Справа № 509/4952/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2023 року Суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Кочко В.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов від ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 керував транспортним засобом LIFAN, н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом.

Правопорушення вчинено при таких обставинах.

29.07.2023 р. о 23:15 год., в смт.Овідіополь по вул. Вертелецького, неповнолітній ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки LIFAN, н.з. НОМЕР_1 , без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п.2.1а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Ч.2 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає адміністративну відповідальність керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до п. 2.1а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Аналізуючи здобуті в судовому засiданнi докази, суд приходить висновку, що дії ОСОБА_1 , правильно квалiфiковано за ч.2 ст.126 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно з ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Статтями 10, 11 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Разом з тим, відповідно до положень ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням. При цьому, в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Згідно зі ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

ЄСПЛ в рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄКПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що попереджувальних цілей щодо неповнолітнього ОСОБА_1 можливо досягти без застосування засобів адміністративного впливу та із застосуванням такого виховного заходу, як усне зауваження, який буде достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень, а відтак вважає за можливе застосувати до неповнолітнього ОСОБА_1 положення ст.22 КУпАП, звільнивши його від адміністративної відповідальності, обмежившись оголошенням усного зауваження.

Згідно із ч.2 ст.284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 22, 276, 283, 285, 287-289 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

На підставі ст.22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 , від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв до Одеського апеляційного суду.

Суддя: Кочко В.К.