Номер провадження: 33/813/354/23
Номер справи місцевого суду: 506/690/22
Головуючий у першій інстанції Чеботаренко О. Л.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

30.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Коновалової В.А.,

за участю секретаря судового засідання Проскуріної Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса в залі суду

апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

на постанову Красноокнянського районного суду Одеської області від 24 січня 2023 року, у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст постанови суду першої інстанції

Постановою Красноокнянського районного суду Одеської області від 24 січня 2023 року, притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП та покладено на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 10 діб без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить захід стягнення, визначений постановою Красноокнянського районного суду Одеської області від 24 січня 2023 року в межах передбачених санкцією ч. 2 ст. 204-2 КУпАП, у вигляді адміністративного арешту строком на 10 діб змінити накласти стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або на більш м`яке.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційнускаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з оскаржуваною постановою в частині накладеного стягнення та зазначає, що про дату, час та місце розгляду справи у суді першої інстанції сповіщений не був. Вважає, що судом першої інстанції порушено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, не надано можливості ознайомитись з матеріалами справи, порушено право на правову допомогу. Судом не з`ясовано мотиви такої поведінки ОСОБА_1 , ставлення до вчиненого, майновий та сімейний стан, стан здоров`я, наявність обставин які пом`якшують або обтяжують відповідальність, тому вважає призначене покарання занадто суворим.

ОСОБА_1 зазначає, що визнає провину, щиро розкаюється у вчиненому адміністративному правопорушенні, зазначає, що майнова шкода ним не заподіяна, також просить врахувати його стан здоров`я та необхідність лікування.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом шляхом надсилання судової повістки за допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС «Електронний суд» до «Електронного кабінету», та її отримання 25.03.2023 року, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки до електронного кабінету.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає необхідним зазначити таке.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, до суду надано протокол про адміністративне правопорушення ПдРУ № 256872 від 26.11.2022 року.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ПдРУ № 256872 від 26.11.2022 року 26.11.2022 року о 15 годині 00 хвилин п/н ГрР на перехресті доріг Е-584(М-13)- Т-1624 на східній околиці н.п. Ульянівка на відстані близько 7000 м від лінії державного кордону України було виявлено та затримано гр. України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який у групі осіб намагався незаконно перетнути державний кордон України з України в Республіку Молдова поза встановленими ППр через державний кордон України в районі пп/зн № 0417 на напрямку н.п. Новомихайлівка (Україна) н.п. Новокомісарівка (Республіка Молдова), чим порушив ст.9 Закону України «Про державний кордон України» та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне затримання від 26.11.2022 року 26.11.2022 року о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_1 був затриманий до трьох діб з метою з`ясування обставин правопорушення. Після з`ясування обставин правопорушення 29.11.2022 року о 14 годині 40 хвилин останнього було звільнено.

Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП настає за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинене групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про Державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Згідно ст. 12 Закону України «Про Державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон України провадиться відповідно до законодавства України і міжнародних договорів України. Відповідно до міжнародних договорів України Кабінетом Міністрів України може бути встановлено спрощений порядок пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів через державний кордон України.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважав, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, та з урахуванням обставин справи та особи правопорушника, який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, вважав, що стягнення відносно нього слід обрати у виді адміністративного арешту.

У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

ОСОБА_1 у апеляційній скарзі зазначає, що визнає провину, щиро розкаюється у вчиненому адміністративному правопорушенні, зазначає, що майнова шкода ним не заподіяна, також просить врахувати його стан здоров`я та необхідність лікування у лікарні.

Отже висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, в апеляційній скарзі не оспорюється.

Щодо застосованого судом першої інстанції до ОСОБА_1 адміністративного стягнення апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно з ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення встановлені ст. 34 КУпАП, відповідно до якої ними визнаються: 1) щире розкаяння винного; 2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; 3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; 4) вчинення правопорушення неповнолітнім; 5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року.

Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Згідно ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Санкція ч. 2 ст. 204-1 КУпАП передбачає накладення штрафу від п`ятисот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб, з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення.

Суд першої інстанції, при накладенні стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 10 діб, врахувавши, що ОСОБА_1 раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, вважав за необхідне застосувати до ОСОБА_1 стягнення у вигляді адміністративного арешту.

Відповідно до ст. 32 КУпАП адміністративний арешт установлюється і застосовується лише у виняткових випадках за окремі види адміністративних правопорушень на строк до п`ятнадцяти діб. Адміністративний арешт призначається районним, районним у місті, міським чи міськрайонним судом (суддею). Адміністративний арешт не може застосовуватись до вагітних жінок, жінок, що мають дітей віком до дванадцяти років, до осіб, які не досягли вісімнадцяти років, до осіб з інвалідністю першої і другої груп.

Апеляційний суд вважає, що при обранні виду і розміру адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , місцевий суд в повній мірі не врахував даних про особу правопорушника, обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, що потягло за собою необґрунтоване призначення найбільш суворого стягнення, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Враховуючи, що в діях ОСОБА_1 є обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, а саме щире розкаяння винного, а також те, що ні судом першої інстанції, ні на стадії апеляційного перегляду справи не встановлено в діях останнього обставин, які обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення.

Також суд апеляційної інстанції бере до уваги те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягався, провину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав одразу.

Разом з тим, пояснення ОСОБА_1 , надані 26.11.2022 року, та посилання в апеляційній скарзі на стан здоров`я не беруться судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки доказів на підтвердження вказаних обставин скаржником не надано.

Враховуючи положення ст. 33 КУпАП, а також характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, обставини, що пом`якшують відповідальність - визнання вини, щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, апеляційний суд вважає, що до ОСОБА_1 підлягає застосуванню адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 13600 гривень, передбачене санкцією ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Таке стягнення, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним у майбутньому нових правопорушень.

Апеляційний суд також вважає висновок суду першої інстанції в частині відсутності підстав для застосування до ОСОБА_1 додаткового адміністративного стягнення у виді конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення правильним з огляду на відсутність будь-яких предметів, які підлягали б конфіскації.

Щодо посилань скаржника на порушення його прав в частині розгляду судом справи за його відсутності, апеляційний суд зазначає, таке.

З оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 , та послався на те, що останній викликався в судові засідання на 28.12.2022 року та на 24.01.2023 року, однак до суду повернулись поштові конверти з відмітками, що адресат відсутній за вказаною адресою.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 двічі на адресу проживання, зазначену у протоколі направлялись повістки, конверти повернулись з рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 2 вказаної статті передбачені випадки коли присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Вказана справа не відноситься до такого переліку.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції вжито всіх заходів для належного сповіщення ОСОБА_1 про дату та час судового засідання, враховуючи що розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП не входить до переліку передбаченого ч. 2 ст. 268 КУпАП, а також враховуючи, що скаржником обставини вчинення ним правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП не оскаржуються, останнім вина у вчинення вказаного правопорушення визнається, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги в цій частині не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

У відповідності до ч. ч. 7, 8 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги і за наслідками розгляду має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову Красноокнянського районного суду Одеської області від 24 січня 2023 року про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 10 діб без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення за вчинення адміністративного правопорушення, змінити в частині накладеного стягнення та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 13600 гривень без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення.

Керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Красноокнянського районного суду Одеської області від 24 січня 2023 року про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 10 діб без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 13600 гривень без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя В.А. Коновалова