печерський районний суд міста києва
Справа № 757/7214/23-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2023 року суддя Печерського районного суду м. Києва Смик С.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Печерського УП ГУНП у м. Києві про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу серії ВАБ №892438 від 01.02.2023 року, 21.12.2022 року за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру по відношенню до свого пасинка малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: кричав, принижував його честь та гідність, нецензурно виражався, взяв дитину за вухо, кинув на ліжко тричі вдарив головою об ліжко, чим завдав фізичного болю та психологічних сираждань.

Відповідальність за вказане правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Від законного представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на адресу суду надано пояснення, згідно яких вона просить притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, вважає, що внаслідок психологічного та фізичного тиску у її сина почалися психологічні розлади, внаслідок чого вона звернулася до центру соціальної служби за результатом чого їй та її сину надавалася сімейна психологічна консультація. Окремо зазначила, що фізичне та психологічне насильство ОСОБА_1 здійснював щодо неї також, що стало підставою для звернення до відповідних органів та просила долучити о матеріалі справи акт оцінки потреб сім`ї.

В судовому засіданні адвокат Вожакіна Т.В., яка на підставі доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги, представляє інтереси ОСОБА_3 , просила долучити до матеріалів справи документ про результати огляду пацієнта ОСОБА_2 , який видано лікарем ТОВ «АШ БІ МЕДІКАЛ» на підтвердження у нього стресового розладу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнав, пояснив, що ніякого насильства відносно ОСОБА_2 не вчиняв, не принижував, не бив та не ображав, вважає, що колишня дружина зробила наклеп, аби досадити. Окрім того просив звернути увагу, що директором ТОВ «АШ БІ МЕДІКАЛ», яким ставився діагноз ОСОБА_2 є його колишня дружина ОСОБА_3 , а відтак у нього є сумніви щодо неупередженості лікаря, який оглядав його пасинка, при постановленні такого діагнозу.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, представника потерпілого, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 252 КпАП України оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 передбачає вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року визначено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п.14, 17 ст. 1 цього Закону психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Об`єктивна сторона ч. 1 ст.173-2 КУпАП передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

При цьому, за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному чи фізичному здоров`ю особі не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

Суддя ставиться критично до наданого в судовому засіданні представником потерпілої сторони результатів огляду пацієнта ОСОБА_2 , який видано лікарем ТОВ «АШ БІ МЕДІКАЛ» - ОСОБА_4 на підтвердження у останнього стресового розладу, оскільки із відкритих джерел інформації вбачається, що ОСОБА_3 - мати малолітнього ОСОБА_2 , є директором вказаного Товариства, що суперечить її приватним інтересам та її службовими повноваженнями, що могло вплинути на об`єктивність або неупередженість щодо висновків, зроблених за результатами огляду пацієнта лікарем ТОВ «АШ БІ МЕДІКАЛ». Окрім того, поставлений діагноз не відображає причинно-наслідковий зв`язок із подіями, за фактом яких складено протокол про адміністративне правопорушення.

Аналогічного висновку суддя дійшов стосовно наданого ОСОБА_3 листа від соціальної служби Печерської районної у м. Києві державної адміністрації про надання соціальних послуг, а саме п`яти індивідуальних психологічних консультацій для ОСОБА_3 , однієї сімейної консультації для ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , оскільки вказана інформація не розкриває суті наданих соціальних послуг, не є висновком лікаря- психолога, на підставі якого безумовно можна було б стверджувати про вчинення відносно дитини домашнього насильства, а тому не являється належним та допустимим доказом того, що ОСОБА_1 вчинив психологічне та фізичне насильство проти малолітнього ОСОБА_2 .

Надані ОСОБА_3 роздруківки синців на її тілі, які, з її слів, були наслідком насильства щодо неї з боку ОСОБА_1 , не є предметом розгляду вказаної справи, оскільки за змістом вимог ст. 257 КУпАП, питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише у межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також відсутні будь-які дані на підтвердження того, що вказані обставини мали місце бути за відсутності підтвердження належними та допустимими доказами.

Інші докази на підтвердження вини ОСОБА_1 судовим розглядом не встановлені та матеріали справи не містять.

Згідно статті 8 Конституції України вУкраїні визнається і діє принцип Верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 173-2, 283-284 КпАП України, на підставі ст. 247 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, протягом 10-ти днів з дня винесення постанови.

Суддя Смик С.І.