КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 361/4150/22 Головуючий у І інстанції Сердинський В.С.
Провадження № 33/824/1634/2023 Головуючий у ІІ інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 березня 2023 року Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Таргоній Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2023 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №257812 від 15 серпня 2022 року, ОСОБА_1 15 серпня 2022 року о 12 год. 35 хв., за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Мокрець, вул. Терешкової, 6, водій ОСОБА_1 керував мотоциклом марки «ИЖ Юпітер 5» н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із за допомогою газоаналізатора «DRAGER №0175» в присутності двох свідків, результат якого склав 0,26% проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, а отже в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Не погодившись з такою постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2023року скасувати, провадження у даній справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В доводах апеляційної скарги, зазначає, що суд першої інстанції формально підійшов до вирішення справи та безпідставно притягнув ОСОБА_2 до відповідальності. Звертає увагу апеляційного суду на відсутність в матеріалах справи доказів керування ОСОБА_3 транспортним засобом, мотоциклом марки «ИЖ Юпітер 5» н.з. НОМЕР_1 15 серпня 2022 року. Зазначив про те, що того дня з метою ремонту свого мотоцикла «ИЖ Юпітер 5» він здійснював транспортування вказаного транспортного засобу із допомогою свого знайомого ОСОБА_4 , а саме: ОСОБА_1 штовхав мотоцикл та тримав кермо, а ОСОБА_4 штовхав коляску мотоцикла ззаду. Патрульна поліція підійшла до них, коли вони зупинились перед залізничним переїздом. Таким чином, вважає, що функцій водія він в цей момент не виконував, транспортним засобом не управляв, фактично був пішоходом, в розумінні п. 1.10 Правил дорожнього руху України, ведучи мотоцикл, але не керуючи ним в якості водія. Зазначене свідчить про те, що він не являється суб`єктом правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.

Постановляючи рішення у даній справі, суд першої інстанції не дав оцінки поясненням свідка ОСОБА_4 , який у судовому засіданні підтвердив зазначені обставини.

Той факт, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом підтверджується також відсутність в матеріалах справи доказів порушення ним Правил дорожнього руху України, за які його слід було зупинити.

Крім того, скаржник вказує на сумнівність достовірності результату огляду з використанням приладу «Drager 6820», оскільки порушена процедура використання вказаного приладу, так як для кожного нового виміру в обов`язковому порядку повинен використовуватись новий одноразовий стерильний та змінний мундштук, а працівники поліції надали ОСОБА_1 прилад «Drager 6820» для проходження тесту на стан сп`яніння уже з приєднаним мундштуком, що є грубим порушенням Інструкції з використання даного пристрою.

Тобто, результати приладу «Drager 6820», які зафіксовані у протоколі серії ААБ №042906, чеку приладу та акті огляду, не можуть бути допустимим доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апелянт вказує також, що не був згоден з результатами огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager 6820», однак йому не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, у відповідності до вимог п. 9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вбачає також порушення в діях патрульної поліції вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП у зв`язку із не відстороненням його від керування транспортним засобом.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Бірюк М.М. підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника -адвоката Бірюка М.М., вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить висновку про задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовуючи до правопорушника адміністративне стягнення, суд першої інстанції керувався результатами тесту приладу «Драгер», своїми внутрішніми переконаннями, які ґрунтується на дослідженні обставин справи в їх сукупності та дійшов висновку про підтвердження вини ОСОБА_1 даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, на відеозаписі та поясненнями самого ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підставі цих вимог закону, а також ст.ст. 251, 252 КУпАП суд приймаючи постанову, повинен навести докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та дати їм належну оцінку в їх сукупності.

Однак, всупереч вказаним вимогам закону, судом першої інстанції не були в повному обсязі з`ясовані та перевірені всі обставини справи, у зв`язку з чим оскаржувана постанова не може бути визнана законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Аналіз вказаної норми дає підстави стверджувати, що склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Згідно пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Касаційний адміністративний суду в складі Верховного Суду в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.2019 року зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.

Допитаний судом першої інстанції в якості свідка ОСОБА_4 пояснив, що того дня вони з ОСОБА_1 котили мотоцикл до переїзду в селі Мокрець Броварського району і звернули на обочину, щоб дочекатися, коли проїде поїзд. До них під`їхали поліцейські та почали пропонувати ОСОБА_1 пройти освідування на стан сп`яніння. Свідок заперечував факт керування ОСОБА_1 мотоциклом, оскільки той був несправний.

Суд першої інстанції надаючи оцінку таким показам свідка, оцінив їх критично, розцінивши їх як обрану позицію з метою уникнення відповідальності.

В той же час, суд першої інстанції не дав належної оцінки матеріалам відеозапису, який не містить даних про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ИЖ Юпітер 5» н.з. НОМЕР_1 . Не містить вказаний доказ і запису зупинки працівниками поліції вказаного автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .

Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція №1452).

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого сп`яніння (частина 1 статті 266 КУпАП, пункт 2 Інструкції №1452). Ознаками алкогольного сп`яніння є, поряд з іншим, запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації руху та мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 Інструкції №1452).

Вимогами частини другої статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з пунктом 9 розділу II Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Пунктом 12 розділу II Інструкції визначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до Інструкції (п. 8 розділу II Інструкції)

Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (далі Порядок), водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (пункт 6).

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №257812 від 15 серпня 2022 року щодо ОСОБА_1 вбачається, що останній керував мотоциклом марки «ИЖ Юпітер 5» н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, про що зроблена відповідна відмітка особою, яка складала даний протокол в присутності двох свідків.

У доданій до протоколу про адміністративне правопорушення роздруківки результату проходження тестування ОСОБА_5 на алкоголь за допомогою приладу «Драгер» Alcotest-6820, зафіксований результат 0,26%.

При цьому, судом не надано належної оцінки наявним у справі доказам, зокрема відеозапису, поясненнями самого ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_4 , які в сукупності та логічному взаємозв`язку спростовують обставини, викладені у протоколі щодо керування ОСОБА_1 мотоциклом марки «ИЖ Юпітер 5» н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні в суді першої інстанції надали пояснення щодо того, що вони 15 серпня 2022 року котили мотоцикл до переїзду в селі Мокрець Броварського р-ну Київської обл., оскільки він був несправний, та звернули на обочину, щоб дочекатися коли проїде поїзд, в той же час них під`їхали поліцейські та почали пропонувати ОСОБА_1 пройти освідчення на стан алкогольного сп`яніння.

Ці пояснення узгоджуються і з наявним в матеріалах справи відеозаписом, з якого вбачається, що працівники поліції під`їхали саме до припаркованого мотоцикла марки «ИЖ Юпітер 5» н.з. НОМЕР_1 , із заглушеним двигуном, яким ОСОБА_1 не керував, оскільки в цей час стояв біля нього.

Згідно ст. 251 КУпАП на співробітників поліції, як на осіб, що в силу ст. 255 КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, в тому числі й за ст. 130 КУпАП, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог ст.ст. 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.

При перегляді відеозапису апеляційним судом встановлено, що відео, як доказ, не підтверджує факт керування ОСОБА_1 мотоциклом марки «ИЖ Юпітер 5» н.з. НОМЕР_1 15 серпня 2022 року о 12 год. 35 хв., за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Мокрець, вул. Терешкової, 6.

Тобто, висновок суду першої інстанції щодо факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факт вживання ним алкогольних напоїв за кермом, нічим не підтверджені.

Згідно п. 1.10 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

У п. 2.5 ПДР України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Тобто, необхідною умовою притягнення до відповідальності особи є належне оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, що у свою чергу включає певну та відповідну наявність доказів, що особа керувала транспортним засобом, а не просто у ньому чи біля нього перебувала.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджують лише факт перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння.

Оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, він не є водієм у розумінні п. 1.10 ПДР України, відповідно не підлягає відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (ч. 1 ст. 130 КУпАП).

Враховуючи викладене, висновок суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння), є необґрунтованим, оскільки ОСОБА_1 не є суб`єктом вчинення даного правопорушення і не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З матеріалів справи вбачається, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які б дали можливість констатувати, що його винуватість доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні допустимі і достатні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, постанова судді суду першої інстанції про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною та підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2023року, що прийнята за результатами розгляду матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати та прийняти нову постанову.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Д.О.Таргоній