Справа№938/480/23
Провадження № 3/938/262/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Джус Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов з Головного управління ДПС у Івано-Франківській області

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, пенсіонера, інваліда ІІ групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участю:

захисника особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності: адвоката Атаманюка Р.І.

в с т а н о в и в:

до Верховинського районного суду Івано-Франківської області надійшов матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164 КУпАП.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №437169 від 22.06.2023, ОСОБА_1 22.06.2023 о 11год 20хв. на за адресою смт.Верховина, вул. Гуцульського повстання, на території Верховинського ринку, здійснював реалізацію сушеного тютюну без ліцензії на продаж, чим порушив вимоги ч.1 ст. 164 КУпАП.

У ч.1 ст.268 КУпАП закріплено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до системного аналізу положень ст.277 КУпАП, справи про адміністративне правопорушення передбачене ст.164 КУпАП, розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

З метою належного повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про дату, час та місце розгляду справи, забезпечення можливості реалізації нею свого права на захист, розгляд справи було призначено на 24.07.2023.

В судове засідання 24.07.2023 з`явилась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав клопотання про відкладення розгляду справи для надання йому можливості скористатись правовою допомогою адвоката. З наведених підстав розгляд справи було відкладено на 31.08.2023.

В судове засідання 31.08.2023 з`явився захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначив, що ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП не визнає, та подав клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Справу просив розглядати за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Обґрунтовуючи подане клопотання захисник посилається на те, що стаття 256 КУпАП передбачає, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається нормативний акт, який передбачає відповідальність за відповідне правопорушення. Тобто необхідним є встановлення та зазначення у протоколі норми яких законів порушила особа, діючи всупереч встановленому порядку зайняття господарською діяльністю.

Положення ч.1 ст. 164 КУпАП є бланкетними, та відсилають до нормативно-правових актів, які, зокрема, регулюють провадження господарської діяльності без одержання документів дозвільного характеру на провадження виду господарської діяльності, якщо його одержання передбачене законом.

Натомість, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №437169 від 22.06.2023 року щодо ОСОБА_1 не вказано конкретно, яку саме норму спеціального закону було ним порушено, у результаті чого може настати відповідальність, передбачена ч.1 ст.164 КУпАП.

Також захисник звертає увагу на те, що відповідно до положень ст.15 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», визначено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Відтак, під здійсненням без одержання ліцензії роздрібної торгівлі тютюновими виробами слід розуміти здійснення без ліцензії такого виду господарської діяльності фізичними особами, зареєстрованими як суб`єкти підприємництва, та юридичними особами, оскільки лише суб`єкт господарювання юридична особа або фізична особа підприємець мають право отримати ліцензію на роздрібну торгівлю тютюновими виробами.

Разом з тим ОСОБА_1 не зареєстрований як підприємець , а тому не може бути суб`єктом правопорушення, яке ставиться йому у вину.

Окрім того, захисник посилається на те, що вирощування тютюну та його подальший продаж не входить до переліку видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, визначених ст. 7 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності".

Суддя, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов такого висновку.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно приписів ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 статі 256 КУпАП закріплені вимоги, згідно яких у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме він має містити повні та точні відомості про вчинення правопорушення, його кваліфікацію, дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, якщо вони є. Саме протокол про адміністративне правопорушення є документом, в якому формулюється суть правопорушення.

Судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення має відбуватися виключно в межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення. Суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, в якій уповноваженою на те особою зазначаються всі ознаки складу адміністративного правопорушення та обставини його вчинення, перекваліфіковувати дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, самостійно відшукувати докази винуватості такої особи.

З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Виходячи із системного аналізу наведених положень закону, а також практики ЄСПЛ, що за правилами, визначеними ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" має враховуватися судом як джерело права, можна зробити висновок, що у справах про притягнення осіб до адміністративної відповідальності належними вважаються докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність передбачених ст. 280 КУпАП обставин, які підлягають доказуванню у справі, а також інших обставин, які мають значення для справи, та прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підтвердження вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, працівниками поліції надано суду наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №437169 від 22.06.2023, згідно з яким ОСОБА_1 22.06.2023 о 11год 20хв. за адресою смт.Верховина, вул. Гуцульського повстання, на території Верховинського ринку, здійснював реалізацію сушеного тютюну без ліцензії на продаж, чим порушив вимоги ч.1 ст. 164 КУпАП;

- письмові пояснення ОСОБА_2 від 22.06.2023, в яких він зазначає, що 22.06.2023 о 11год 20хв. на базарі в смт.Верховина по вул. Гуцульського Повстання здійснював реалізацію тютюну висушеного, вирощеного самостійно на своїй присадибній ділянці, по 40 гривень за кілограм;

- копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 ;

- протокол добровільної видачі від 22.06.2023, згідно з яким ДОП Верховинського РВП Мельничук М.Ю., в присутності понятих добровільно прийняв від ОСОБА_1 1кг. 500гр. сушеного тютюну;

-квитанцію №5 від 22.06.2023 про прийняття на зберігання від ДОП Верховинського РВП ГУНП Мельничука М.Ю. речових доказів по адміністративній справі, а саме: запечатаного поліетиленового пакету із 1 кг 500гр. тютюну сушеного;

- довідку №254 від 10.05.2023 видану Снятинською міською радою Старостинський округ №4 Коломийського району Івано-Франківської області про те, що гр. ОСОБА_3 , 1967 р.н., на своїй власній ділянці вирощує тютюн, капусту, огірки, помідори, перець, кабачок, баклажани;

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 1 ст.164 КУпАП передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Отже, норма ч.1 ст.164 КУпАП є бланкетною та відсилає до спеціального законодавства.

Однак, розкриваючи склад адміністративного правопорушення, в протоколі не вказано нормативний акт - закон (назву, статтю, пункт, абзац), вимоги якого було порушено ОСОБА_1 та не приведено описову частину протоколу у відповідність до положень даного нормативного акту.

Об`єктом цього правопорушення законодавець визначає суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.

Відповідно до ст.3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, є зокрема у даному випадку, суб`єкт господарювання, який проводить господарську діяльність без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Відповідно до ст.55 ГК України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно фабули правопорушення викладеної у протоколі, ОСОБА_1 ставиться у вину реалізація сушеного тютюну без ліцензії на продаж.

Пунктами 4,5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» передбачено, що під здійсненням особою не зареєстрованою, як суб`єкт підприємства, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Натомість під здійсненням без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню слід розуміти здійснення без ліцензії таких видів господарської діяльності фізичними особами, зареєстрованими як суб`єкти підприємництва, та юридичними особами.

Однак до матеріалів, які надійшли із Верховинського районного відділення поліції, не долучено доказів того, що ОСОБА_1 зареєстрований як підприємець та відповідно є суб`єктом господарювання і здійснює господарську діяльність. Також матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 системно займається господарською діяльністю пов`язаною з реалізацією тютюну без відповідної ліцензії, що є обов`язковим елементом для визначення поняття підприємництво.

Таким чином, ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

До матеріалів також не долучено жодних доказів, зокрема, пояснень свідків, які були очевидцями події, відеоматеріалів моменту вчинення правопорушення, тощо., які б підтверджували факт реалізації тютюну, зокрема конкретним покупцям.

Наявність протоколу, без підтвердження іншими доказами, залишається припущенням, яке трактується на користь обвинувачуваної особи і само по собі не може бути покладено в основу висновку про винуватість.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а згідно ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно достатті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини "поза розумним сумнівом" означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного "розумного сумніву" в цьому, тоді як наявність такого "розумного сумніву" у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

З огляду на викладене приходжу до висновку, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП не здобуто належних, достовірних, допустимих і достатніх доказів, яких було б достатньо для визнання його винним у вчиненні зазначеного правопорушення.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП слід закрити у зв`язку з відсутністю доказів про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст.164, ст.ст. 247,251, 283, 284 КпАП України, суддя,

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Верховинський районний суд Івано-Франківської області або безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя Роман ДЖУС