П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.04.2023 м. Бар Вінницької області

Суддя Барського районного суду Вінницької області Питель О.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, за ч. 3 ст. 130 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 324903, що складений о 18:40 23.09.2022 по вул. Заводській у м. Бар Вінницької області інспектором СРПП ВП № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області сержантом поліції Микулічем П.В., 23.09.2022 о 18:40 по вул. Заводській у м. Бар ОСОБА_1 керував транспортним засобом Honda Accord, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нечітка вимова, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду в установленому законом порядку на місці та у лікувальному закладі КНП «Барська міська лікарня» відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачено відповідальність за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Пояснив, що 23.09.2022 він не керував транспортним засобом марки Honda Accord, д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом автомобіля був ОСОБА_2 . Вони з ОСОБА_3 приїхали десь до РСУ та стояли чекали знайомого. ОСОБА_4 відійшов від автомобіля. Коли повернувся, то біля автомобіля були працівники поліції, вказували щоб ОСОБА_3 пройшов огляд на стан сп`яніння. Працівниками поліції було викликано евакуатор. З`ясувавши, що автомобіль належить ОСОБА_4 , працівник поліції вказав, щоб ОСОБА_4 заїхав автомобілем на евакуатор. ОСОБА_4 виконав вимогу поліцейського, після чого той же поліцейський висунув вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки ОСОБА_4 керував автомобілем.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що 23.09.2022 у вечірню пору доби він та ОСОБА_4 поїхали до РСУ, де мали зустрітися зі своїм знайомим. За кермом автомобіля ОСОБА_4 був ОСОБА_3 . Поки вони очікували ще одного товариша, ОСОБА_4 відійшов, а ОСОБА_3 сів у транспортний засіб на заднє сидіння, яке розташоване за переднім пасажирським. У цей час під`їхали поліцейські. Висунули йому вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, на що ОСОБА_3 погодився. Огляд він проходив у лікарні та було встановлено, що він не перебуває у стані сп`яніння. Після того, як ОСОБА_3 з поліцейськими повернувся до місця події, то вже прибув евакуатор і поліцейський вказав ОСОБА_4 , щоб той заїхав на евакуатор. ОСОБА_4 намагався заїхати, однак водій евакуатора сказав, що сам заїде. Після цього працівник поліції висунув вимогу ОСОБА_4 пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки той керував автомобілем, на що ОСОБА_4 відмовився, бо керував автомобілем на вимогу поліцейського.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення (ст. 280 КУпАП).

Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 3 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті (зокрема, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції), вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок встановлення підстав для огляду і процедура проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння регулюється нормами статті 266 КУпАП і нормами підзаконних нормативно-правових актів, які прийняті на виконання КУпАП і не суперечать нормам Кодексу.

Згідно зі ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За змістом пунктів 6, 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (надалі Порядок № 1103), водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Зі змісту наведених норм законодавства випливає, що адміністративна відповідальність настає за відмову пройти огляд на стан сп`яніння, якщо поліцейським висунуто правомірну вимогу пройти огляд у тому порядку, який встановлений законом, а особа відмовилась пройти огляд в порядку, який встановлено законом. Вимозі поліцейського до водія пройти огляд на стан сп`яніння повинно передувати встановлення поліцейським ознак стану сп`яніння у водія. Водій за своїм власним вибором має право пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння або на місці зупинки транспортного засобу, або у відповідному закладі охорони здоров`я, що вбачається зі змісту статті 266 КУпАП. При цьому поліцейський зобов`язаний забезпечити проведення огляду особи у закладі охорони здоров`я, якщо особа відмовилася пройти такий огляд на місці і погодилася пройти огляд у закладі охорони здоров`я.

Відповідно до п. 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно з абз. 6 п. 9 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» зазначається - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 Закону України "Про національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб.

Згідно з п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026), включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

На підставі досліджених у судовому засіданні доказів, суд встановив таке.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №324903 від 23.09.2022, у графі "суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин" зазначено: " 23.09.2022 о 18:40 по вул. Заводській у м. Бар ОСОБА_1 керував транспортним засобом Honda Accord, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нечітка вимова, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду в установленому законом порядку на місці та у лікувальному закладі КНП «Барська міська лікарня» відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачено відповідальність за ч. 3 ст. 130 КУпАП".

Таким чином, у протоколі зафіксовано правопорушення, що полягало у відмові особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння. Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 130 КУпАП, а саме дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, поліцейськими до протоколу не долучено документів, які б підтверджували таку кваліфікацію дій ОСОБА_4 (зокрема, постанови суду про притягнення до відповідальності двічі протягом року).

У судовому засіданні було оглянуто відеозапис, який долучений працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення. Відеофіксація була розпочата о 18:46 23.09.2022 та завершена о 18:49. Відеозапис відображає виїзд ОСОБА_1 на вимогу поліцейського транспортним засобом Honda Accord на евакуатор, вимогу поліцейського пройти огляд та відмову Кульчицького від огляду.

Оцінюючи обставини події на підставі зібраних доказів, суд також ураховує практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до чинного в Україні законодавства, є джерелом права й підлягають обов`язковому застосуванню до правовідносин, що виникають у судовій практиці.

Згідно з п. 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року» (далі Конвенція), Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7, № 11 до Конвенції від 17.07.1997, Україна повністю визнає на своїй території дію ст. 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою юрисдикції Європейського суду з прав людини з усіх питань, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції, у зв`язку з чим у національному кримінальному судочинстві під час застосування норм Конвенції з метою їхнього тлумачення є можливим застосування рішень Європейського суду з прав людини, що мають прецедентний характер.

Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що судді мають застосовувати зазначену Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ до провадження у справах за ст. 130 КУпАП слід застосовувати вимоги до кримінального провадження, з огляду на суворість стягнення, що передбачив законодавець за цією статтею.

Стаття 6 Конвенції передбачає, зокрема, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення» (п. 1).

«Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку» (п. 2).

З огляду на європейську практику, під час визначення того, чи було порушення п. 1 ст. 6 Конвенції у зв`язку з провокацією злочину, ЄСПЛ оцінює ситуацію на предмет наявності ознак підбурювання особи до вчинення злочину співробітниками правоохоронних органів (матеріальний аспект) і дотримання позитивних зобов`язань держави розглянути належно заяву особи про схиляння її до вчинення злочину співробітниками правоохоронних органів (процесуальний аспект).

Щодо ролі співробітників правоохоронних органів у скоєнні злочину, то ЄСПЛ розглядає момент початку здійснення ними відповідного заходу, щоб визначити, чи «приєдналися» вони до злочину, який особа вже почала здійснювати без будь-якої участі з їхнього боку, чи своїми навмисними діями спровокували особу на вчинення такого злочину.

До того ж суд зазначив, що будь-яка негласна інформація повинна відповідати вимозі, що слідство має вестися загалом в пасивній формі.

Це виключає, зокрема, будь-які дії, які можуть тлумачитися як здійснення тиску …чи, наприклад, прояв ініціативи в контактах із заявником (Рішення ЄСПЛ від 02.10.2012 «Вєсєлов, ОСОБА_5 та Дружинін І.В. проти Російської Федерації»)

У судовому засіданні на підставі зібраних доказів було встановлено, що ОСОБА_4 не керував автомобілем, не мав наміру ним керувати. Тобто без дій поліцейського, який вийшов за межі пасивної участі у виявленні та фіксації правопорушення, та дав вказівку ОСОБА_4 виїхати автомобілем на причіп евакуатора, - правопорушення не було б вчинене.

Таким чином суд констатує відсутність такої ознаки адміністративного правопорушення як умисел, тому у діях ОСОБА_4 відсутній склад адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності у діях особи складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя