Справа № 357/4849/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.08.2023 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Олег Гребінь розглянувши об`єднану справу про адміністративні правопорушення, яка надійшла з Батальйону патрульної поліції в місті Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП відсутній в матеріалах справи, працюючого майстром в ТОВ «Сквирський комбінат хлібопродуктів», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 122-4, ст.124 та ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 066063 від 05.04.2023 року: 05.04.2023 року о 17 год. 00 хв. в м. Біла Церква по вул. Крижанівського, 2, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Mercedes Vito» з д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та на місці за допомогою газоаналізатора «Drager» у встановленому законодавством порядку відмовився в присутності двох свідків.

Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.2 ст. 130 КУпАП.

Крім цього, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 066064 від 05.04.2023 року: 05.04.2023 року о 17 год. 00 хв. в м. Біла Церква по вул. Крижанівського, 2, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Mercedes Vito» з д.н.з. НОМЕР_2 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Kia Sportage» з д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Дані транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.3б, п. 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Також, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 066065 від 05.04.2023 року: 05.04.2023 року о 17 год. 00 хв. в м. Біла Церква по вул. Крижанівського, 2, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Mercedes Vito» з д.н.з. НОМЕР_2 , скоївши дорожньо-транспортну пригоду, а саме здійснив зіткнення з з транспортним засобом «Kia Sportage» з д.н.з. НОМЕР_3 , після чого залишив місце пригоди, чим порушив вимоги п.2.10А Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст.122-4 КУпАП.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.06.2023 вказані справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 122-4, ст.124 та ч.2 ст.130 КУпАП об`єднано в одне провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень заперечив та пояснив суду, що за кермом автомобіля не перебував та не керував ним. ОСОБА_1 зазначив, що автомобіль «Mercedes Vito» з д.н.з. НОМЕР_2 , належить його знайомому ОСОБА_3 , котрий того дня й керував вказаним транспортним засобом. ОСОБА_1 вказав, що того дня по вул. Крижанівського, ОСОБА_3 зупинився та ОСОБА_1 вийшов з пасажирського місця, після чого підійшов до водійських дверцят, з вікна яких ОСОБА_3 передав ОСОБА_1 його речі та ОСОБА_3 одразу поїхав далі. В цей час ОСОБА_1 побачив, що до нього йшла ОСОБА_2 котра кричала та підійшовши, почала звинувачувати ОСОБА_1 в тому, що останній здійснив дорожньо-транспортну пригоду. На місце події було викликано працівників поліції, яким ОСОБА_1 повідомляв, що автомобілем він не керував, а куди поїхав водій даного автомобіля він не знає. Також ОСОБА_1 зазначив, що місце пригоди не залишав та знаходився на місці події. Крім цього ОСОБА_1 підтвердив, що перебував в той момент в стані алкогольного сп`яніння, а оскільки не був водієм, тому відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Шовкопляс С.П. просив суд закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 122-4, ст.124 та ч.2 ст.130 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зокрема серед іншого адвокат Шовкопляс С.П. вказав, що ОСОБА_1 не був водієм автомобіля «Mercedes Vito», а вказаним транспортним засобом керував ОСОБА_3 , котрий звернувся з відповідною заявою до поліції, після того, як дізнався, що 05.04.2023 року він допустив дорожньо-транспортну пригоду. Також захисник вказав, що ОСОБА_2 не бачила та не могла бачити, що ОСОБА_1 виходив з водійського місця автомобіля, а надані свідком ОСОБА_4 пояснення є суперечливими та недостовірними, оскільки даний свідок зазначав, що в момент ДТП він перебував біля свого автомобіля та бачив, що ОСОБА_1 вийшов з водійського місця, проте з відеозаписів з відеореєстратора з автомобіля «Kia Sportage» вбачається, що ОСОБА_4 не знаходився біля автомобіля, а тому й не міг бачити, щоб ОСОБА_1 виходив з автомобіля з місця водія.

ОСОБА_2 , котра була іншим учасником дорожньо-транспортної пригоди, в судовому засіданні пояснила, що того дня керувала автомобілем «Kia Sportage» та рухалась до головної дороги, на зустріч їй виїхав автомобіль «Mercedes Vito», тому ОСОБА_2 звернула трохи вправо, автомобіль «Mercedes Vito» продовжив рух та коли проїжджав повз автомобіль ОСОБА_2 , транспортний засіб «Mercedes Vito» пошкодив її авто та продовжив рух далі, а приблизно через 50 метрів зупинився. ОСОБА_2 вказала, що бачила як після зупинки автомобіля з водійського місця вийшов ОСОБА_1 та йшов до її автомобіля, а транспортний засіб «Mercedes Vito» почав їхати та залишив місце пригоди.

Зрештою в наступному судовому засіданні представник ОСОБА_2 адвокат Бойчук В.М. вказав, що ОСОБА_2 повідомила, що в дійсності вона бачила ОСОБА_1 вже біля автомобіля «Mercedes Vito», однак того, щоб ОСОБА_1 виходив з водійського місця вказаного транспортного засобу ОСОБА_2 не бачила.

Свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що того дня він дійсно керував автомобілем «Mercedes Vito» з д.н.з. НОМЕР_2 , котрий йому належить. ОСОБА_3 вказав, що поблизу магазину «Сільпо» він зупинив свій автомобіль та висадив ОСОБА_1 , після чого ОСОБА_1 підійшов до водійських дверцят та ОСОБА_3 віддав ОСОБА_1 гаманець, після чого ОСОБА_3 поїхав далі. ОСОБА_3 пояснив, що він не зрозумів, що відбулась дорожньо-транспортна пригода, оскільки як він з`ясував згодом, своїм автомобілем він зачепив автомобіль «Kia Sportage» лише дзеркалом заднього виду, тому зіткнення було незначним, а в салоні його авто грала музика. Також ОСОБА_3 зазначив, що декілька днів він не спілкувався з ОСОБА_1 , а коли дізнався, що 05.04.2023 стосовно ОСОБА_1 було складено протоколи про адміністративні правопорушення, тому ОСОБА_3 звернувся до Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква, із відповідною заявою, однак її не було прийнято, тому вказану заяву ОСОБА_3 направив поштою. Копію вказаної заяви ОСОБА_3 надав суду.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 05.04.2023 він припаркував свій автомобіль та зачиняв двері свого авто, коли побачив як рухався автомобіль «Mercedes Vito», а через незначний час почув зіткнення автомобілів та ОСОБА_4 побачив як транспортний засіб «Mercedes Vito» проїхав ще близько 20 метрів та зупинився, після чого з водійського місця вийшов ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 почала кричати, однак автомобіль «Mercedes Vito» поїхав з місця пригоди, а ОСОБА_1 залишився. ОСОБА_4 зазначив, що через деякий час ОСОБА_1 намагався залишити місце ДТП, оскільки почав йти з місця пригоди, проте невідомі чоловіки притримали ОСОБА_1 , аби той не втік. Також ОСОБА_4 вказував, що у ОСОБА_1 були помітні ознаки алкогольного сп`яніння.

В ході повторного допиту свідка ОСОБА_4 в судовому засіданні, ознайомившись з відеозаписом з відеореєстратора з автомобіля «Kia Sportage», останній зазначив, що дійсно спочатку він перебував в автомобілі та почув звук зіткнення, після чого одразу вийшов зі свого авто та бачив, як автомобіль «Mercedes Vito» зупинився та з нього вийшов ОСОБА_1 саме з водійського місця.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, пояснення ОСОБА_2 та її представника, свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , дослідивши клопотання адвоката Шовкопляса С.П. про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, копію розписки ОСОБА_2 від 19.06.2023, копію адвокатського запиту адвоката Шовкопляса С.П. від 21.05.2023, лист полку патрульної поліції у місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП в Київській області №8аз/41/40/1/02-2023 від 25.05.2023, копію заяви ОСОБА_3 від 19.05.2023, а також дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 066063 від 05.04.2023 року та його копію, довідки з Інформаційного порталу Національної поліції, довідку від 06.04.2023 щодо кваліфікації адміністративного правопорушення, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.04.2023, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, рапорта працівників поліції від 05.04.2023, протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 066064 від 05.04.2023 року та його копію, схему місця ДТП, протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 066065 від 05.04.2023 року та його копію, письмові пояснення ОСОБА_2 від 05.04.2023, письмові пояснення ОСОБА_4 від 05.04.2023, відеозаписи з нагрудної камери поліцейського, додані до протоколів про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 та ч.2 ст.130 КУпАП, виходячи з наступних підстав.

Так, суд зазначає, що у відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зі змісту ст. 9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимоги ст. 280 КУпАП визначають, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя зазначає, що положення п.2.3(б) Правил дорожнього руху визначають, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

За змістом п.13.1 Правил дорожнього руху, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до ст.124 КУпАП Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Суддя встановив, що 05.04.2023 року о 17 год. 00 хв. в м. Біла Церква Київської області по вул. Крижанівського, 2, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes Vito» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , та під час руху не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Kia Sportage» з державним номерним знаком НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Таким чином суддя встановив, що невиконання водієм ОСОБА_1 вимог п. 2.3(б), п.13.1 Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками у виді спричинення пошкоджень транспортних засобів, чим було завдано матеріальних збитків.

За встановлених обставин, суддя дійшов висновку, про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Суд відхиляє доводи сторони захисту щодо невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення, а також покази свідка ОСОБА_3 , та зазначає, що матеріалами справи, зокрема відеозаписами доданими до протоколу та поясненнями свідка ОСОБА_4 , повністю спростовуються твердження, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом «Mercedes Vito», тому суд розцінює такі пояснення сторони захисту та покази свідка, як такі, що спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності. Суд зазначає, що на наданих суду відеофайлах зафіксовано як під час спілкування ОСОБА_1 заперечував, що він керував автомобілем, проте особисто зазначав, що він вийшов з водійського місця автомобіля «Mercedes Vito», натомість пояснити чому він виходив з водійських дверцят автомобіля останній не зміг. Проте в судовому засіданні ОСОБА_1 вказував, що він вийшов з пасажирських дверцят, що суперечить відеоматеріалам. Крім того свідок ОСОБА_4 підтвердив, що ОСОБА_1 вийшов з водійського місця.

Суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_3 , оскільки він є товаришем ОСОБА_1 та є зацікавленою особою. Крім цього пояснення ОСОБА_3 є суперечливими та не логічними. Зокрема суд зазначає, що з відеозапису відеореєстратора з автомобіля «Kia Sportage» вбачається, що момент зіткнення автомобілів був доволі гучним, тому водії обох транспортних засобів безумовно мали усвідомити, що відбулось ДТП.

Щодо доводів сторони захисту, що схема місця ДТП не відповідає вимогам Інструкції, то суд зазначає, що невідповідність схеми місця ДТП в повній мірі вимогам Інструкції, не нівелюють значення схеми місця ДТП в цілому. Така схема не вважається недопустимим доказом, як помилково вважає захисник, а оцінюється судом, як окремий доказ, та у сукупності з іншими наявними у матеріалах справи доказами, на предмет доведеності винуватості особи у інкримінованому їй адміністративному правопорушенні.

Також суддя вказує, що пункт 2.10 (а) Правил дорожнього руху визначає, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Стаття 122-4 КУпАП регламентує, що залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

В судовому засіданні було встановлено, що після зіткнення автомобілів, ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу, котрим керував та вийшов з автомобіля, проте пасажир автомобіля «Mercedes Vito» одразу сів на водійське місце та керуючи даним транспортним засобом поїхав з місця ДТП у невідомому напрямку. Суд акцентує увагу, що особисто ОСОБА_1 не залишав місця ДТП, а автомобіль залишив місце пригоди у зв`язку із діями іншої особи.

Як слідує з відеозаписів з нагрудної камери поліцейського ОСОБА_1 залишався на місці дорожньо-транспортної пригоди до приїзду працівників поліції.

Свідок ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зазначали, що ОСОБА_1 перебуваючи на місці ДТП почав повільно йти в бік магазину, тому вони вважали, що ОСОБА_1 намагався залишити місце ДТП, проте такі припущення та доводи вказаних свідків не можуть бути достатніми для констатації факту залишення ОСОБА_1 місця дорожньо-транспортної пригоди.

Тому враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Також суддя зазначає, що згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура направлення та проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначається також Інструкцією про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 (далі - Порядок).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.130 КУпАП, - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Суддя зауважує, що склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення.

При цьому протокол про адміністративне правопорушення є основним джерелом доказів, який містить фабулу інкримінованого правопорушення, яка підлягає доказуванню, та на підставі якого суд встановлює наявність чи відсутність у діянні особи правопорушення.

Тому перш за все, суддя акцентує увагу, що протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 066063 від 05.04.2023 року ОСОБА_1 інкриміновано керування транспортним засобом за наявності ознак алкогольного сп`яніння та відмову останнього від огляду на стан алкогольного сп`яніння в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.2 ст. 130 КУпАП.

Крім цього суддя вказує, що згідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій. Проте, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 066063 від 05.04.2023 року відносно ОСОБА_1 не зазначено відповідної кваліфікуючої ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, зокрема відсутнє посилання на вчинення останнім правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повторно протягом року, тобто фабула протоколу не містить кваліфікуючої ознаки диспозиції ч.2 ст.130 КУпАП.

Також суддя зазначає, що згідно із практикою Верхового Суду, єдиною підставою для здійснення правової кваліфікації дій особи за кваліфікуючою ознакою «повторно» без постановлення обвинувального вироку суду стосовно цієї особи за першим епізодом, який дає підстави для кваліфікації ознаки «повторно» є розгляд першого і наступних однорідних або тотожних злочинів в одному кримінальному провадженні. Таким чином, у ситуації, коли в одному кримінальному провадженні розглядається два і більше епізоди вчинення тотожних чи однорідних злочинів, для повторності злочинів не має значення, була чи не була особа засуджена за раніше вчинений злочин (постанова Верховного Суду від 14 вересня 2020 року у справі № 591/4366/18).

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 066063 від 05.04.2023 року, не було додано рішення суду, про притягнення протягом року ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, яке завірене у відповідності до «Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України», затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року № 814.

При цьому суддя також зазначає, що будь-яка довідка є похідним доказом і сама по собі не може свідчити про притягнення будь-кого до адміністративної відповідальності, а також наявна у справі довідка інспектора Анни Садової від 06.04.2023 не містить інформації, що вказані у довідці постанови суду не були оскаржені в апеляційному порядку та набрали законної сили.

Таким чином суддя констатує, що надані суду матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження повторності вчиненого правопорушення.

Вище зазначені недоліки, допущені при оформленні адміністративного матеріалу позбавляють суд можливості встановити кваліфікуючу складову адміністративного правопорушення, здійснити всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин правопорушення, як цього вимагає ст.245 КУпАП та ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод і, як наслідок, розглянути справу про адміністративне правопорушення та прийняти законне і обґрунтоване рішення по ній.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Тому суддя наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується). Суддя погоджується з одностайною позицією семи суддів ЄСПЛ, викладеною в цьому рішенні.

Тому враховуючи вищевикладене, протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 066063 від 05.04.2023 року не може розглядатись судом у якості належного та допустимого доказу на підтвердження винуватості ОСОБА_1 , оскільки фабула даного протоколу належним чином не розкриває суті правопорушення та не містить його кваліфікуючих ознак.

Суддя зауважує, що ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161. Series А заява № 25).

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі «АЛЛЕНЕ де Рібермон про Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі закривається, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення.

За приписами п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставини закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього кодексу.

Виходячи з положень ст.ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрити провадження стосовно нього, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Крім цього зважаючи на встановлені обставини, зокрема те, що належних та допустимих доказів факту вчинення інкримінованого діяння суду не надано, та суддя не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у протоколи про адміністративні правопорушення, оскільки це є недопустимим, буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу, тому суддя дійшов висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованих ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 та ч.2 ст. 130 КУпАП, відтак провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ст.122-4 та ч.2 ст. 130 КУпАП слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Керуючись ст.ст. 38, 122-4, 124, 122-4,130,221,247, 283, 284, 285 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , розпочате за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , розпочате за ст.122-4 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , розпочате за ч.2 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяОлег ГРЕБІНЬ