ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2023 Справа №607/11842/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунцьо С.В.

при секретарі с/з Гурзель Ю.В.

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

потерпілої ОСОБА_2

захисника особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності адвоката Шевчук В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тернополя матеріали, які надійшли з Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку, громадянку України, пенсіонерку, зареєстровану та проживаючу в АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №064875 від 28 червня 2023 року, громадянка ОСОБА_1 27 червня 2023 року близько 23.27 год. перебуваючи у АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство відносно своєї доньки ОСОБА_2 , психологічного характеру, а саме: висловлювала словесні образи в її сторону, таким чином могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю, чим ОСОБА_1 порушила ч.1 ст.173-2 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП не визнала, та вказала, що вона являється матір`ю ОСОБА_2 , та проживає за адресою АДРЕСА_1 разом із нею та двома внучками. Зазначила про те, що із дочкою перебуває у неприязних відносинах оскільки та пиячить, через що неодноразово викликала поліці, що не було винятком у червні 2023 року. Так у вказаний період, точної дати вона не пам`ятає, у неї з дочкою відбувся конфлікт під час чого та її вдарила рюкзаком в область голови, у зв`язку із чим вона викликала поліцію та повідомила їм про дані факти. Однак в подальшому після наданих дочкою ОСОБА_2 пояснень, працівники поліції склали відносно неї протокол про адміністративні правопорушення.

Допитана в судовому засідання потерпіла ОСОБА_2 суду пояснила, що проживає у квартирі по АДРЕСА_1 , разом із своїми двома дочками та матір`ю. 27 червня близько 23.00 год. вона поверталася від подруги, та по дорозі зателефонувала своїй старшій дочці ОСОБА_3 , яка ще не була вдома, та вони домовились, що дочка її зачекає під будинком та вони разом підуть додому. Дочекавшись дочку вони разом піднялися до квартири, де в порозі агресивно налаштовано стояла її матір ОСОБА_1 , яка почала кричати та не надавала проходу до помешкання, на що вона попросила останню відійти в сторону, однак та не реагувала на її прохання. Все ж таки зайшовши до квартири вона пішла у свою кімнату, а її дочка на кухню, однак мати продовжувала висловлювати словесні образи в їх сторону при цьому погрожувала викликати поліцію та зазначила, що повідомить про те, що ніби то вона її побила, на що вона не реагувала, оскільки такі вчинки мати здійснює постійно. В подальшому мати все ж таки викликала працівників поліції, яким вона повідомила, що вона завдала удару ОСОБА_1 , та діставши з кладової першу сумку , вказала, що саме нею матері був нанесений удар.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що вона проживає разом із своїми матір`ю, сестрою та бабусею. Так, 27 червня близько 23.00 год. вона поверталася додому із прогулянки, та їй зателефонувала мама ОСОБА_2 і сказала, що чекає під будинком, для того щоб разом йти додому. Піднявшись до квартири, вони побачили бабусю ОСОБА_1 , яка не давала їм можливості зайти до помешкання. Все ж таки потрапивши до квартири та закривши двері, бабуся почала кричати, що викличе поліцію, на що вони не реагували, оскільки такі речі відбуваються постійно. Після чого вона пішла кухню, а її мама до себе у кімнату. Однак через деякий час приїхали працівники поліції, яким ОСОБА_1 сказала, що ОСОБА_2 її побила сумкою, та на запитання якою саме, остання відкрила кладову і взявши в руки першу випадкову їй сумку, вказала що саме нею наносився удар.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового засідання, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУПАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона ч. 1 ст. 173 - 2 КУпАП передбачає наслідки насильства, а саме, наявність чи відсутність шкоди фізичному чи психічному здоров`ю потерпілого, яка могла бути чи була завдана.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Тобто, вчинення насильства в сім`ї, характеризується наміром, коли особа усвідомлює протиправність своїх дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, передбачає порушення охоронюваних законом прав потерпілого наслідком чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, бажає цього або свідомо допускає настання таких наслідків.

Протиправні дії за статтею 173-2 КУпАП можуть мати характер фізичного, психологічного чи економічного насильства.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №064875 від 28 червня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 здійснила психологічний тиск відносно своєї доньки ОСОБА_2 , оскільки висловлювала в її сторону словесні образи, відтак ОСОБА_1 інкримінується вчинення домашнього насильства з психологічним напрямком.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілої та свідка, вважаю за необхідне зробити висновок, що наведене указує на відсутність обов`язкової ознаки об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, адже з усіх проаналізованих матеріалів суд не вбачає прямого умислу ОСОБА_1 на завдання потерпілій ОСОБА_2 дій які б потягли в подальшому шкоду її психологічному здоров`ю.

Крім того суд, вважає за необхідне зазначити, що на особу уповноважену складати протокол про адміністративне правопорушення, окрім інших, покладається обов`язок довести причинно наслідковий зв`язок між діями, що учинені особою та наслідками, що настали.

Саме по собі висловлювання «словесні образи» (вживання нецензурної лайки)», як про це зазначено у протоколі, на адресу осіб, із числа передбачених ст.3 Закону № 2229-VIII, автоматично не утворює собою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, позаяк, ці дії неминуче мають потягнути за собою наслідки, а саме: завдання чи можливість завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

У даному випадку наявність наслідків дій ОСОБА_1 у виді спричинення шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 , хоча й відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, втім, їх зміст не розкрито, а тим більше не доведено за стандартом поза розумним сумнівом, а відтак, ці доводи грунтуються на припущеннях, що прямо суперечить ст. 62 Конституції України.

Згідно п.14 ч.1 ст.1 цього Закону, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Інакше кажучи, з фабули протоколу не простежується факт того, що конфліктна ситуація викликала у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинила емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Як вбачається із наданих у судовому засіданні пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілої, а також свідка, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на протязі тривалого часу виникають конфліктні ситуації, про що вони кожен особисто зазначив при їх допиті, безпосередньо у судовому засіданні.

В свою чергу суд вважає, що домашнє насильство важливо відрізняти від конфліктних стосунків. Оскільки конфлікт це особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Відтак людина, що чинить домашнє насильство, діє умисно, з наміром заподіяти шкоду потерпілому, порушивши його права й свободи, тоді як ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію, несумісну з інтересами іншої сторони, зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій це конфлікт.

Таким чином, словесні образи під час сварки, про які йдеться у протоколі про адміністративне правопорушення, не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення лише у тому випадку, коли такі спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

В даному випадку у даній справі дійсним є лише факт того, що атмосфера взаєморозуміння між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відсутня. Мав місце конфлікт, та беручи до уваги вищевикладене не кожен конфлікт є домашнім насильством у розумінні норм Закону.

За вказаних обставин судом встановлено, що докази вини ОСОБА_1 у вчиненні нею домашнього насильства, не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, судом не встановлено жодного прямого доказу, на підставі якого суд міг би беззаперечно встановити, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при цьому судом враховуються положення ст. 62 Конституції України, у відповідності до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь

У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому вважає, що провадження в адміністративній справі стосовно неї слід закрити за відсутністю в її діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 173-2, 247, 280, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд.

Головуючий суддяС. В. Кунцьо