Справа № 638/1555/23
Провадження № 3/638/1166/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 червня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого К.В. Аркатової,

за участі секретаря судового засідання Г.П. Мяснянкіної,

прокурора Н.В. Кіншакової,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова об`єднані матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , заступника начальника Комунальної установи «Харківський регіональний центр з фізичної культури і спорту осіб з інвалідністю «Інваспорт» Харківської обласної ради, зареєстрованого та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 .

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

З Управління стратегічних розслідувань в Харківській області надійшли протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 травня 2023 року протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, на підставі ст. 36 КУпАП об`єднано в одне провадження з присвоєнням єдиного унікального номеру 638/1555/23.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 69 від 22.02.2023 ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді заступника начальника КУ «Харківський регіональний центр з фізичної культури і спорту осіб з інвалідністю «Інваспорт» Харківської обласної ради, прийнявши участь у зборах колективу Центру, що підтверджується Протоколом Зборів колективу № 2 від 01.12.2023, являючись згідно з п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, діючи умисно, 01.12.2021 в умовах реального конфлікту інтересів вчинив дії, а саме участь у засіданні зборів колективу Центру у розгляді питання щодо його преміювання та прийнятті відповідного рішення, проголосував «за», маючи в даному питанні приватний інтерес, який зумовлений особистим майновим інтересом у вигляді премії. Таким чином ОСОБА_1 не виконав вимоги п. 2 ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 35-1 Закону України «Про запобігання корупції», у зв`язку з чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 71 від 22.02.2023 ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді заступника начальника Комунальної установи «Харківський регіональний центр з фізичної культури і спорту осіб з інвалідністю «Інваспорт» Харківської обласної ради, прийнявши участь у зборах колективу Центру, являючись згідно з п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, діючи умисно, 01.12.2021 не повідомив публічно збори колективу Центру у встановленому цим Законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів перед розглядом на засіданні цих зборів питання щодо його преміювання, маючи в даному питанні приватний інтерес, який зумовлений особистим майновим інтересом у вигляді премії. Таким чином ОСОБА_1 не виконав вимоги п. 2 ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 35-1 Закону України «Про запобігання корупції», у зв`язку з чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 72 від 22.02.2023 ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді заступника начальника Комунальної установи «Харківський регіональний центр з фізичної культури і спорту осіб з інвалідністю «Інваспорт» Харківської обласної ради, будучи у складі зборів колективу Центру, являючись згідно з п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, діючи умисно, 02.09.2022 в умовах реального конфлікту інтересів вчинив дії, а саме участь у засіданні зборів колективу Центру у розгляді питання щодо його преміювання та прийнятті відповідного рішення, проголосував «за», маючи в даному питанні приватний інтерес, який зумовлений особистим майновим інтересом у вигляді премії. Таким чином ОСОБА_1 не виконав вимоги п. 2 ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 35-1 Закону України «Про запобігання корупції», у зв`язку з чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 70 від 22.02.2023 ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді заступника начальника Комунальної установи «Харківський регіональний центр з фізичної культури і спорту осіб з інвалідністю «Інваспорт» Харківської обласної ради, будучи у складі зборів колективу Центру, являючись згідно з п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, діючи умисно, 01.12.2021 не повідомив публічно збори колективу Центру у встановленому цим Законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів перед розглядом на засіданні цих зборів питання щодо його преміювання, маючи в даному питанні приватний інтерес, який зумовлений особистим майновим інтересом у вигляді премії. Таким чином ОСОБА_1 не виконав вимоги п. 2 ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 35-1 Закону України «Про запобігання корупції», у зв`язку з чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав, повідомив суду, що відповідно до обов?язків, які він виконує на займаній посаді, він жодним чином не приймає участі у розпорядженні державними коштами або майном, не приймає рішень щодо виплати будь-яких премій як для себе так і співробітників, жодним чином не уповноважений на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Таким чином, відповідно до приписів ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 не є суб?єктом дії цього закону. Так, він дійсно декілька разів приймав участь у зазначених зборах. З протоколами вказаних зборів жодного разу не ознайомлювався. Зазначений протокол відповідає загальній суті прийнятих рішень, але не містить процедури прийняття рішень. Під час обговорення саме його кандидатури він участі не приймав, оскільки є зацікавленою особою. Так по іншим кандидатурам також в голосуванні зацікавлені особи участі не приймали. Таким чином, участі в голосуванні щодо преміювання його особи він не приймав. Крім того, зауважив, що приймаючи участь у зборах трудового колективу він виступав як член самого колективу, а не як посадова особа.

Крім того, у поясненнях, долучених до протоколу, ОСОБА_1 зазначив, що при участі у зборах про конфлікт інтересів не було повідомлено, до НАЗК за роз`ясненнями не звертався.

Прокурор в судовому засіданні підтримала обставини, викладені у протоколах, просила визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави.

Суд, повно та неупереджено дослідивши матеріали справи, вивчивши проколи про адміністративні правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, прокурора, вважає, що провадження по даній справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях останнього, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі та гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до положень ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події, складу адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (абз. 1 ст. 251 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП (абз. 2 ст. 251 КУпАП).

Вимогами ч. 1 ст. 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суд констатує, що протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності складено у відповідності до положень статті 256 КУпАП, тому підстав для їх повернення для належного оформлення відсутні.

Частина 1 ст. 172-7 КУпАП передбачає відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції»:

потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Частиною 2 статті 172-7 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що: по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій, на відміну від потенційного конфлікту інтересів, де достатньо встановити лише сам факт існування приватного інтересу, який може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень.

Таким чином, для встановлення факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів, особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як:

1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;

2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення;

3) наявність повноважень на прийняття рішення;

4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів цієї сукупності, реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, та, відповідно, в постанові суду.

Крім того, у межах реалізації повноважень, визначених п. 15 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про запобігання корупції», Національне агентство надає роз`яснення щодо застосування антикорупційного законодавства.

Так, згідно пункту 2 «вчинення дій, прийняття рішень в умовах конфлікту інтересів при реалізації повноважень щодо встановлення (чи участі у встановленні) премій, застосування інших заходів матеріального заохочення стосовно себе» роз`яснення НАЗК від 06.03.2023 щодо окремих питань застосування законодавства з питань запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції, однією з найпоширеніших обставин, за якими складаються протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 172-7 КУпАП, є прийняття керівниками державних органів, керівниками підприємств, установ та організацій в умовах реального конфлікту інтересів рішень щодо встановлення премій та інших стимулюючих виплат.

Відповідно до Порядку про преміювання та надання матеріальної допомоги працівникам КУ ХРУ «Інваспорт» ХОР, що є Додатком № 4 до Колективного договору КУ ХРЦ «Інваспорт» ХОР на 2020-2024 рр. премія працівникам призначається наказом начальника Центру, розмір премії встановлюється особисто для кожного працівника, як у відсотках до посадового окладу, так і в фіксованій грошовій сумі.

Аналізуючи положення Посадової інструкції заступника начальника КУ ХРЦ «Інваспорт» ХОВ, затвердженої начальником ХРЦ «Інваспорт» ХОР 28 жовтня 2019 року, вбачається, що дана інструкція містить вичерпний перелік прав заступника начальника, ким є ОСОБА_2 , серед яких відсутня компетенція щодо прийняття рішень про преміювання працівників.

Складаючи протоколи за вказаними фактами, уповноважені особи Національного агентства виходять з того, що додаткова заробітна плата (винагорода за працю понад установлені норми, у тому числі за трудові успіхи та винахідливість), на відміну від основної (винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці) не є гарантованою. Можливість її отримання та розмір, як правило, залежать від оцінки результатів роботи особи її керівником, який і приймає рішення щодо її виплати.

Наявність можливості впливати на отримання чи неотримання додаткової заробітної плати (включаючи премію та інші види стимулюючих виплат), а також впливати на її розмір і визначає приватний інтерес особи, яка приймає відповідне рішення стосовно себе.

З огляду на викладене не можна погодитись із висновками окремих судів, які констатували відсутність у діях/бездіяльності осіб, які притягались до адміністративної відповідальності, складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 172-7 КУпАП, мотивуючи це тим, що отримання грошової винагороди у формі зарплати та її складових (премії, надбавки) за своєю суттю не може бути мотивом правопорушень, пов`язаних з корупцією, оскільки право «на зарплату, не нижчу від визначеної законом» законодавчо закріплене у ст. 43 Конституції України.

Відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 172-7 КУпАП, підлягають: особа, наділена повноваженням приймати рішення про преміювання/встановлення надбавки (керівник державної служби в державному органі, керівник державного/комунального підприємства тощо); особа, яка уповноважена вносити пропозиції (у формі письмового подання чи іншим чином) щодо наявності підстав та розміру премії чи надбавки (безпосередній керівник працівника чи керівник вищого рівня).

У другому випадку особа не приймає рішення про встановлення премій чи надбавок, а ініціює прийняття такого рішення уповноваженою особою.

Необхідність внесення зазначеної пропозиції зумовлена тим, що керівник, приймаючи рішення про встановлення зазначених виплат, з об`єктивних причин не може самостійно оцінити роботу кожного з підлеглих працівників, у зв`язку з чим здійснення такої оцінки покладається на безпосереднього керівника та керівника самостійного структурного підрозділу.

Відповідно, пропозиції безпосереднього керівника та керівника самостійного структурного підрозділу є основою для прийняття керівником органу, підприємства, установи, організації рішення про преміювання чи встановлення надбавок та їх розміру.

Отже, приватний інтерес при реалізації цього повноваження (внесення пропозицій) стосовно себе пов`язаний з можливістю впливу на зміст рішення керівника.

Прийняттю рішення щодо преміювання чи застосування стимулюючих виплат керівником можуть передувати: розрахунок розміру премії чи надбавки бухгалтерською службою; надання пропозицій щодо преміювання/застосування стимулюючих виплат керівниками структурних підрозділів; розгляд питання щодо преміювання/застосування стимулюючих виплат колегією чи іншим дорадчим органом; розгляд питання щодо преміювання/застосування стимулюючих виплат на засіданні профспілкової організації.

Наявність у розпорядженні керівника бухгалтерських розрахунків, пропозицій підлеглих працівників, висновків дорадчих органів, якщо вони не позбавляють його дискреційних повноважень стосовно прийняття остаточного рішення про преміювання чи застосування стимулюючих виплат, не виключає його відповідальності за прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність у ОСОБА_1 , як заступника начальника КУ «Харківський регіональний центр з фізичної культури і спорту осіб з інвалідністю «Інваспорт» Харківської обласної ради реального конфлікту інтересів при участі в зборах колективу Комунальної установи «Харківський регіональний центр з фізичної культури і спорту осіб з інвалідністю «Інваспорт» Харківської обласної ради, на яких вирішувалися питання про преміювання начальника КУ ХРЦ «Інваспорт» ХОР, його заступників та працівників 01 грудня 2021 року та 02 листопада 2022 року, слід виходити із встановлених в порядку ст. 280 КУпАП обставин справи та відповідних нормативно-правових актів, що регламентують діяльність такої посадової особи і її обов`язки із запобігання корупції.

Під час судового розгляду встановлено, що рішення про преміювання працівників КУ ХРЦ «Інваспорт» ХОР 01 грудня 2021 року та 02 вересня 2022 року приймалось в межах наявного розміру фонду економії заробітної плати, який дозволяє преміювати начальника КУ ХРЦ «Інваспорт» ХОР, його заступників та працівників, що видно з протоколів засідання та відповідає вимогам колективного договору та порядку про преміювання і надання матеріальної допомоги.

Також судовим розглядом встановлено, що голосування за преміювання начальника КУ ХРЦ «Інваспорт» ХОР, його заступників та працівників проводилось всіма членами зборів одноголосно виходячи не з власних інтересів, а з урахуванням наявного фонду економії заробітної плати.

Крім того ОСОБА_1 як заступник начальника КУ «Харківський регіональний центр з фізичної культури і спорту осіб з інвалідністю «Інваспорт» Харківської обласної ради, не є особою, наділеною повноваженнями приймати рішення про преміювання/встановлення надбавки (керівник державної служби в державному органі, керівник державного/комунального підприємства тощо); особою, яка уповноважена вносити пропозиції (у формі письмового подання чи іншим чином) щодо наявності підстав та розміру премії чи надбавки (безпосередній керівник працівника чи керівник вищого рівня), та не ініціював прийняття такого рішення уповноваженою особою, та не ініціював його на зборах КУ ХРЦ «Інваспорт» ХОР.

Враховуючи викладене суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази, як і б беззаперечно свідчили, що при прийнятті рішення про преміювання існував реальний вплив на об`єктивність або неупередженість ОСОБА_1 , тобто існував реальний конфлікт інтересів.

З урахуванням того, що суд дійшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів, тобто правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, приходить також і до висновку, що ОСОБА_1 не вчиняв жодних дій в умовах реального конфлікту інтересів, тобто в діях останнього також відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Так, у відповідності до сталої практики ЄСПЛ, а саме справи «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, за складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ознаками адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинського районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає чинність після закінчення 10-ти денного строку на її оскарження, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя

.