, що місцевий суд зазначив, що ОСОБА_2 висловлювалась у бік потерпілої нецензурною лайкою, ігноруючи при цьому той факт, що лайка як така повинна мати конкретного адресата. Однак, у постанові відсутні відомості про те, кому була адресована ця лайка. Не має даних і про потерпілих. Зазначає, що судом взагалі не були досліджені докази, які підтверджують те, що ОСОБА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, накинулась на потерпілу з погрозами, відтак нанесла сильний удар рукою, від якого потерпіла отримала струс головного мозку. Апелянтка зазначає, що місцевий суд не взяв до уваги надані ОСОБА_1 докази медичний огляд потерпілої, направлення на проведення обстеження, висновки лікарів, які підтверджують той факт, що вказані тілесні ушкодження були завдані ОСОБА_2 . Просить постанову скасувати, а матеріали справи направити на додаткове розслідування зі стадії досудового слідства за ч. 2 ст. 125 КК України.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає із таких підстав.
Матеріалами справи підтверджується, що потерпіла ОСОБА_1 не брала участь у розгляді справи у місцевому суді, відомості про те, що її було повідомлено про розгляд справи у матеріалах справи відсутні, як і дані про те, що потерпілій ОСОБА_1 надсилалась копія оскаржуваної постанови. Тому, апеляційний суд вважає слушними доводи апелянтки про те, що строк на апеляційне оскарження постанови пропущено через поважні причини, які унеможливили подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_2 , та потерпілої ОСОБА_1 , які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання 16.03.2023, однак до суду вказані особи не з`явились, хоча обізнані з тим, що в суді розглядається подана потерпілою ОСОБА_1 апеляційна скарга, при цьому відомостей про поважність причин своєї неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший день від вказаних осіб не надходило. Водночас, із надісланої до апеляційного суду заяви ОСОБА_2 , убачається, що остання просить розглянути справу за її відсутності, і що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та потерпілої ОСОБА_1 , відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.
Так, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП убачається, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Апеляційний суд визнає, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні передбаченого ст. 173 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.
Відповідно до диспозиції ст. 173 КУпАП дрібним хуліганством визнається нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Апеляційний суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, а також зміст оскаржуваної постанови, вважає, що вина ОСОБА_2 підтверджується як належними, достовірними та достатніми письмовими доказами, так і поясненнями ОСОБА_2 , які вона надала суду першої інстанції під час розгляду справи щодо неї.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №000652, 28.12.2020, у м. Мукачево по вул. І. Зріні, ОСОБА_2 вчинила сварку зі своєю знайомою ОСОБА_1 , висловлювалася відносно неї нецензурною лайкою, чим порушила громадський порядок і спокій громадян та вчинила дрібне хуліганство. Дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ст. 173 КУпАП.
Вказані у протоколі обставини підтверджуються й іншими письмовими доказами, зокрема: рапортом чергового Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області Самулник О. П. (а. с. 3); заявою ОСОБА_1 начальнику Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області Черничко М. від 28.12.2020 (а. с. 4); поясненнями потерпілої ОСОБА_1 (а. с. 5, 6); поясненнями ОСОБА_3 (а. с. 7, 8); поясненнями ОСОБА_2 (а. с. 10).
Висновки місцевого суду щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП викладені на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду справи у суді першої інстанції та перевіреними на предмет належності, достовірності і достатності апеляційним судом. Тому апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що місцевим судом взагалі не були досліджені докази, які підтверджують те, що ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП.
При оцінці тверджень апелянтки про те, що місцевий суд у постанові зазначив, що ОСОБА_2 виловлювалась у бік потерпілої нецензурною лайкою, ігноруючи при цьому той факт, що лайка, як така, повинна мати конкретного адресата, апеляційний суд такі до уваги не бере, оскільки місцевим судом справа про адміністративне правопорушення розглянута у межах протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_2 , який оформлений з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, окрім того, вказаний процесуальний документ містить у собі всі необхідні відомості.
Крім того, суд апеляційної інстанції критично оцінюючи доводи апелянтки в цій частині, звертає увагу на те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже, твердження апелянтки про те, що судом неповно з`ясовані обставини справи та не були досліджені докази, які підтверджують те, що ОСОБА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння накинулась на потерпілу з погрозами, відтак нанесла сильний удар рукою, від якого потерпіла отримала струс головного мозку, є необґрунтованими та безпідставними.
Окрім того, зі змісту оскаржуваної постанови убачається, що ОСОБА_2 під час розгляду справи у місцевому суді вину у вчиненому визнала, щиро розкаялась, просила врахувати всі обставини та суворо її не карати.
Відповідно до ст. 248 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Одним із принципів реалізації гуманістичних проявів у правовому регулюванні суспільних відносин в Україні є можливість звільнення правопорушника від юридичної відповідальності на підставі визнання уповноваженими посадовими особами вчиненого ним протиправного діяння малозначним для суспільства.
Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Як убачається із матеріалів справи, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 стався конфлікт на ґрунті давніх неприязних родинних стосунків.
Наведені обставини, на думку апеляційного суду, суттєво знижують суспільну шкоду вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення.
Діяння у цьому випадку, не становить великої суспільної небезпеки, а також цим правопорушенням не було завдано збитків державним чи суспільним інтересам.
Проаналізувавши обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, а також відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, незначний ступінь вини правопорушниці, відсутність будь-яких наслідків від вчиненого, оцінивши їх у сукупності, апеляційний суд вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку про можливість звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП за малозначністю, обмежившись оголошенням їй усного зауваження.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що висновки місцевого суду про визнання ОСОБА_2 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та звільнення її від адміністративної відповідальності із застосуванням ст. 22 КУпАП, з оголошенням усного зауваженням, є правильними та обґрунтованими.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 , не з`явившись на розгляд справи, позбавила себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подала потерпіла ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 січня 2021 року, якою відносно ОСОБА_2 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП у зв`язку з малозначністю та з оголошенням їй усного зауваження, залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН