Справа № 450/62/23 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 33/811/413/23 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , на постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 березня 2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення в межах ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000,00 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , в доход держави 496 грн. 20 коп. судового збору.

Згідно з постановою судді, 23 грудня 2022 року о 00 год. 28 хв. на вул. Шухевича, буд. 145, в с. Зимна Вода Львівського району Львівської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Ніссан» номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 березня 2023 року та постановити нову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що з оскаржуваною постановою категорично не погоджується, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що категорично заперечував перебування в стані алкогольного сп`яніння, так як алкогольних напоїв не вживав, та мав бажання пройти медичний огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що підтверджується кожним із відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції.

Акцентує, що згідно постанови суду апелянтом не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження заборони вживати алкогольні напої, проте апелянт надав довідки щодо такої заборони, які наявні в матеріалах справи, та до апеляційної скарги додає підтверджуючі докази того, що з порожнини рота в апелянта можливий запах ацетону у зв`язку із хворобою на цукровий діабет.

Вказує, що в постанові суду першої інстанції вказано, що на відеозаписі із камер працівників поліції апелянт вказував, що викликати знайомих він не міг, оскільки діє комендантська година, проте такого апелянт не говорив, що підтверджується відеозаписом.

Зауважує, що згідно із відеозапису апелянт просить заїхати додому та залишити автомобіль на території будинку, так як у ньому знаходяться цінні речі. Як тільки апелянт отримав дозвіл від працівників поліції він зателефонував своєму зятю, щоб останній приїхав та поставив його автомобіль на території будинку. В свою чергу працівники поліції викликали додатковий екіпаж, однак жоден із працівників поліції не підтвердив, що готовий охороняти його транспортний засіб, а тому апелянт продовжив чекати свого родича.

Звертає увагу, що відеозаписом із нагрудних камер працівників поліції підтверджується, що родич апелянта прибув на місце зупинки транспортного засобу в межах двох годин, однак працівники поліції відмовились завезти його на огляд на стан сп`яніння в заклад охорони здоров`я.

На передання апелянта, працівниками поліції проігноровано згоду на проходження медичного огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Натомість інші докази, які б свідчили про вчинення апелянтом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у матеріалах справи відсутні.

Стверджує, що обставини вказані в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не прибув, водночас подав клопотання про розгляд апеляційної скарги за його відсутності та зазначив, що повністю підтримує свою апеляційну скаргу.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши докази, перевіривши наявні матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.

Приймаючи рішення про визнання винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладення стягнення на ОСОБА_1 , суддя першої інстанції допустив неповноту і однобічність у дослідженні доказів по справі, не дав їм належної оцінки.

Так, положеннями статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

У відповідності до вимог ст. 266 КУпАП, п. 9 розділу ІІ Інструкції огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського, який з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше, ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Разом з цим, в порушення Інструкції поліцейським не було доставлено ОСОБА_1 протягом двох годин до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до ч.5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо, перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Суддя місцевого суду, розглядаючи справу, на підставі складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №234938 від 23 грудня 2022 року, визнав його винним у порушенні п.2.5 ПДР України, тобто за відмову у проходженні огляду на стан сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Поряд з тим, як вбачається із відеозапису події, судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що ОСОБА_1 неодноразово наголошував що він не відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак, такі вимоги було проігноровано працівниками поліції.

Крім цього, як вбачається із відеозапису ОСОБА_1 не заперечував факту керування ним транспортним засобом, проте стверджував, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а навпаки настоював на такому огляді.

Апеляційний суд звертає увагу, що згідно із відеозаписом із нагрудних камер працівників поліції підтверджується, що родич апелянта прибув на місце зупинки транспортного засобу в межах двох годин, та ще залишався час для доставки та проходження огляду в медичному закладі, однак працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення за порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР України, тобто за відмову у проходженні огляду на стан сп`яніння

Таким чином, апеляційний суд вважає, що у даному конкретному випадку працівник поліції, отримавши згоду ОСОБА_1 на проведення огляду на стан сп`яніння, мав би виконувати вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Відтак, на думку апеляційного суду, оскільки працівниками поліції не було дотримано вимог закону щодо проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, то такий огляд вважається недійсним.

Окрім того, відповідно до вимог ст. 265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Однак, всупереч чинному законодавству про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, про що свідчить відсутність в матеріалах справи відповідного документу встановленої форми, а саме, акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Відтак, враховуючи вищенаведене,на думку апеляційного суду, при винесенні постанови,суддя місцевого суду не надав оцінки та аналізу наявним у справі доказам,не з`ясував усі обставини справив їх сукупності, внаслідок чого, за відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів, дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно з ч.1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

З огляду на те, що в матеріалах справи не міститься жодного належного й допустимого доказу на підтвердження, поза розумним сумнівом, факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, всі сумніви щодо доведеності вини останнього тлумачаться на його користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З врахуванням наведених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 березня 2023 року слід скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задоволити.

Постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 березня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф. Романюк