ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/4518/23 Головуючий суддя І інстанції Юрлагіна Т. В.
Провадження № 33/818/818/23 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року

Суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові за участі представника правопорушника ОСОБА_1 - адвоката Біловуса Р.В. справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою правопорушника ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 12 липня 2023 року у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП України, -

УСТАНОВИВ:

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і застосовано до нього стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. (з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як встановив суд 28.05.2023 року о 00 годині 02 хвилин у м. Харків, по вул. Сумська, 28 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом HYUNDAI SONATA, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» прилад ARHE-0222. Результат тесту позитивний - чек № 2314 від 28.05.2023 00:06 на роздруківці прилад показує, що вміст алкоголю складає 1,16 проміле, правопорушення зафіксовано на бодікамеру, чим ОСОБА_1 порушив п. 2.9.а ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що постанова підлягає скасуванню з тих підстав, що судом не з`ясовано всіх обставин по справі та не надано їм належної оцінки.

Зокрема вказує, що газоаналізатор Drager Alcotest 6820 за допомогою якого проводилось його освідування є несертифікований, а відтак усі дані отримані за його допомогою є недопустимими.

Крім того, не було належним чином зафіксовано факт його зупинки працівниками поліції, а також підстави такої зупинки.

Також, протокол про адміністративне правопорушення не містить даних про роз`яснення ОСОБА_1 його прав.

Відеозапис з бодікамери поліцейських, хоча і є епізодичний, але свідчить про те, що ОСОБА_1 поводився адекватно.

Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника правопорушника ОСОБА_1 захисника - адвоката Біловуса Р.В., який апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити,., апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Притягаючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП суддя виходив з того, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, яке виразилось у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

З зазначеним висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з матеріалів справи Скоєння правопорушення ОСОБА_1 підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 030344, чеком Драгер, яким зафіксовано результати проведення тесту на стан алкогольного сп`яніння, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, рапортом інспектора взводу 1 роти 6 батальйону 3 УПП в Харківській області ДПП Зубенко М. та відеозаписом з бодікамери поліцейського 470931,470914.

З дослідженого відеозапису з бодікамери вбачається, що ОСОБА_2 погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, поліцейському спочатку повідомив, що з результатом огляду не згоден, після чого співробітник поліції запропонував ОСОБА_2 проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, на що ОСОБА_2 відмовився, зазначивши, що він поспішає, а тому їхати нікуди не буде.

Зазначив, що в такому разі з результатом огляду погоджується.

Таким чином, посилання автора апеляційної скарги на те, що результати його освідування з яким він не погоджується в апеляційній скарзі проводилось несертифікованим приладом газоаналізатором Drager Alcotest 6820, а відтак є недопустимими апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки ОСОБА_2 не скористався роз`ясненим йому правом пройти таке освідування у закладі охорони здоров`я.

Крім того, ОСОБА_2 скористався своїм правом надання пояснень, та в протоколі про адміністративне правопорушення в графі пояснення зазначив, що з порушенням не згоден, алкоголь не вживав.

Безпідставними є і посилання ОСОБА_2 на те, що не було належним чином зафіксовано факт керування ним транспортним засобом та підстави його зупинки є необґрунтованим, оскільки названий аргумент спростовано записами з бодікамери, долучених до матеріалів справи, а крім того, сам ОСОБА_2 не заперечує факт керування ним транспортним засобом та його зупинки працівниками поліції.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується ОСОБА_2 він був зупинений працівниками поліції під час дії комендантської години.

Апеляційний суд наголошує, що в Україні введено режим воєнного стану, який передбачає обмеження прав громадян, зокрема щодо вільного пересування, діє комендантська година і відповідно працівники правоохоронних органів мають забезпечувати громадський порядок, особливо в комендантську годину.

Якщо людина в заборонений час - протягом комендантської години - перебуває на вулиці, то комендантський патруль має право її затримати, перевірити в неї наявність документів, які б давали право на перебування на вулиці, чи підтвердити обставину про відсутність таких документів у даної особи, а також встановити причину порушення комендантської години.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд критично ставиться до доводів ОСОБА_1 про відсутність доказів щодо того, що він керував транспортним засобом, оскільки факт керування ним транспортним засобом встановлений судами першої та апеляційної інстанцій та зібраними доказами у справі.

Решта доводів апелянта стосовно того, що не було встановлено всіх обставин справи висновків суду першої інстанції не спростовують, а зводяться лише до припущень.

Окрім іншого, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, ціль накладення будь якого стягнення, полягає у вихованні громадян та у запобіганні вчиненню ними нових правопорушень.

Правила дорожнього руху забезпечують безпеку громадян і їх порушення може призвести до тяжких наслідків.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Вид адміністративного стягнення ОСОБА_1 суддею призначений з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, в межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.

Cуд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 12 липня 2023 року у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП України - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Грошева