Номер провадження: 33/813/593/23
Головуючий у першій інстанції Позняк В. С.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Хартова М.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 30.01.2023 року, якою,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючий, за змістом протоколу проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Оскарженою постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцяти тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, зі стягненням судового збору у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Згідно оскарженої постанови, 13.10.2022 року о 23.40 годині, ОСОБА_1 , по вул. Добровольського 98б, в м. Одесі, керував транспортним засобом «Мазда» державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей, порушення мови). Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 відмовився, порушивши вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду захисник Хартов М.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість постанови, стверджує про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та дослідженим доказам, просить скасувати постанову та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апелянт посилається на те, що судом першої інстанції судове засідання проведено за відсутності ОСОБА_1 , який не повідомлявся будь-яким чином про дату, час та місце розгляду справи, з урахуванням того, що матеріали про адміністративне правопорушення надійшли до суду в листопаді місяці, що свідчить про порушення права на захист ОСОБА_1 .

Апелянт зазначає, що суд при наявності підстав про притягнення особи до відповідальності послався лише на протокол про адміністративне правопорушення, однак посилання про наявність в матеріалах справи відеозапису проведення огляду, або залучення свідків, в постанові відсутні. Крім того, захисник зазначив, що до теперішнього часу, ані захисник, ані ОСОБА_1 з матеріалами справи не ознайомлені, хоча до суду першої інстанції таке клопотання подано 13.03.2023 року, а при вивченні постанови суду, яка розміщена в ЄДРСР зроблено висновок про формальність підходу суду до розгляду справи.

Разом з апеляційною скаргою адвокатом подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду від 31.01.2023 року, мотивуючи тим, що про існування постанови ОСОБА_1 та його захисник дізнались під час моніторингу ЄДРСР - 13.03.2023 року.

Апеляційний розгляд проведено без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника Хартова М.В., оскільки стороною захисту подано клопотання про проведення апеляційного розгляду без їх участі.

За таких обставин суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі можливі та необхідні умови для реалізації права учасників процесу на доступ до правосуддя.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали адміністративної справи та долучені до справи докази; апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Що стосується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційним судом встановлено таке.

Згідно положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

Як вбачається з матеріалів судової справи, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні суду першої інстанції не приймав, копію постанови не отримував.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подана до Суворовського районного суду м. Одеси 23.03.2023 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду (а.с.12).

З урахуванням встановлених обставин, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити ОСОБА_1 право на доступ до правосуддя, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що останньому була вручена або надіслана судом першої інстанції копія оскарженої постанови, а тому у апеляційного суду відсутні підстави ставити під сумнів твердження апелянта щодо ознайомлення із текстом оскарженої постанови лише 13.03.2023 року. Матеріали справи доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження не спростовують.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскарженої постанови, апеляційним судом встановлено таке.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді першої інстанції є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.

Так, згідно з протоколом серії ААД №358223 від 13.10.2022 року о 23.40 годині, по в м. Одесі по вул. Добровольського 98б, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Мазда» р/н НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови, почервоніння та звуження очей. На огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився, порушивши вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП(а.с.2).

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №358223 від 13.10.2022 року ОСОБА_1 підписав, свої заперечення, або зауваження не зазначив, та лише зазначив про те, що не згоден з протоколом. Окремо за межами протоколу про адміністративне правопорушення, свої пояснення ОСОБА_1 не виклав.

При цьому, на противагу доводам апеляційної скарги захисника щодо відсутності в матеріалах справи будь-яких доказів, окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №358223 від 13.10.2022 року, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а також відсутності в матеріалах справи відомостей про залучення свідків правопорушення, або відеозаписів, які б засвідчили відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, апеляційний суд визнає безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Тобто, діючим законодавством про адміністративні правопорушення визначено порядок фіксації обставин, за яких поліцейськими фіксується саме правопорушення. Та така фіксація передбачає наявність саме відео фіксації, та лише у разі неможливості її проведення, поліцейські зобов`язані запросити двох свідків.

Так, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №358223 від 13.10.2022 року, копію якого отримав ОСОБА_1 , його було складено на місці події, підтвердженням чого є відеозапис з нагрудних камер поліцейських, номери яких були двічі зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення під номерами Б/К 474941 та Б/К 470943.

При цьому, зазначення номерів нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксовано факт відмови останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, виключає можливу подальшу фальсифікацію записів, оскільки номери камер поліцейських вже зафіксовані в самому протоколі, а на CD-диску, долученому до справи збережено сам відеозапис, що дозволяє відобразити таке зображення в подальшому як у судовому засіданні, так і надати стороні захисту для ознайомлення з ним.

У своїй постанові місцевий суд зазначив, що винність ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП, доведена в повному обсязі зібраними по справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 358223 від 13.10.2022 року та іншими документами, долученими інспектором до протоколу.

При цьому, серед інших, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 358223 від 13.10.2022 року доказів, є CD-диск із відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксовано як відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, так і вручення йому копії протоколу, де зазначено, що події зафіксовані на нагрудні камери поліцейських Б/К 474941 та Б/К 470943.

З огляду на те, що захисник не був ознайомлений з матеріалами провадження у суді першої інстанції, таке право ним реалізовано у суді апеляційної інстанції.

Як зазначено вище, поліцейськими здійснювалась фіксація події на нагрудні камери, відеозаписи яких в подальшому долучені до адміністративної справи, що свідчить про відсутність порушень вимог законодавства з боку поліцейських.

За наведених обставин дослідженні судом докази спростовують доводи захисника Хартова М.В. про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, та навпаки повністю підтверджують винуватість останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу, що відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння сама по собі містить склад адміністративного правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність. При цьому, незгода водія з діями працівників поліції щодо вказаних обставин не має жодного значення, оскільки такі дії є особистим волевиявленням особи, що не бажає пройти медичний огляд.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер», а після його відмови запропоновано пройти такий огляд у медичному закладі, його категорична відмова від огляду на стан сп`яніння беззаперечно вказує на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що долучений до матеріалів справи відеозапис, беззаперечно та поза розумним сумнівом підтверджує відомості викладені в протоколі та доводить вину правопорушника.

Таким чином, доводи апелянта про неповне з`ясування суддею першої інстанції обставин справи, апеляційний суд визнає безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

З огляду на наведене, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення, суддя першої інстанції дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини.

Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції в оскарженій постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, стороною захисту не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи в суді першої інстанції.

За таких обставин суд визнає доводи апеляційної скарги безпідставними, що свідчить про відсутність підстав для її задоволення та скасування оскарженої постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Поновити строк захиснику Хартову М.В. в інтересах ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови судді Суворовського районного суду м. Одеси від 30.01.2023 року.

Апеляційну скаргу захисника Хартова М.В. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 30.01.2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винуватим за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський