П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа №377/463/23

Провадження №3/377/209/23

16 червня 2023 року суддя Славутицького міського суду Київської області Бабич Н.С., за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП, що надійшла з Відділення поліції № 2 Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

У С Т А Н О В И Л А:

Згідно з протоколом серії ВАВ № 474627 від 14 червня 2023 року, 06 червня 2023 року, о 15 годині 28 хвилин, громадянин ОСОБА_1 , в АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_2 домашнє насильство, тобто дії психологічного характеру, а саме: кричав, ображав нецензурною лайкою, хапав за одяг, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 у призначене судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Подав до суду заяву в, якій просив розглядати справу за його відсутності.

Ураховуючи, що присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою для розгляду даної справи за правилами статті 268 КУпАП, то справа розглянута за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши наявні матеріали справи, вважаю необхідним зробити такий висновок.

Відповідно до частини 1 статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно із статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Частина 1 статті 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (частина 1 статті 251 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина 2 статті 251 КУпАП).

На підтвердження обставин, зазначених у протоколі серія ВАВ № 474627 від 14.06.2023 про адміністративне правопорушення, суду надано:

- рапорт начальника чергової частини ВП №2 (м. Славутич) Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Кота В.В. від 06.06.2023, відповідно до якого 06.06.2023 о 15:59 надійшло повідомленні зі служби 102 про те, що 06.06.2023 о 15:28, дівчині Кристині потрібна допомога, оскільки за адресою: АДРЕСА_2 , буянить її співмешканець;

- письмову заяву ОСОБА_2 від 06.06.2013, в якій вона просить притягнути до адміністративної відповідальності її колишнього хлопця ОСОБА_1 , який 06.06.2023, близько 15:30, вчинив відносно неї домашнє насильство;

- письмові пояснення ОСОБА_2 від 06.06.2023, відповідно до яких вона проживає за адресою: АДРЕСА_3 . 05.06.2023 разом зі своїм хлопцем ОСОБА_1 вона пішла до нього в квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , де вони святкували її день народження, після чого вона залишилася у нього ночувати. 06.06.2023 вони разом вживали спиртні напої, а потім, близько 15:30, ОСОБА_3 вчинив з нею сварку, в ході якої висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, штовхав її та хапав за руки, за одяг і волосся;

- форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства;

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 13.06.2023, згідно з якими 06.06.2023 до нього прийшла ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Вони разом вживали алкогольні напої. У розмові його знайома почала підозрювати його у зраді та через велику кількість випитого алкоголю вони почали сваритися між собою, при цьому він кричав та сварився нецензурними словами. Потім він хотів випровадити ОСОБА_2 із своєї квартири, але у нього не вийшло, після чого приїхали працівники поліції;

- письмові пояснення ОСОБА_4 від 13.06.2023, відповідно до яких вона проживає за адресою: АДРЕСА_4 . У квартирі АДРЕСА_5 проживає незнайомий їй молодий чоловік. Близько місяця тому вона бачила, як із тієї квартири виходила молода жінка та викрикувала образи нецензурною лайкою;

- письмові пояснення ОСОБА_5 від 13.06.2023, згідно з якими, вона проживає за адресою: АДРЕСА_6 , проживає ОСОБА_6 , до якого раніше приходила дівчина ОСОБА_7 , вона чула як вони сварилися. 06.06.2023, після 13:00 , вона почула крик та стук із квартири АДРЕСА_5 , після чого пішла до цієї квартири, щоб дізнатися що сталося. Двері їй відчинила ОСОБА_7 , яка була одягнута тільки у спідню білизну, яка плакала і скаржилася на ОСОБА_8 , що він її ображає, просила викликати поліцію;

- копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданого 29 березня 2007 року Корюківським РВ ГУ МВС України в Чернігівській області;

- копію паспорта громадянина України ОСОБА_2 № НОМЕР_2 , виданого 06.11.2022, орган що видав 3218.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 частини 1 статті 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином, під домашнє насильство психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання, словесні образи та погрози не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли вони спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вбачається, що між ними стався конфлікт з приводу того, що ОСОБА_2 почала підозрювати ОСОБА_3 у зраді.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства в сфері запобігання та протидії домашньому насильству свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

У той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Дії, вчинені ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 , в межах цього конфлікту не вказують на вчинення ним того виду насильства, який визначений у диспозиції частини 1 статті 173-2 КУпАП, оскільки належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження того, що такі дії призвели або могли призвести до настання для потерпілої наслідків, зазначених у цій статті, матеріали справи не містять. Зазначення потерпілою ОСОБА_2 у письмовій заяві про вчинення її колишнім хлопцем ОСОБА_9 відносно неї домашнього насильства, за відсутності у матеріалах справи належних, допустимих і достатніх доказів того, що вказані у протоколі про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_3 призвели до настання наслідків, передбачених диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП, не є достатнім для встановлення наявності складу такого правопорушення в діях останнього.

Крім того, частиною 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на осіб, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою.

Проте, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та потерпіла ОСОБА_2 спільно проживають (проживали) однією сім`єю, не перебуваючи у шлюбі між собою.

Водночас, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, суд позбавляється статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно зі статтею 62 Конституції України відсутність та неповнота доказів трактується на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У своїй сукупності наведені вище обставини вказують на відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Відповідно до частини 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин необхідно закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за частиною 1 статті 173- 2 КУпАП на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 247, 283-284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 173-2 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Славутицький міський суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. С. Бабич