Номер провадження: 33/813/822/23
Номер справи місцевого суду: 521/7912/23
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М. В. Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Тьосової Я.В.,

захисника - Гаврилюка Ю.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Гаврилюка Ю.С. на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 18.04.2023 року, якою,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Оскарженою постановою, ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцяти тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Згідно оскарженої постанови, 07 березня 2023 року, о 21 год. 25 хв, в м. Одесі по вул. Балківська, 211, ОСОБА_1 керував транспортним засобом - Suzuki Adress, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння - неприродна блідість обличчя, зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі відмовився у встановленому законом порядку, порушивши вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду захисник Гаврилюк Ю.С. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість постанови, стверджує про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та дослідженим доказам, просить скасувати постанову та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на наступне:

- судом першої інстанції не в повній мірі досліджено відео запис, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі;

- матеріали справи не містять направлення водія для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт відмови особи пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я;

- водія не було відсторонено від керування транспортним засобом, що ставить під сумнів перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння;

- дані на відеозапису події, які відбувались 07.03.2023 року, не узгоджуються з протоколом, який складений стосовно ОСОБА_1 ;

- матеріали справи не містять доказів на порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, що давало підстави працівникам патрульної поліції зупиняти особу;

Захисник також посилається на те, що ОСОБА_1 , 08.03.2023 року, на підтвердження своєї невинуватості здав аналізи на виявлення наркотичних речовин в його організмі, який долучений у суді першої інстанції, однак суд не надав йому оцінки. Також, сторона захисту посилається на те, що ОСОБА_1 хворіє на ВІЧ, чим і зумовлена його блідість обличчя.

Заслухавши суддю-доповідача: пояснення ОСОБА_1 та його захисника Гаврилюка Ю.С., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; вивчивши матеріали адміністративної справи та долучені до справи докази; апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії серії ААД №426263 від 07.03.2023 року, водій ОСОБА_1 , 07.03.2023 року, о 21 год 25 хв, в м. Одесі по вул. Балківська, 211, керував транспортним засобом - Suzuki Adress, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння - неприродна блідість обличчя, зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей, від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Подія фіксувалась на bodycam працівників патрульної поліції (а.п. 2-4).

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №426263 від 07.03.2023 року ОСОБА_1 власноручно підписав, без будь-яких зауважень та застережень.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, також підтверджується:

- направленням на огляд до медичного закладу водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння (а.с. 3);

- диском з bodycam працівників патрульної поліції щодо обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення та подій, які мали місце 07.03.2023 року (а.с. 4).

Вказані докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат посилається на те, що долучений до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис не узгоджується із протоколом про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 не заперечував того факту, що його транспортний засіб, в зазначені в протоколі дату та час, дійсно був зупинений поліцейськими, які запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на що він відмовився, з посиланням на те, що його вдома чекає дитина.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно п. 1.4.5 «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів)», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року, однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів, а тому даний доказ, у розумінні ст.251 КУпАП, є належним і допустимими.

Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищевказаного відеозапису ОСОБА_1 або його захисником не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.

Враховуючи встановлені обставини, апеляційний суд визнає неспроможними доводи адвоката про недопустимість як доказу відеозапису з нагрудних камер працівників поліції.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , він був складений за відмову від проходження останнім від огляду на стан наркотичного сп`яніння, що підтверджується відеозаписом та стороною захисту не заперечується.

Доводи сторони захисту зводяться до того, що ОСОБА_1 не перебував у стані наркотичного сп`яніння, але вони визнаються апеляційним судом декларативними, з огляду на те, що ОСОБА_1 інкримінується відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а не керування транспортними засобами у стані наркотичного сп`яніння.

Апеляційний суд також вважає безпідставними доводи захисника з приводу відсутності в матеріалах справи та невручення ОСОБА_1 направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки таке направлення долучене до протоколу.

Доводи апелянта щодо відсутності доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки такий факт не спростовує відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення щодо відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та не впливає на існування в діях водія складу адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд не враховує результати лабораторних досліджень від 08.03.2023 року №459, оскільки цей висновок не спростовує вчинення водієм правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з кваліфікуючими ознаками відмова водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки сама відмова вже утворює склад адміністративного правопорушення, в незалежності від того, що водій в подальшому отримав висновок який спростовує вживання ним наркотичних засобів.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи захисника стосовно відсутності порушень ПДР з боку ОСОБА_1 та незаконності зупинки працівниками патрульної поліції останнього, оскільки ОСОБА_1 повідомив суду, що він був зупинений працівниками патрульної поліції з приводу невідповідності номерного знаку на транспортному засобі, за що на нього на місці зупинки працівниками поліції винесено постанову та накладено стягнення, що зафіксовано на відеозаписи з нагрудної камери поліцейського.

Накладаючи адміністративне стягнення, місцевий суд дотримався загальних правил накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення (ст.33 КУпАП), врахувавши характер та обставини вчиненого правопорушення, а також особу правопорушника.

Рішення щодо застосування виду та розміру стягнення відповідає вимогам закону та практиці ЄСПЛ, відповідно до якої, будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки (ріш. «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року).

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки судді першої інстанції в оскарженій постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, стороною захисту не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено.

За викладених обставин, апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доведена, а тому оскаржена постанова є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Таким чином, апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи в суді першої інстанції, що свідчить про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскарженої постанови.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Гаврилюка Ю.С. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 18.04.2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винуватим за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський