Справа №350/1204/23
Провадження № 3/345/1392/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.08.2023 року м. Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Онушканич В.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , не працюючого, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

На розгляд до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 252104 від 18.07.2023, в якому зазначено, що ОСОБА_1 , 18.07.2023 р. о 16 год. 31 хв. в с. Кадобна, по вул. Івано-Франківська, керував т/з мотоциклом з номерним знаком НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя) від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки т/з та в медичному закладі відмовився (ухилився). Чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

ОСОБА_1 прибув в судове засідання і йому була вручена пам`ятка про права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не оспорив того факту, що у вказані в протоколі час і місці він керував мотоциклом без шолома і не маючи права керування таким транспортним засобом. За ці порушення штраф він вже сплатив. Коли він зупинився біля магазину, то до нього підійшли поліцейські і безпідставно запідозрили, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Він дійсно не бажав продувати алкотестер на місці зупинки, хоча поліцейські і не демонстрували йому наявного алкотестеру. Проте, поліцейські не запропонували йому належним чином пройти альтернативний огляд на стан сп`яніння в найближчому медичному закладі. Вони сказали "можете їхати в лікарню" і спершу він не зрозумів змісту цього виразу. Проте, в подальшому, коли усвідомив, що поліцейські мали на увазі можливість пройти альтернативний огляд на стан сп`яніння не на місці зупинки т/з, а в закладі охорони здоров`я, то він наголосив полісменам, що згідний проїхати в заклад охорони здоров`я для проходження такого огляду. Однак, поліцейські не бажали з ним спілкуватись і пішли оформляли якісь документи. Водночас жодних копій документів йому не вручали і навіть не немагались ознайомити його зі змістом цих документів. В тому числі йому не зачитували і не вручали протокол про адмінправопорушення. Тому вважає, що в його діях нема складу правопорушення, оскільки, працівники поліції не забезпечили йому можливість пройти огляд на стан сп`яніння в найближчому медичному закладі.

Окремо наголосив, що підтвердженням того, що протокол оформлявся без його участі, є те, що полісмени зазначили в протоколі невідому для нього адресу його фактичного місця проживання. Адже він зареєстрований в с. Голинь, а фактично проживає в будинку своєї матері в АДРЕСА_2 , а не в будинку АДРЕСА_3 .

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши докази, які долучені до протоколу (в т.ч. і відеофайли), приходжу до наступних висновків.

У ст. 7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція частини першої статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Відповідно до п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду на визначення стану сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП. Так, згідно частин 2 і 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Отже, згідно вказаної норми закону, водій транспортного засобу має право вибору де проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, чи в закладі охорони здоров`я. В свою чергу поліцейський повинен спершу запропонувати водієві пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а у випадку небажання водія проходити такий огляд чи незгоди водія з результатами такого огляду, запропонувати проїхати в найближчий заклад охорони здоров`я, якому надано право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

ОСОБА_1 не оспорює той факт, що 18.07.2023 він кермував мотоциклом в с. Кадобна, Калуського району тобто мав статус водія.

Як зафіксовано на відеозаписі, який міститься на долученому до протоколу диску (а.с. 7), працівники поліції пропонують ОСОБА_1 як водію пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу, на що ОСОБА_1 не погоджується. І це узгоджується з поясненнями водія в судовому засіданні. Проте, відеозапис не містить чіткої пропозиції працівника поліції водію пройти огляд на стан сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я. Працівники поліції зазначають, що будуть складати протокол про адмінправопорушення, проте, не роз`яснюють особі її прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

На відео не зафіксовано процесу складання протоколу про адмінправопорушення та доданих до нього документів. Також не зафіксовано процесу ознайомлення водія зі складеним протоколом про адмінправопорушення і спроби вручення його копії.

Щодо направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від (а.с. 2) та акту огляд на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 3), то суд зауважує, що на цих документах відсутній підпис ОСОБА_1 , що могло б підтвердити те, що такі документи були реально пред`явлені особі, а не виписані формально без мети їхнього реального виконання. А враховуючи, що матеріали відеофіксації також не містять підтвердження ознайомлення особи, відносно якої складено протокол, зі змістом цих документів, то суд приходить до висновку про недопустиміть цих доказів.

Наявний у справі рапорт працівника поліції (а.с. 4) за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника поліції про законність своїх дій, а тому його слід визнати недопустимим доказом, який не входить в перелік ст. 254 КУпАП.

Копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адмінправопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього рух (а.с. 5) може підтверджувати факт керування транспортним засобом, але жодним чином не підтверджує, що водій відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Сам протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 252104 від 18.07.2023р. (а.с. 1), в якому зазначені обставини правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 , не може слугувати єдиною підставою для притягнення особи до адмінвідповідальності, без наявності інших належних, допустимих, об`єктивних і неспростовних доказів вини особи у вчиненні адмінправопорушення. Адже незважаючи на те, що у КУпАП протокол про правопорушення віднесений до виду доказів вини правопорушника, суд вважає, що це суперечить принципу верховенства права і протокол не може бути доказом вини особи, а лише актом адміністративного звинувачення.

Окрім того, враховуючи, що працівники поліції не вжили жодних заходів спрямованих на вручення особі складеного відносно неї протоколу про адмінправопорушення, слід дійти до висновку, що було порушено гарантоване Конституцією України право особи на захист, яке включає в себе право особи бути належним чином повідомленою про суть висунутої їй підозри.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП, вважається недійсним.

Частина 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, враховуючи, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх, допустимих і переконливих доказів того, що водій ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на визначення стану сп`яніння у порядку, визначеному ст. 266 КУпАП, а також при оформленні протоколу про адмінправопорушення і доданих до нього матеріалів не було дотримано прав особи щодо ознайомлення з протоколом і отримання його копії, то, вважаю, що під час судового розгляду не доведено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху.

За наведених обстави справа щодо ОСОБА_1 підлягала б закриттю за недоведеністю його вини, однак чинний КУпАП не передбачає такої підстави. Тому, враховуючи загальні принципи правосуддя та практику ЄСПЛ справу щодо ОСОБА_1 слід закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 130, 247, 266, 283-287 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя