Справа № 132/2835/22
Провадження № 33/801/272/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєлін Є. В.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 03 лютого 2023 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496,20 грн.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

У скарзі зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення не відображенні ст. 55, 56, 59 Конституції України і відсутній підпис про роз`яснення йому прав, визначених цими статтями, і ні при підписанні протоколу, ні перед цим право на правничу допомогу йому не роз`яснювали. Направлення не є достатнім доказом на підтвердження того факту, що його відправляли для проходження огляду до закладу охорони здоров`я. Фабула правопорушення не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП. Факт руху автомобіля під його керуванням та факт зупинки рухаючого автомобіля на бодікамерах не відображений, а його слова суд не може брати до уваги, так як вони ніякими доказами не підтверджені. Суду не надано доказів порушення ним правил дорожнього руху, які б стали підставою для зупинки транспортного засобу під його керуванням.

У судове засідання, призначене на 28 березня 2023 року, ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце розгляду повідомлений (а.с.42).

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Враховуючи строк розгляду апеляційної скарги, визначений ст. 294 КУпАП, а також те, що ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подав, апеляційний суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №361787, складеного інспектором взводу №1 роти №2 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП лейтенантом поліції Тимошенком В.С., 04.11.2022 об 11 год. 10 хв. на автомобільній дорозі М-21, 286 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини; виражене тремтіння пальців рук; почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на місці зупинки транспортного засобу.

У пункті 2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Під час розгляду справи суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.280 КУпАП з`ясував всі обставини, що підлягають доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що факт руху автомобіля під його керуванням і факт зупинення працівниками поліції рухаючого автомобіля під його керуванням на бодікамерах не відображений, а його слова суд не може брати до уваги, та як вони ніякими доказами не підтверджені.

Вказані доводи апеляційної скарги відхиляються апеляційним судом з наступних підстав.

Для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП доведенню підлягає як факт керування особою транспортним засобом, так і факт відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння.

У п. 27 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14 судам роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про доведеність як факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, так і факту його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказаний висновок ОСОБА_1 в апеляційній скарзі жодним чином не спростований.

Апеляційний суд виходить з того, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №361787 від 04 листопада 2022 року зазначено суть адміністративного правопорушення та опис установлених обставин, зокрема зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Будь-яких заперечень щодо керування транспортним засобом в протоколі ОСОБА_1 не зазначив, не додані такі заперечення (пояснення) окремо і до протоколу. Як встановлено з протоколу, ОСОБА_1 від надання пояснень відмовився.

Відеозапис з нагрудної камери поліцейського (портативного відеореєстратора) розпочинається з того, як поліцейський підходить до транспортного засобу, який знаходиться на краю проїзної частини із ввімкненим двигуном, де на водійському сидінні знаходився ОСОБА_1 .. Після ознайомлення з документами ОСОБА_1 останньому запропоновано вийти з транспортного засобу, на що він погодився. У подальшому, під час розмови, у зв`язку із виявленням у ОСОБА_1 такої ознаки алкогольного сп`яніння, як запах алкоголю з порожнини рота, йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 неодноразово, в категоричній формі, відмовився від проходження огляду, пояснивши, що зранку випив 300 грам спиртного, а тому спеціальний технічний засіб може показати позитивний результат. У ході спілкування повідомив, що йому лишилося ще трохи доїхати до автомобільної стоянки, і при цьому не зазначав, що транспортним засобом він не керував.

Статтею 251 КУпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини узгоджуються із обставинами, які відображені на відеозаписі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не вказує про те, що він не керував транспортним засобом, а зазначає лише про відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження факту керування.

Необхідності надавати поліцейськими доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, які стали підставою для зупинки, не було, оскільки, по-перше, при вирішення питання про притягнення особи до відповідальності за ст. 130 КУпАП необхідності з`ясовувати підстави зупинки немає, по-друге, ОСОБА_1 повідомлено причину зупинки.

Зазначаючи про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не відображені статті 55, 56 та 59 Конституції України ОСОБА_1 не вказує, якими нормами це передбачено.

Апелянт вказує на те, що йому не було роз`яснено право на захист, однак, як слідує зі змісту статті 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право при розгляді справи, тобто в суді, користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, що і було зроблено ОСОБА_1 .

Безпідставним є посилання на постанову Верховного Суду від 18.02.2021 у справі №524/9827/16-а, в якій йде мова щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, оскільки в зазначеній адміністративній справі справа про адміністративне правопорушення розглядалася поліцейським на місці зупинки транспортного засобу. Тобто правовідносини є різними.

ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що йому не пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Дійсно, з відеозапису не встановлено, як поліцейські пропонували ОСОБА_1 пройти огляд в закладі охорони здоров`я. Однак, враховуючи поведінку ОСОБА_1 , який неодноразово та в категоричній формі відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, беручи до уваги причину відмови, а саме визнання факту вживання алкогольних напоїв, підстав для направлення ОСОБА_1 за його позиції до медичного закладу не було, і це не виправдовує його дії.

Незрозумілими є твердження апелянта з приводу невідповідності викладеної в протоколі фабули правопорушення диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вказаною нормою передбачено відповідальність не тільки за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, а також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що узгоджується зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення.

Апелянт стверджує, що транспортний засіб в нього не вилучався, разом з тим, це не впливає на факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Підсумовуючи, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 03 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало