ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/8314/22 Номер провадження 33/814/1547/23Головуючий у 1-й інстанції Калько О. С. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Андрейко Я.Г., за участі захисника ОСОБА_1 адвоката Бурдукової Марини Вікторівни в режимі відеоконференції, -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Бурдукової Марини Вікторівни на постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 07 липня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Київського районного суду м. Полтави від 07 липня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становило 17000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 27.09.2022 о 19 год. 50 хв. він керував автомобілем KIA CERATO д.н.з. НОМЕР_1 по просп.. Індустріальному, 44 в м. Харків з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alkotest 6820 та в медичному закладі КНП ХОР ОНД відмовився в присутності двох свідків, чим ОСОБА_1 порушив вимогу п.п. 2.5 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржила захисник ОСОБА_1 адвокат Бурдукова Марина Вікторівна, подавши апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 07 липня 2023 року, та закрити провадження стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнятою без всебічного та повного дослідження обставин події, яку визнано правопорушенням.

На підтвердження своєї позиції посилається на те, що із наявного в матеріалах справи відеозапису неможливо встановити всі обставини події, зокрема, момент зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Крім того, посилається на те, що жоден із свідків не зазначив того, що ОСОБА_1 керував автомобілем або був зупинений працівниками поліції. Пояснення свідків були сфабриковані працівниками поліції. Разом із тим, апелянт посилається на те, що працівниками поліції не було відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та не було дотримано порядку проведення огляду на стан сп?яніння.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника в режимі відеоконференції, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що 27.09.2022 о 19 год. 50 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем KIA CERATO д.н.з. НОМЕР_1 по просп.. Індустріальному, 44 в м. Харків з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alkotest 6820 та в медичному закладі КНП ХОР ОНД відмовився в присутності двох свідків, чим ОСОБА_1 порушив вимогу п.п. 2.5 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що дане правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ААБ № 302516 від 27.09.2022 ( а.с.1), довідкою про отримання посвідчення водія ( а.с.3), матеріалами відеофіксації пригоди, з яких вбачається, що ОСОБА_1 в присутності свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, при цьому неодноразово звертається до працівників поліції з питанням про «причину зупинки» (а.с.4), направлення (а.с.5), направленням на проведення огляду (а.с.6), поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі (а.с.7,8), рапортом ( а.с.9).

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.5. ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.5 ПДР України.

Доводи апелянта про те, що із наявного в матеріалах справи відеозапису неможливо встановити всі обставини події, зокрема, момент зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , суд відхиляє зважаючи на наступне. Із дослідженого в ході судового засідання відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 перебував на водійському сидінні автомобіля двигун якого був у робочому стані, спілкувався із працівниками поліції щодо причини його зупинки. Із рапорту поліцейського від 27.09.2022 року вбачається, що ним було зупинено автомобіль КІА CERATO д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками пошкодження заднього бампера, у ході спілкування з водієм були виявлені у останнього ознаки алкогольного сп`яніння. Відтак, матеріалами справи у сукупності підтверджується факт керування ОСОБА_1 вказаним вище автомобілем.

Крім того, суд не бере до уваги посилання апелянта на те, що жоден із свідків не зазначив того, що ОСОБА_1 керував автомобілем або був зупинений працівниками поліції, адже пояснення свідків в даному випадку стосуються виключно факту відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, а не керування чи не керування ним транспортним засобом. При цьому ст. 266 КУпАП надає працівникам поліції альтернативу щодо доведення факту відмови від проходження огляду, або за показаннями свідків, або за допомогою відеозапису обставин події.

Надані суду апеляційної інстанції заяви свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не спростовують фактів встановлених судом, оскільки ними лише підтверджено дані, які і так вбачаються з матеріалів справи, а саме, що останні власноручно пояснення не писали, а поставили свої підписи на їх підтвердження. Інші факти ними не спростовуються.

Твердження апелянта про те, що працівниками поліції не було відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що викликає сумнів у законності дій поліцейського у оформленні матеріалів, суд відхиляє як таке, що не впливає на встановлені вище факти керування ОСОБА_1 вказаним автомобілем та його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», зі змісту якого, сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Хабардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 адвоката Бурдукової Марини Вікторівни не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Бурдукової Марини Вікторівни залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 07 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин