Справа № 127/8196/23
Провадження № 3/127/2405/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2023 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Шлапак Д.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 173, ст. 185 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення, 21.03.2023 о 23 год. 40 хв. по вул. Соборній 73 в м. Вінниці ОСОБА_1 перебуваючи в громадському місці, висловлювався нецензурною лайкою. Чим порушував громадській порядок і спокій громадян.

21.03.2023 о 23 год. 44 хв. по вул. Соборній 73 в м. Вінниці ОСОБА_1 не виконав законного розпорядження працівників поліції про припинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП, а саме не припинив висловлюватися нецензурною лайкою в громадському місці. Чим здійснив злісну непокору законному розпорядженню поліцейського.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в скоєні адмінправопорушень не визнав та пояснив, що умислу на порушення громадського порядку не мав та громадський порядок не порушував, непокору працівникам міліції він не вчиняв, а навпаки працівники поліції безпричинно його зупинили та склали матеріали.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, відеозапис з нагрудних камер поліцейських, суд приходить до наступного.

Статтею 173 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Статтею 185 КУпАП передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Протоколи про адміністративні правопорушення, складені правомочною на те посадовою особою, однак в порушення вимог ч. 1 ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вони не містять обов`язкові дані, передбачені вказаною статтею, а тому не є основним джерелом доказової інформації про події правопорушень та особу порушника.

Редакція статті 185 КпАП, передбачає відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Установлення злісності непокори, законності розпорядження або вимоги працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, є обов`язковими ознаками вищевказаного адміністративного правопорушення.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (абзац 2 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 року N 8 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів»).

Із таким тлумаченням терміну «злісна непокора» погодився Конституційний Суд України в абз. 2 п. 5 рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011 у справі № 1-28/2011 за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 263 КпАП та п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про міліцію» (справа про строки адміністративного затримання).

Оцінюючи вказані докази, суд зважає, що в протоколах не вказано свідків та потерпілих, які б могли підтвердити чи спростувати обставини вчинення адміністративних правопорушень, а також не наведено доказів того, що поведінка ОСОБА_1 порушувала громадській порядок і спокій громадян.

Також, жоден із вищевказаних доказів не підтверджує наявність у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 стверджував, що громадський порядок не порушував, нецензурною лайкою не виражався,непокору працівникам міліції він не вчиняв.

Так, в судовому засіданні досліджено відеозапис з нагрудних камер поліцейських, однак фактів викладених в протоколах, а саме порушення ОСОБА_1 громадського порядку та непокору працівникам поліції, відеозапис не містить.

Будь-які інші докази при направленні справ до суду для розгляду по суті до протоколів не долучені.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод

Враховуючи викладене, оцінивши наведені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, доводи та подані докази на підтвердження відсутності в його діях складу правопорушень, дослідивши усі наявні у справі докази, суддя за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки обставини скоєння адміністративних правопорушень, які викладені в протоколах про адміністративне правопорушення, не підтверджені будь-якими належними доказами у судовому засіданні.

Крім того в протоколах про адміністративне правопорушення не розкритий причинно-наслідковий зв`язок суб`єктивної сторони з наслідками.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що факти вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ст. 173, ст. 185 КУпАП, не знайшли підтвердження в судовому засіданні, що зумовлює закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративних правопорушень.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

В зв`язку з вищенаведеним, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, тому провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 173, 185, 221, 247, 265, 283, 284 КУпАП суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адмінправопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Провадження в справі про адмінправопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області.

Суддя: