Дата документу Справа № 335/3372/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/3372/22 Головуючий в 1 інст. Шалагінова А.В
Провадження №33/807/183/23 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , адвоката Неткала О.О. розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжявід 2 листопада 2022 р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, не працюючу, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 , будучі притягнутою постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.04.2022 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, знов вчинила адміністративне правопорушення за таких обставин.

06.06.2022 о 14:26 год. у м. Запоріжжі по вул. Нижньодніпровській, буд. 2-В, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем «VOLKSWAGEN Caddy», державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 звернулась до апеляційною суду з апеляційною скаргою в якій зазначила, що вважає постанову незаконною, такою, що підлягає скасуванню, оскільки судом дана невірна оцінка наявним доказам.

Так вказує, що суд послався на відеозапис із бодікамер співробітників поліції, як на доказ, при цьому, не прийняв до уваги, що співробітники поліції не мали жодної підстави для зупинки транспортного засобу під її керуванням. Всупереч Інструкції співробітники поліції не проводивши огляд, склали рапорт про виявленні в неї ознаки наркотичного сп`яніння, що підтверджується відеозаписом.

Зазначає, що співробітник поліції стверджуючи про наявність у неї ознак сп`яніння, не зазначив алкогольного чи наркотичного. Від проходження запропонованого огляду у медичному закладі вона не відмовлялась, натомість запропонувала пройти огляд на місці, на що отримала відмову.

Звертає увагу суду, що в порушення норм КУпАП протокол та направлення містять виправлення.

Крім того зазначає, що відповідно до відомостей у протоколі, час відмови від проходження огляду зазначений 14 год.26 хв., разом з тим, направлення складено о 14 год. 35 хв., тому не можна стверджувати, що особа відмовилась від проходження огляду, якщо направлення було не складено та не вручено.

Просить постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 листопада 2022 року скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , думку адвоката Неткала О.О., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши доводи скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, перевіряючи законність постановленого судом рішення, суд виходить з того, що відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Проте, визнаючи вину ОСОБА_1 доведеною, суд належним чином не перевірив докази на підтвердження законності вимог працівників поліції та обґрунтованості їх сумнівів щодо перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, а також щодо порушення процедури огляду передбаченоъ ст. 266 КУпАП, про що вказує сторона захисту.

Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, наркотичного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою КМ України від 17 грудня 2008 р. N 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Відповідно до ч. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У ч. 4 розділу І вказаної Інструкції зазначено, що ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З оглянутого відеозапису не вбачається наявність візуальних ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 на ньому зафіксовано рух, зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Далі, з зазначенням з боку працівників патрульної поліції про цікавість до автомобіля, лунає пропозиція працівника патрульної поліції проїхати в медичний заклад, проте ОСОБА_1 посилається на те, що причини зупинки відсутні, вона з дітьми їде до басейну і готова пройти огляд на місці зупинки, на що працівник поліції вказує про відсутність у них такої технічної можливості. ОСОБА_1 відмовляється від поїздки до медзакладу, наполягаючи на проведенні огляду на місці зупинки і просить вказати ознаки сп`яніння, які виявили працівники поліції, на що поліцейський вказує, що ознаки сп`яніння будуть виявлені лікарем. При цьому, ознак наркотичного або алкогольного сп`яніння працівники поліції взагалі не зазначають.

Між тим мова, поведінка ОСОБА_1 , її рухи є адекватними, поведінка останньої не надавала будь-яких об`єктивних підстав для висновку про наявність у останньої ознак наркотичного або алкогольного сп`яніння, які до того ж не були озвучені працівником патрульної поліції.

Звертають на себе увагу і мотиви відмови ОСОБА_1 від запропонованого огляду у вигляді перебування неповнолітніх дітей в салоні автомобіля, яких вона везла відпочивати, зазначення водієм постійних зупинок працівниками патрульної поліції її автомобіля, який викликає зацікавленість через те, що на ньому раніше їздила інша особа, до якою були претензії у працівників поліції. Вказане пояснення, з огляду на зміст зафіксованої на відео розмови працівників патрульної поліції із водієм, не можна визнати безпідставним. Одночасно на користь правдивості пояснень ОСОБА_1 щодо частих зупинок її транспортного засобу та пропозицій пройти медичний огляд свідчать надані медичні висновки про відсутність у ОСОБА_1 ознак сп`янінь, при цьому всі огляди проводилися у присутності працівників патрульної поліції.

Так, дійсно за конкретних обставин даної справи, сукупність певних обставин у вигляді: причин зупинки транспортного засобу через зацікавленість до автомобіля, не зазначення працівниками патрульної поліції виявлених у водія ознак будь-якого сп`яніння та, навпаки відсутність візуальних причин для запропонованого ОСОБА_1 огляду лише у медичному закладі, вказують на безпідставність запропонованого водію медичного огляду у медичному закладі.

Оглянуте відео переконує апеляційний суд, що зафіксовані обставини щодо підозр перебування водія у стані не визначеного сп`яніння вочевидь не відповідають відомостям, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно перебування ОСОБА_1 у стані саме наркотичного сп`яніння з зазначенням відповідних ознак.

Вказані обставини впливають на встановлену ст. 266 КУпАП процедуру огляду на стан алкогольного або наркотичного сп`яніння і недотримання вказаної процедури є суттєвим порушенням.

Сукупність наведених вище обставин у даному провадженні переконують суд у штучності створеної для водія ситуації, і вочевидь не слугують підтвердженням провини ОСОБА_1 за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення фактичних обставин.

Отже, з урахуванням наведеного та приймаючи до уваги вимоги ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст. 266 КупАП апеляційний суд дійшов висновку, що запропонований працівниками поліції порядок огляду на стан сп`яніння не відповідає законодавчо встановленій процедурі, що є підставою для визнання встановленого факту відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння недійсним.

Окремо, слід зауважити, що дії працівників поліції були оскаржені ОСОБА_1 та внесені відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 365 КК України.

А тому, посилання сторони захисту щодо порушення процедури огляду є підтвердженим.

Інші доводи сторони захисту про те, що суд допустив неповноту та однобічність розгляду справи, зокрема не враховував виправлення у протоколі стосовно прізвища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та кваліфікації її діянь також перевірені апеляційним судом і встановлено наступне.

Як вбачається із постанови судді місцевого суду, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`ягніння, вчиненого повторно.

Однак, прийшовши до такого висновку, суд першої інстанції залишив без уваги наступні обставини.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ за № 051777 від 06.06.2022 року, 06.06.2022 о 14:26 год. у м. Запоріжжі по вул. Нижньодніпровській, буд. 2-В, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем «VOLKSWAGEN Caddy», державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху,

Отже, в протоколі про адміністративне правопорушення відсутня кваліфікуюча ознака повторності, що виключає правові підстави притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Крім того, з наявної в матеріалах справи копії протоколу вбачається, що при його складанні дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за ч.1 ст. 130 КУпАП, що також підтверджується відеозаписом події, а потім після його складення працівники поліції, дізнавшись про наявність у ОСОБА_1 попереднього притягнення до аналогічного правопорушення внесли виправлення в оригінал протоколу, вказавши що «додадуть другу рисочку» і зазначили «частину ІІ ст. 130 КУпАП.

На зазначені виправлення в протоколі місцевий суд уваги взагалі не звернув.

Зі змісту оскаржуваного рішення, місцевий суд самостійно встановив, що ОСОБА_1 , будучи притягнутою постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.04.2022 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, знов вчинила адміністративне правопорушення.

Водночас, в адміністративних матеріалах відсутні належні докази на підтвердження кваліфікуючої ознаки повторності, зокрема завіреної належним чином копії постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.04.2022 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, місцевий суд в постанові вийшов за межі пред`явленого ОСОБА_1 адміністративного звинувачення, оскільки самостійно кваліфікував її дії за ознакою повторності діяння, яке їй не було пред`явлено у протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому, суд зобов`язаний розглядати справу лише в межах пред`явленого у протоколі звинувачення, тобто вийшов за межі протоколу, що не припустимо, оскільки не відповідає принципам законності, змагальності та диспозитивності.

Отже, суд першої інстанції не дотримався у повній мірі вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, не з`ясував повно та всебічно всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не дослідив всі докази та не оцінив їх в сукупності, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо винуватості особи тлумачаться на її користь.

Вимогами ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року23-рп/2010, конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п.4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Доводи апелянта щодо безпідставної зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції не знайшли свого підтвердження апеляційним судом, оскільки з огляду на правовий аналіз норм ПДР України, не згода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, такий обов`язок прямо передбачений п.2.5 ПДР та не впливає на причину зупинки.

Доводи щодо не роз`яснення прав особі, яка притягається до адміністративної відповідальності спростовуються відеозаписом події.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до непогодження з обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення, що за вже встановлених порушень, суттєво не впливає на висновки суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, а постанову районного суду скасувати та закрити провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжявід 02 листопада 2022 р., якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП скасувати.

Постановити нову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник