Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/240/22
Провадження № 3/499/4/23
П О С Т А Н О В А

про закриття провадження по справі

28 березня 2023 року смт Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Погорєлов І.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли після доопрацювання від ВП №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого АДРЕСА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Іванівського районного суду Одеської області після доопрацювання надійшла справа відносно громадянина ОСОБА_1 про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно протоколу серії ДРП18 №169712 від 16.04.2022 року, громадянин ОСОБА_1 , 15.04.202 року о 23 годині 10 хвилин в смт. Іванівка по вул. Центральній керував автомобілем ВАЗ 2109 д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме почервоніння очей, різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Від медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та продуття алкотестеру «Драгер» відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

У дане судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом отримання смс-повістки, заяв та клопотань не надав, про причини неявки не повідомив, однак враховуючи строк розгляду справи та неповідомлення ОСОБА_1 причин неявки, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявними матеріалами, оскільки у відповідності до ст.268 КУпАП участь особи при розгляді даної категорії справ не є обов`язковою.

При цьому, раніше у судових засіданнях особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, які наведені в протоколі про адміністративне правопорушення не визнав у повному обсязі і суду надав пояснення, відповідно до яких підтвердив той факт, що 15.04.2022 року приблизно о 22:00 год. його знайомі попросили підвезти їх до смт. Іванівка, він сів за кермо автомобіля ВАЗ 2109 д/н НОМЕР_1 та разом зі своїми знайомими, прізвища яких ОСОБА_2 та ОСОБА_3 приїхали до смт. Іванівки та зупинилися біля «Центру зайнятості» по вул. Центральній, при цьому він ( ОСОБА_1 ) жодних алкогольних напоїв в той день не вживав, в стані алкогольного сп`яніння не перебував. Коли вони стояли на даній зупинці, до них підійшли військові, а саме особи, які зазначені свідками в протоколі, між ними виник конфлікт та військові викликали поліцію, співробітники якої склали відносно нього даний протокол, відомості, вказані в якому не відповідають дійсності, оскільки по-перше алкотестер «Драгер» він був згодний продути, так як вважав себе повністю тверезим, однак йому співробітники поліції не пропонували його продути, також вказав, що не відмовлявся від медичного огляду на стан сп`яніння, однак не хотів їхати до м. Одеса, оскільки не хотів на тривалий час залишати вдома одну свою дружину, яка хворіє. При цьому пройти медичний огляд в смт. Іванівці йому запропоновано не було. Окрім даних обставин, ОСОБА_1 відзначив, що при складанні відносно нього протоколу та здійснення співробітниками поліції всіх необхідних процедур - відеозапис не вівся, свідки присутні не були. Вважав, що в його діях відсутній склад даного адміністративного правопорушення, оскільки він не керував транспортним засобом, не перебував в стані алкогольного сп`яніння, та не відмовлявся в присутності свідків чи під відеозапис від проходження медичного огляду на стан сп`яніння та продуття алкотестеру «Драгер» на місці.

Суддя, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , надані у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_4 , особи, яка складала протокол ОСОБА_5 , телефонограми свідків по справі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вивчивши та детально проаналізувавши матеріали даної адміністративної справи на засадах змагальності і диспозитивності та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серія ДРП18 №169712 від 16.04.2022 року, що складений відносно громадянина ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведені «поза розумним сумнівом» особою, яка ініціювала процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності належними доказами, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що 16.04.2022 року поліцейським СРПП відділення №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області Негру О.Ф. відносно громадянина ОСОБА_1 було складено протокол про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Поліцейським СРПП відділення №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області Негру О.Ф (ініціатором процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності в розумінні ст.254 КУпАП) у протоколі серія ДРП18 №169712 від 16.04.2022 року відносно ОСОБА_1 зазначено, що громадянин ОСОБА_1 , 15.04.202 року о 23 годині 10 хвилин в смт. Іванівка по вул. Центральній керував автомобілем ВАЗ 2109 д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме почервоніння очей, різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Від медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та продуття алкотестеру «Драгер» відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, а й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України).

Системний аналіз та юридичний зміст положеньч.2 ст.61 Конституції України свідчить проте, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету ОСОБА_5 Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться у вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 278 КУпАП визначає умови підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення. Згідно даної норми, орган, (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали, чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Стаття 280 КУпАП визначає обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Так, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 1.10. Правил дорожнього руху визначено, що водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху , затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами), водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення, зокрема, стану алкогольного сп`яніння. Також, пункт 2.9а ПДР прямо та категорично забороняє керування транспортними засобами в стані, зокрема, алкогольного сп`яніння.

Згідно положень ст.266 КУпАП (які також діяли на час складення протоколу) Особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом можливість керування цим транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом.

Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП встановлює юридичну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, для встановлення наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та порушення п.2.5 ПДР необхідно встановити: факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, що проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, застосування при цьому з боку поліцейського технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів забезпечення присутності двох свідків, дана процедура також повинна бути дотримана при відмові особи від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Що факту здійснення відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку (під відеозапис або в присутності свідків):

Постановами Іванівського районного суду Одеської області від 20.04.2022 року, 01.08.2022 року та 21.09.2022 року даний адміністративний матеріал повертався на доопрацювання з мотивів відсутності у матеріалах справи безперервного відеозапису з моменту початку виконання поліцейським службових обов`язків, тобто з моменту виявлення правопорушення до завершення процедури складання протоколу. На виконання даних постанов, до матеріалів справи були долучені рапорти співробітника поліції ОСОБА_5 , відповідно до яких відеозапис не проводився.

Матеріали справи містять письмові покази свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які є військовослужбовцями, та які на протязі більше півроку викликалися до суду для надання особистих пояснень, однак які через виконання військових обов`язків не змогли з`явитися до суду однак залишили секретарю судових засідань телефонограми, згідно яких надали покази, які повністю відповідають їх письмовим показам, що містяться в матеріалах справи, та згідно яких свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 надали пояснення, що 15.04.2022 року під час дії комендантського часу вони помітили автомобіль ВАЗ 2109 д/н НОМЕР_1 , зупинили його, водій назвав пароль, хоч був у цивільному одязі та від нього йшов запах алкоголю, водій пред`явив свої документи та було встановлено, що це ОСОБА_1 , після чого ними була викликана поліція, через деяких час співробітники поліції приїхали та запросили даних осіб до відділення поліції. При цьому свідок ОСОБА_6 в телефонограмі зазначив, що у його присутності ОСОБА_1 не пропонували продути «Драгер», а чи було направлення на проходження медичного огляду йому не відомо. Свідок ОСОБА_7 у телефонограмі відзначив, що даних обставин не пам`ятає.

Щодо факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння:

У судовому засіданні поліцейський СРПП ВП №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області Негру О.Ф. особисто підтвердив, що продути алкотестер «Драгер» у ОСОБА_1 можливості не було, та такі дії йому не пропонувалися, оскільки на момент складання протоколу даний спеціальний технічний засіб перебував на повірці та застосуватися не міг.

У судовому засіданні було досліджено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого 16.04.2022 року ОСОБА_1 було направлено до Іванівської ЦРЛ Березівського району (вірна назва КНП «Іванівський медичний центр» Іванівської селищної ради Одеської області) для проходження огляду на стан сп`яніння, та на якому міститься запис, що на медичний огляд не їду у зв`язку з тим, що алкоголь не вжив, про здійснення якого ОСОБА_1 заперечував.

Постановою суду від 20.03.2023 року на підставі ст.266 КУпАП було витребувано інформацію, чи входить даний заклад охорони здоров`я до переліку закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, який затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Судом отримана відповідь, що КНП «Іванівський медичний центр» (відповідно до направлення Іванівська ЦРЛ Березівського району) не входить до переліку закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, який затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Детальний аналіз вищевказаних показань учасників події та письмових доказів по справі, свідчить про те, що учасники цієї події, допитані в судовому засіданні, дають схожі показання щодо обставин, які складають об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та які поставлені у провину особі, щодо якої працівником поліції 16.04.2022 року було ініційовано процедуру притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно, судом встановлено з огляду на положення ст.251 КУпАП, що ні у особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ні у посадової особи, яка ініціювала процедуру притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП по обставинах, що вказані в адміністративному протоколі від 16.04.2022 року не має будь-яких доказів, які могли б бути оцінені судом за принципом «поза розумним сумнівом», зокрема, фото, звуко чи відеодокази (звукозапис, відеозапис, фотознімки тощо).

Тобто, долученими до протоколу та зібраними під час розгляду справи доказами не підтверджено факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, застосування при цьому з боку поліцейського технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів забезпечення присутності двох свідків, дана процедура також не дотримана при відмові особи від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Згідно ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Так, у Рішенні «Руїз Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року Європейський Суд з прав людини нагадав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються; межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи.

Суд при оцінці наявних у справі доказів (в своїй основі це письмові пояснення осіб та показання, які надали свідки в судовому засіданні) враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Отже, враховуючи сукупність вищенаведених обставин та висновків, з огляду на імперативні положення ч.2 ст.61 та ч.3 ст.62 Конституції України, норми ст.ст.245,251,278,280 КУпАП, об`єктивні докази, які б достеменно та «поза розумним сумнівом» свідчили про вчинене (за обставин, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення від 16.04.2022 року - як акті обвинувачення у вчиненні правопорушення) особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 правопорушення, в матеріалах справи відсутні і особою, яка ініціювала його процедуру притягнення до адміністративної відповідальності не доведені.

У відповідності до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочатим, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Тобто, за сукупності вищенаведених та встановлених обставин у їх взаємозв`язку, суд змушений дійти до висновку, що розпочате адміністративне провадження відносно громадянина ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП належить закрити в зв`язку з відсутністю складу вищевказаного адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ч.2 ст.61, ч.3 ст.62 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», п.1 ст.247, ст.ст.7,251,252,266,280,283,284,289,294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, а саме за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Іванівський районний суд Одеської області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя:Ігор ПОГОРЄЛОВ