Справа № 729/1055/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2023 р. Суддя Бобровицького районного суду Чернігівської області Демченко Л.М., за участю секретарки Величко К.Р., особи, яка притягується до адмінвідповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши в приміщенні Бобровицького районного суду адмінматеріал, який надійшов від Відділення поліції №2 Ніжинського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сальне Ніжинського району Чернігівської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, інваліда 3 групи, пенсіонера, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, рнокпп НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 17.06.2023 о 09 год. 04 хв. в м. Бобровиця Чернігівській області по вул. Комунарській керував незареєстрованим мопедом «Дельта 2» з явними ознаками алкогольного сп`яніння ( запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР та скоїв адмінправопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що він дійсно керував мопедом 17.06.2023 та прямував до м. Козелець. Його зупинили працівники поліції за те, що він керував транспортним засобом без номерних знаків та без шолома. Під час спілкування повідомили, що він має ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі, від чого він відмовився. Також вказав, що в нього хворе серце, тому він приймає спиртову настоянку глоду.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оцінюючи перевірені докази, суд приходить до такого висновку.

Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України) .

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку , встановлених законом ( ст. 7 КУпАП ).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність як за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Виконання названого пункту Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність.

Всупереч тому, що ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, його вина у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 188033 від 17.06.2023, складеним інспектором СРПП ВП №2 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області, Пішим А.О. , який є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій і є одним із джерел доказів. Як видно із переглянутого в судовому засіданні відеозапису, зі змістом протоколу ОСОБА_1 було ознайомлено, що він засвідчив своїм підписом.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.

Відповідно до пункту 3, 7 розділу І даної Інструкції,ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Як видно із матеріалів справи, після виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, що виявились в запаху алкоголю з порожнини рота, порушенні мови, почервонінні очей, у відповідності до вимог Інструкції поліцейським СРПП ВП№2 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області було запропоновано пройти водієві огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора на місці зупинки.

Пропонуючи ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння працівники поліції виконали вимоги вищезазначеної інструкції, послідовність їх дій відповідає нормам закону.

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що працівниками поліції був зупинений мопед, яким керував ОСОБА_1 . На відеозаписі чітко видно, що підійшовши до транспортного засобу представник поліції назвав причину зупинки, своє прізвище та повідомив про здійснення відеофіксації. В ході спілкування з водієм зазначив, що останній має явні ознаки алкогольного сп`яніння та запропонував пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки. Водій ОСОБА_1 говорив, що він вживає спиртову настоянку глоду для лікування серця, тому відчувається запах спирту з ротової порожнини. З поведінки ОСОБА_1 чітко видно, що він повністю усвідомлював вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння, розумів ситуацію, у якій опинився та свідомо відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, після чого працівниками поліції був складений адміністративний протокол, зі змістом якого ОСОБА_1 було ознайомлено та відсторонено від керування транспортним засобом.

Розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації стороною захисту наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Право в суспільстві відображається в поведінці його членів та має вид соціального факту. Встановлені в суспільстві правила поведінки є обов`язковими для всіх членів суспільного життя. За порушення особи встановлених правил поведінки в суспільстві передбачається юридична відповідальність.

Вид і міра покарання за вчинення діяння, передбаченого ст.130 КУпАП втратило значення, як дрібного делікту, оскільки роками відповідальність за такі діяння посилюється та є резонансними в національній системі права через настання суспільно небезпечних наслідків.

Вказане обґрунтовується тим, що коли особа перебуває під дією певних речовин, які знижують увагу і швидкість реакції, вона нездатна належно реагувати на особливості дорожньої обставини.

Тобто, життя та здоров`я учасників дорожнього руху залежать від випадку чи трапиться на руху такої особи аварійна ситуація або складна дорожня обстановка, чи ні.

Тому, діяння за ст.130 КУпАП є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху та має посилену юридичну відповідальність в суспільстві.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, наголошено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Тому, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, керуючись критерієм доведення вини «поза розумним сумнівом», вважає доведеною винуватість ОСОБА_1 в рушенні вимог п.2.5ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а також про необхідність застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу.

Як видно із довідки поліцейського СРПП ВП №2 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області А.Пішого, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував (а.с.5).

Згідно позиції, викладеної в п. 28 постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КпАП. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Враховуючи вищевикладене та те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не має права керування транспортними засобами, суд приходить до висновку про необхідність застосування до правопорушника адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» стягненню з ОСОБА_1 підлягає судовий збір на користь держави в сумі 536 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 33, ч.1 ст. 130, 283,284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп. без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання постановою законної сили.

Суддя Л.М.Демченко