Справа №521/4538/23
Номер провадження 3/521/4933/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді Леонова О.С.

за участю секретаря судового засідання Трояненко А.Ю.,

розглянувши матеріали справи щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Відповідно до протоколу серії ААБ № 140847 від 21.12.2022, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , о 09.00, в м. Херсон, проспект 200 років м. Херсону, 16, керував транспортним засобом «Ford Transit» номерний знак « НОМЕР_2 » з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звуженні зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

В судовому засіданні інтереси ОСОБА_1 представляв адвокат Хартов М.В. який подав до суду заперечення в якому зазначив, що у діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення, та є фактичне перевищення своїх повноважень з боку співробітників патрульної поліції. Відповідно до протоколу, та рапорту поліцейського, ОСОБА_1 був зупинений під час керування ним транспортного засобу FORD TRANSIT н.з. НОМЕР_2 , але вказаний факт повністю спростовується відео з нагрудних камер поліцейських. Будь яких доказів керування ОСОБА_1 транспортного засобу відсутні, з відео взагалі не зрозуміло на яких підставах, відповідно до Закону України «Про поліцію», поліцейські стали вимагати у ОСОБА_1 водійське посвідчення в той час коли він не керував транспортним засобом і в той час коли з транспортного засобу розвантажують товар, що говорить про те що транспортний засіб вже тривалий час стояв на узбіччі, до того як до нього під`їхали співробітники поліції. При цьому ні ОСОБА_1 , ні інші особи на момент зупинки поліцейських будь яких противоправних дій не вчиняли. Вказівки поліцейських на явні ознаками наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , а саме - дуже звуженні зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів, то вказаний факт теж спростовується відео з нагрудних камер поліцейських. Будь якої неадекватної поведінки ОСОБА_1 на відео не зафіксовано. Будь якого порушення мови, координації рухів з боку ОСОБА_1 не видно. ОСОБА_1 неодноразово наполягаю, що він не вживав і не вживає наркотичних засобів.

Також адвокат Хартов М.В. звертає увагу на провокативну поведінку співробітників поліції, з метою складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, саме в частині відмови від проходження огляду на визначення стану сп`яніння. Вказані дії співробітників поліції виразились в безпідставній перевірці ОСОБА_1 , в погрозах останньому забрати автомобіль на штраф майданчик як що той захоче пройти огляд, а вразі відмови від огляду залишить йому транспортний засіб, та порушенні вимог ст. 266 КУпАП, в частині не відсторонення ОСОБА_1 як особу щодо якої є підстави вважати, що вона перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, від керування транспортним засобом, та не вилучили водійське посвідчення.

У судовому засіданні 09.08.2023 року адвокат Хартов М.В. підтримав наданні їм письмові заперечення та просив закрити провадження у справі, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

22.08.2023 року у судове засідання ОСОБА_1 та його захисник не зявились про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

У відповідності до вимог частини першої ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що особа уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановивши наявність усіх складових складу адміністративного правопорушення, зобов`язана скласти протокол, в якому в обов`язковому порядку має бути зазначені суть адміністративного правопорушення, тобто, дії особи, які відповідають диспозиції статті 130 КУпАП та утворюють об`єктивну сторону складу зазначеного правопорушення.

Оскільки у відповідності до приписів ст. 254 КУпАП складання протоколу про адміністративне правопорушення передбачено виключно у випадку його вчинення, уповноважена посадова особа на момент складання протоколу повинна мати в своєму розпорядженні належні та допустимі докази, визначені ст. 251 КУпАП, які беззаперечно доводять вину особи у вчиненні правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений під час керування ним транспортного засобу, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

У той же час, згідно з наявним у справі відео (ПВР 474536, 470572) запису вбачається, що зупинки ОСОБА_1 , під час керування ним транспортного засобу FORD TRANSIT н.з. НОМЕР_2 не було, поліцейські зупинились біля припаркова ного на узбіччі транспортного засобу. Не називаючи підстав, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» стали вимагати водійське посвідчення ОСОБА_1 , який стояв біля автомобілю.

На пропозицію поліцейського проїхати до лікаря-нарколога з метою огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 погодився, хоч і не керував транспортним засобом. Працівник патрульної поліції почав вчиняти дії, направлені на спонукання ОСОБА_1 до відмови від проведення огляду, тобто, до вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Так, на відео запису (9 хв. 12сек) поліцейський почав тиснути і погрожувати, повідомляти ОСОБА_1 , неправдиву інформацію та роз`яснювати не передбачені законодавством права, говорячи що в разі позитивного тесту він має право вилучити водійське посвідчення, та поставити транспортний засіб на штраф майданчик, а в разі відмови від проходження огляду він може піти на зустріч і не вилучати водійське посвідчення і транспортний засіб.

Патрульний поліцейський повідомив, що згідно Правил дорожнього руху, а також п. 2.5. Правил він має право відмовитися від проведення огляду.

У той же час, зі змісту зазначеного пункту Правил дорожнього руху України вбачається, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння…

Отже, законодавством не тільки не передбачено права водія відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, а й встановлено обов`язок водія пройти такий огляд на вимогу працівника поліції.

Після цього, працівник патрульної поліції почав повідомляти ОСОБА_1 негативні наслідки проходження ним огляду у лікаря-нарколога, а саме вилучення водійського посвідчення та транспортного засобу. Як наслідок, ОСОБА_1 вказав, що в такому разі він відмовляється від проведення огляду в лікарні.

Відповідно до ст. 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Україна, давши згоду на обов`язковість міжнародного договору, зобов`язується діяти таким чином, щоб не позбавити його мети та не зробити його неможливим для виконання. Тому і ратифікована Конвенція і практика ЄСПЛ відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» для України є джерелами права і обов`язковими до застосування.

Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (див. рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), від 21 лютого 1984 року, пп. 52-54, Series A № 73; «Лауко проти Словаччини» (Lauko v. Slovakia), 2 вересня 1998 року, пп. 56-59, ReportsofJudgmentsandDecisions 1998-VI;

У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

ЄСПЛ під провокацією (поліцейською) розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто, отримати докази та порушити кримінальну справу (рішення ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року).

Даючи оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, суд вважає, що усі зазначені дії поліцейського, а саме вказівки в протоколі факту керування ОСОБА_1 транспортного засобу якого не було, відсутність роз`яснення з боку поліцейського причин перевірки посвідчення водії і документів на автомобіль у особи яка не керувала транспортним засобом, погодження ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря-нарколога, були незаконними, оскільки роз`яснення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності прав, які законодавством не передбачені, залякування зазначеної особи наслідками вилучення у нього водійського посвідчення і транспортного засобу, повідомлення про беззаперечне виявлення в нього слідів наркотичних засобів, за умови вживання будь-яких наркотиків протягом 21 дня до моменту огляду не тільки не передбачені чинним законодавством, а й по суті вчинені виключно з метою спонукання ОСОБА_1 до висловлення відмови від проходження огляду.

З огляду на конкретні обставини зазначеної справи, є очевидним, що без зазначених дій працівника патрульної поліції, правопорушення не було б вчинено, тобто мала місце схиляння ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду.

У даному випадку поліцейський, отримавши згоду ОСОБА_1 на проведення огляду на стан сп`яніння, мав би виконувати вимоги п. 9 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015, згідно з яким з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Зазначене в своїй сукупності дає підстави суду дійти висновку про відсутність події правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а, відтак, закриттю провадження у справі за відсутністю події адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 9,24,33,38, 401,130,221,283,284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто, у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

Суддя