справа № 631/482/23
провадження № 3/631/376/23
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 березня 2023 року селище міського типу Нова Водолага
Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Мащенко Світлана Василівна, розглянувши у приміщенні суду матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця міста Новгород Російської Федерації, громадянина України, не одруженого, без утриманців, який має військове звання солдат
та є санітарним інструктором військової частини НОМЕР_1
(військовий квиток (серії НОМЕР_2 ), виданий 09 березня 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_2 ),
зареєстрований та проживає за адресом:
за вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення -
25.03.2023 року командиром 3 взводу охорони та ППС 3 роти ВСП військової частини НОМЕР_3 старшим лейтенантом ОСОБА_2 , керуючись положеннями статей 254 - 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення № 8073-Х від 07.12.1984 року (із змінами та доповненнями), складено протокол про військове адміністративне правопорушення (серії ДНХ-2 № 2633), що надійшов до Нововодолазького районного суду Харківської області 29.03.2023 року (вхідний № 1710/23-вх), був зареєстрований під єдиним унікальним № 631/482/23 (провадження № 3/631/376/23) й згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, обліково-статистичною карткою справи та Контрольним журналом судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, переданий на розгляд головуючого судді Мащенко С. В.
Зі змісту зазначеного протоколу убачається, що командир 3 взводу охорони та ППС 3 роти ВСП військової частини НОМЕР_3 солдат ОСОБА_2 склав протокол про військове адміністративне правопорушення (серії ДНХ-2 № 2633) відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є солдатом військової частини НОМЕР_1 та 25.03.2023 року о 17 годині 50 хвилин будучи призваним 11.02.2023 року за мобілізацією згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 та на даний час виконуючий обов`язки військової служби на посаді санітарного інструктора військової частини НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокується в межах територіальної підсудності Нововодолазького районного суду Харківської області, був доставлений до приміщення ВСП в селищі міського типу Нова Водолага в Харківському району Харківської області із ознаками алкогольного сп`яніння, тобто вчинив виконання обов`язків військової служби в нетверезому стані,- що мало місце в умовах особливого періоду, який настав з моменту введення воєнного стану в Україні. Своїми діями солдат ОСОБА_1 порушив вимоги статей 3 і 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України,- й вчинив військове адміністративне правопорушення, тобто діяння, за яке передбачена відповідальність частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Обґрунтовуючи та зазначаючи суть військового адміністративного проступку, командир 3 взводу охорони та ППС 3 роти ВСП військової частини НОМЕР_3 старший лейтенант ОСОБА_2 у протоколі навів, що військове адміністративне правопорушення вчинив ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Проте, ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду із застосуванням приладу «Алконт-М», про що міститься власноруч зроблений напис в графі «У результаті проведеного огляду на стан сп`яніння встановлено». Крім того, в матеріалах справи відсутні пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Також, слід зазначити, що розписка про отримання копії адміністративного протоколу мовить про те, що ОСОБА_1 отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 172-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, хоча ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Аналогічна помилка міститься і в повідомленні командира військової частини НОМЕР_1 .
Крім того, особа, яка склала 25.03.2023 року протокол про військове адміністративне правопорушення (серії ДНХ-2 № 2633) відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не зазначила, чи наявні обставини, які б обтяжували або пом`якшували відповідальність правопорушника.
Окрім наведеного в протоколі зазначено, що солдат ОСОБА_1 порушив приписи статті 3 та 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які регламентують, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:
?додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;
?не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби тощо.
Обґрунтовуючи наявність підстав задля притягнення правопорушника до відповідальності командиром 3 взводу охорони та ППС 3 роти ВСП військової частини НОМЕР_3 старшим лейтенантом ОСОБА_2 як докази факту вчинення військового адміністративного діяння наведено:
¦витяг з наказу ІНФОРМАЦІЯ_4 (з адміністративно-господарської діяльності) № 100-Г від 29.08.2022 року «Про організацію використання та зберігання спеціального технічного засобу «Алконт-М» для встановлення стану сп`яніння», яким, зокрема, зафіксовано право складати протоколи про правопорушення у справах про військові адміністративні правопорушення командира роти Військової служби правопорядку військової часини НОМЕР_3 та командирів взводів роти Військової служби правопорядку військової часини НОМЕР_3 , які прикомандировані до ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 5 - 6);
¦розписку про отримання копії адміністративного протоколу (серії ДНХ-2 № 2633) ОСОБА_1 від 25.03.2023 року щодо проступку, визначеного частиною 2 статті 172-10 Кодексу України про адміністративне правопорушення (а. с. 9);
¦копію повідомлення на адресу командира військової частини НОМЕР_1 про складання адміністративного протоколу (серії ДНХ-2 № 2633) від 25.03.2023 року відносно солдат ОСОБА_1 за вчинення адміністративного проступку, передбаченого частиною 2 статті 172-10 Кодексу України про адміністративне правопорушення (а. с. 10);
¦копію військового квитка (серії НОМЕР_2 ), виданого 09 березня 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_1 (а. с. 3).
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності,- ОСОБА_1 до судді не з`явився, однак надав заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що провину визнає в повному обсязі та щиро кається. Підпис солдат ОСОБА_1 у вказаній заяві засвідчений командиром взводу старшим лейтенантом ОСОБА_2 (а. с. 7).
Дослідивши матеріали справи та наявні у ній письмові докази, суддя прийшов до такого.
Командиром 3 взводу охорони та ППС 3 роти ВСП військової частини НОМЕР_3 старшим лейтенантом ОСОБА_2 , складено друкарським способом на звичайних аркушах паперів без використання відповідних бланків із зазначенням серії та номеру протокол про військове адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Зміст вказаної норми права, визначений відповідним кодексом як «Розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів» передбачає, що до такого виду відповідальності притягуються:
1) за частиною 1 цієї статті - військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти у разі:
а) або розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів;
б) або появи таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння;
в) або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння;
г) або відмови таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння;
2) за частиною 2 цієї статті - військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти у випадку:
а) або участі начальників (командирів) та інших керівників у розпиванні з підлеглими військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів під час виконання ними обов`язків військової служби;
б) або невжиття ними заходів для відсторонення від обов`язків військової служби осіб, які перебувають у нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння;
в) або приховування випадків розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, появи на території військової частини в нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння підлеглих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів;
3) за частиною 3 цієї статті військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти якщо дії, передбачені частинами 1 або 2 цієї статті, вчинені:
а) або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення;
б) або в умовах особливого періоду.
При цьому, слід урахувати, що засади оборони України, а також повноваження органів державної влади, основні функції та завдання органів військового управління, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, обов`язки підприємств, установ, організацій, посадових осіб, права та обов`язки громадян України у сфері оборони визначає Закон України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991 року (в редакції Закону № 2020-ІІІ від 05.10.2000 року (зі змінами та доповненнями).
Абзацом 12 частини 1 статті 1 цього Закону розтлумачено, що особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Одночасно із цим абзацом 13 вищенаведеної норми права роз`яснено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, що затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 року, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Також, Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року, затвердженим Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022 року, у зв`язку із триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Окрім того, Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 року, затвердженим Законом України № 2212-ІХ від 21.04.2022 року, у зв`язку із триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Відповідно до Указу Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 року, що затверджений Законом України № 2263-ІХ від 22.05.2022 року, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України продовжено строк дії воєнного стану в України з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
В подальшому, на підставі Указу Президента України № 573/2022 від 12.08.2022 року, що затверджений Законом України № 2500-ІХ від 15.08.2022 року, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України продовжено строк дії воєнного стану в України з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.
Також, згідно з Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022 року, що затверджений Законом України № 2738-ІХ від 16.11.2022 року, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України продовжено строк дії воєнного стану в України з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.
Зараз, у відповідності до Указу Президента України № 58/2023 від 06.02.2023 року, що затверджений Законом України № 2915-ІХ від 07.02.2023 року, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України продовжено строк дії воєнного стану в України з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.
Відтак, й на момент скоєння інкримінованого ОСОБА_1 проступку, й на момент складення відносно нього протоколу про військове адміністративне правопорушення, й на момент розгляду останнього суддею, в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введений й продовжений, зокрема, з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб воєнний стан.
Наведене є безумовною підставою задля висновку про те, що вказаний період часу в України, з огляду на зміст глави 13-Б «Військові адміністративні правопорушення» Кодексу України про адміністративні правопорушення, є особливим періодом.
А тому, як визначає імперативний зміст частини 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів» дії, передбачені частинами 1 або 2 цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду, слід кваліфікувати саме за цією нормою права.
Натомість, виходячи зі змісту складеного командиром 3 взводу охорони та ППС 3 роти ВСП військової частини НОМЕР_3 старшим лейтенантом ОСОБА_2 протоколу про військове адміністративне правопорушення (серії ДНХ-2 № 2633), зокрема, його частини, в якій викладено суть правопорушення, убачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є санітарним інструктором військової частини НОМЕР_1 та 25.03.2023 року о 17 годині 50 хвилин будучи призваним 11.03.2023 року за мобілізацією згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 та на даний час виконуючий обов`язки військової служби на посаді санітарного інструктора військової частини НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокується в межах територіальної підсудності Нововодолазького районного суду Харківської області, був доставлений до приміщення ВСП в селищі міського типу Нова Водолага в Харківському району Харківської області із ознаками алкогольного сп`яніння, тобто вчинив виконання обов`язків військової служби в нетверезому стані,- що мало місце в умовах особливого періоду, який настав з моменту введення воєнного стану в Україні. Своїми діями солдат ОСОБА_1 порушив вимоги статей 3 і 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України,- та вчинив військове адміністративне правопорушення, тобто діяння, за яке передбачена відповідальність частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення
Слід зауважити, що диспозиція вищезазначеної статті має альтернативний характер, та передбачає вчинення будь якого проступку з перелічених. Тобто, при кваліфікації необхідно розмежовувати поняття «виконання обов`язків у нетверезому виді» та «відмову від проходження огляду на стан сп`яніння». Кожен з цих дій містить у собі окремий склад адміністративного проступку, обумовленого статтею 172-20.
Отже, командир 3 взводу охорони та ППС 3 роти ВСП військової частини НОМЕР_3 старший лейтенант ОСОБА_2 , складаючи 25.03.2023 року протокол про військове адміністративне правопорушення (серії ДНХ-2 № 2633) відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кваліфікує дії військовослужбовця як «виконання обов`язків військової служби в нетверезому стані в умовах особливого періоду, що настав з моменту введення воєнного стану в Україні», хоча фактично має місце відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.
Абзацом 15 і 16 частини 1 статті 1 цього Закону «Про оборону України» визначено, що:
-військове командування - Головнокомандувач Збройних Сил України, Командувач об`єднаних сил Збройних Сил України, командувачі видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командувачі (начальники) органів військового управління, командири з`єднань, військових частин Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань;
-органи військового управління - Міністерство оборони України, інші центральні органи виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями, утвореними відповідно до законів України, Генеральний штаб Збройних Сил України, інші штаби, командування, управління, постійні чи тимчасово утворені органи у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, призначені для виконання функцій з управління, в межах їх компетенції, військами (силами), з`єднаннями, військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями, які належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади, а також територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Крім того, частина 1 статті 5 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХII від 20.12.1991 року (із змінами та доповненнями) тлумачить військовослужбовців як громадян України, які проходять службу на території України.
Отже, на підтвердження того, що ОСОБА_1 є відповідним суб`єктом інкримінованого йому військового правопорушення особа, що склала протокол, додала у якості письмових доказів копію військового квитка на ім`я ОСОБА_1 .
Відтак, наведеним доведений факт віднесення правопорушника до категорії суб`єктів військового адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Натомість, процедура оформлення уповноваженими особами протоколів про адміністративне правопорушення визначена Кодексом України про адміністративні правопорушення, а при складанні протоколів про військові адміністративні правопорушення щодо військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів (далі - військовозобов`язані) у Збройних Силах України - ще й Інструкцією зі складення протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства оборони України № 329 від 23.10.2021 року та Інструкцією про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України, затвердженою Наказом Міністерства оборони України № 515 від 10.10.2016 року (у редакції наказу № 164 від 21.05.2020 року).
Так, пунктом 7 розділу ІІ Інструкції зі складення протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення передбачено, що до протоколу долучаються матеріали (докази), що підтверджують факт вчинення військового адміністративного правопорушення (рапорти посадових осіб, заяви, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків правопорушення, інші документи, які стосуються правопорушення). Матеріали, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про військове адміністративне правопорушення покладається на уповноважену посадову особу, яка складає протокол.
Відтак, виходячи з наведеного, суддя зважає на те, що уповноваженою посадовою особою, яка склала протокол, частково не виконано вимоги наведених вище законних та підзаконних нормативно-правових актів, обов`язкових до виконання, в частині надання пояснень свідків, в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.
При цьому суддя усвідомлює як те, що відповідно до статей 1 і 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України, що ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі, так і те, що приписи статей 4 і 3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язують кожного військовослужбовця не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби й військова дисципліна досягається шляхом, зокрема, й зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих (в тому числі зважаючи й на їх фізичний стан здоров`я).
Також, відповідно до вказівки статей 257 і 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення протокол надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення, й справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Таким чином, не зважаючи на повне визнання правопорушником своєї провини у інкримінованому йому військовому адміністративному правопорушенні, відсутність вірного документування факту проступку є юридично важливим задля визначення наявності виникнення в нього складу військового адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
З огляду на це, а також на зміст інкримінованого солдату ОСОБА_1 проступку та вказівку статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» стосовно того, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: поза військовою частиною, зокрема, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), командиром 3 взводу охорони та ППС 3 роти ВСП військової частини НОМЕР_3 старшим лейтенантом ОСОБА_2 під час складення протоколу про військове адміністративне правопорушення (серії ДНХ-2 № 2633) не додано належного доказу на підтвердження факту його вчинення поза військовою частиною.
Імперативним приписом статті 19 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (Закон України № 254к/96-ВР) визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Тобто, державні органи наділені лише тими повноваженнями і компетенцією, які визначені законом і не можуть на свій розсуд привласнювати повноваження інших державних органів.
Згідно зі змістом статті 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Із приписів абзацу 38 пункту 1 частини 1 статті 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення вбачається, що саме до повноважень органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України належить складення протоколів про військове адміністративне правопорушення, передбачене статтею 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо це правопорушення, вчинене військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків.
Нормою права, яка міститься у статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачено, що його завданням є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
При цьому, частини 1 і 2 статті 7 цього кодифікованого закону України регламентують, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Для забезпечення однакового і правильного застосування судами загальної юрисдикції положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою уникнення неоднозначного тлумачення норм закону в судовій практиці та запобігання помилкам при розгляді справ про окремі адміністративні правопорушення, діючи відповідно до пункту 7 розділу XII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року, судова палата у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ звернула увагу суддів першої та апеляційної інстанції в своєму листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, на те, що при розгляді справ цієї категорії суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин, передбачених статтями 247 і 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, звертаючи особливу увагу на з`ясування таких питань:
?чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності;
?чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого Кодексом України про адміністративні правопорушення;
?чи є особа винною у його вчиненні;
?чи належить вона до суб`єктів цього правопорушення;
?чи не містить правопорушення ознак злочину;
?чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення;
?чи немає інших обставин, що виключають провадження у справі.
Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі, підписаної Високими Договірними Сторонами й ратифікованої Україною 17.07.1997 року, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно з приписами частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-ІV (із змінами та доповненнями), суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику суду як джерело права.
Так, рішенням Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року у справ «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.
Аналізуючи у цьому аспекті діюче законодавство щодо військового проступку, передбаченого статтею 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя переконується, що положення чинного законодавства України з цього приводу повністю відповідають вимогам «якості закону» в розумінні Європейського суду з прав людини, а тому підлягають застосуванню.
Приходячи до такого висновку суддя враховує приписи статей 68 та 57 Конституції України, як норм прямої дії, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Кожному гарантується право знати свої права і обов`язки. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.
Отже, Кодекс України про адміністративні правопорушення був доведений до відома громадян України шляхом публікації в офіціальних джерелах масової інформації, а також на офіційному веб-порталі Верховної Ради України веб-сайті «Законодавство України».
З`ясовуючи обставини, передбачені статтями 247 і 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя враховує, що стаття 9 цього кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визначає протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Одночасно із цим, статті 10 та 11 цього ж кодифікованого закону роз`яснюють, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків, а вчиненим з необережності - коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
Відтак, вирішуючи питання чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності, чи містить її діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого Кодексом України про адміністративні правопорушення, та чи є особа винною у його вчиненні, суддя не в змозі прийти до однозначних висновків внаслідок допущених повноважною особою наведених вище недоліків, які є змістовно та суто процесуальними.
Перевіряючи, чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд керується приписами частини 2 цієї норми права, яка мовить про те, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.
Ураховуючи вимоги частини 2 - 6 статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо термінів накладення адміністративного стягнення, а також приписи частини 2 статті 254 вказаного кодексу, які мовлять про те, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, то суддя доходить до обґрунтованого висновку про те, що уповноважена особа під час складення протоколу про військове адміністративне правопорушення, що розглядається, цих вимог законодавства повністю дотрималась.
Отже, виявлені суддею порушення є процесуальними, мають важливе значення і перешкоджають розгляду справи про адміністративне правопорушення, в тому числі у зв`язку із тим, що протокол, складений із порушенням процесуального закону, не може бути предметом розгляду й підлягає поверненню особі, яка його склала.
На такій же правовій позиції стоїть й Верховний суд України, який у пункту 2 своєї Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією» № 13 від 25.05.1998 року (із змінами та доповненнями, внесеними Постановою Пленуму № 5 від 03.03.2000 року) зазначаючи, що у випадках складення протоколу не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог статі 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, неприєднання до нього документів, що підтверджують особу, яка притягається до відповідальності, повноважень на виконання функцій держави, чи копії постанови (при повторному притягненні особи до відповідальності на підставі Закону) суддя зобов`язаний своєю постановою повернути протокол відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.
Відтак, оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, ураховуючи, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об`єктивного дослідження доказів по справі та беручи до уваги, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, а не на суд, вважаю, що протокол про військове адміністративне правопорушення (серії ДНХ-2 № 2633), складений командиром 3 взводу охорони та ППС 3 роти ВСП військової частини НОМЕР_3 старшим лейтенантом ОСОБА_2 25.03.2023 року в селищі міського типу Нова Водолага і викладений друкарським способом на звичайних аркушах паперу, із доданими до нього документами, слід повернути повноважній особі, яка їх склала, для належного оформлення.
На підставі викладеного, діючи в точній відповідності із законом, з метою зміцнення законності та правосвідомості задля всебічного, повного, своєчасного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, виховання осіб в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень, керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учиненою 04.11.1950 року та ратифікованою Україною 17.07.1997 року; рішенням Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року у справ «Щокін проти України»; статтями 19, 57, 68 і 129 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (Закон України № 254к/96-ВР) (із змінами та доповненнями); частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-ІV (із змінами та доповненнями); Законом України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991 року (в редакції Закону № 2020-ІІІ від 05.10.2000 року (зі змінами та доповненнями); статтею 5 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХII від 20.12.1991 року(із змінами та доповненнями); Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 року; Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022 року, затвердженим Законом України № 2500-ІХ від 15.08.2022 року; Інструкцією зі складення протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженою Наказом Міністерства оборони України № 329 від 23.10.2021 року; Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією» № 13 від 25.05.1998 року (із змінами та доповненнями, внесеними Постановою Пленуму № 5 від 03.03.2000 року), а також статтями 1, 7, 9 11, 23, 27, частиною 2 статті 38, частинами 1 і 3 статті 172-20, статтями 245, 246, 247, 249 - 252, частинами 1 і 2 статті 254, частиною 1 статті 255, статтями 256, 266-1, частиною 2 статті 268, частиною 2 статті 277, статтями 278, 280, 283 285, частиною 2 статті 287, статтями 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення № 8073-Х від 07.12.1984 року (із змінами та доповненнями), -
п о с т а н о в и в:
Протокол про військове адміністративне правопорушення (серії ДНХ-2 № 2633), складений командиром 3 взводу охорони та ППС 3 роти ВСП військової частини НОМЕР_3 старшим лейтенантом ОСОБА_2 25.03.2023 року в селищі міського типу Нова Водолага і викладений друкарським способом на звичайних аркушах паперу, щодо вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , правопорушення, передбаченого частиною 3 статтею 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також додані до нього документи, повернути особі, яка його склала, а саме: командиру 3 взводу охорони та ППС 3 роти ВСП військової частини НОМЕР_3 старшому лейтенанту ОСОБА_2 ,- для належного оформлення.
Постанова оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її винесення.

Постанову винесено, оформлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в одному примірнику.

Суддя С. В. Мащенко