ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 951/306/23Головуючий у 1-й інстанції Рєпін К.К.
Провадження № 33/817/289/23 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.2 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2023 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Бойко П.В

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 12 травня 2023 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Козівського районного суду Тернопільської області від 12 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 гривень.

Як визнав суд, 19.04.2023року о 22.25год.,по вул. Центральній, 4 в с. Дибще Тернопільського району Тернопільської області, водій ОСОБА_1 , керував т/з ВАЗ2101 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія за допомогою технічного засобу "Драгер", результат 2,21 проміле, чим порушив вимоги п.2.9.а ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вважає, що висновок суду про винуватість та кваліфікацію його дій у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП не доведений неналежним чином перевіреними, оціненими та вказаними у постанові суду доказами.

Вказує, що оскаржувана постанова є незаконною, винесеною з істотними порушеннями вимог ЄСПЛ, КУпАП, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №18 від 19.12.2008 р.

Вважає, що судом першої інстанції залишено поза увагою фактичні обставини справи. Зокрема, судом не враховано факт надуманого та безпідставного висунення йому інспектором поліції обвинувачення, що було викладено у протоколі про допущення адміністративного правопорушення, адже з його тексту є не зрозуміло, чому його дії кваліфіковано за ч.2 ст.130 КУпАП.

Зазначає, що якщо інспектор поліції взяв до уваги, при складанні протоколу, попередні постанови суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, то його дії повинні бути кваліфіковані за ч.3 ст. 130 КУпАП.

Вказує, що факт визнання його винуватим по двох епізодах є незаперечним доказом, що він двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню, а накладення судом одного адміністративного стягнення в силу вимог ст. 36 КУпАП, не нівелює його відповідальності за інкриміноване йому інспектором поліції 19.04.2023 адміністративне правопорушення за ч.3 ст.130 КУпАП, а не за ч.2 ст.130 КУпАП.

В доповненні до апеляційної скарги звертає увагу на те, що суд першої інстанції, взявши за основу постанову суду від 27 січня 2023 року, якою він двічі притягувався до адміністративної відповідальності за два правопорушення, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, помилково врахував, що він лише один раз був притягнути до адміністративної відповідальності.

Просить постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 12 травня 2023 року в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП скасувати, а справу закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Бойка П.В., який підтримав подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 ; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, відповідно до вимог п. 2.9 "а" ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №497589 від 19 квітня 2023 року, 19.04.2023 року о 22.25 год., по вул. Центральній, 4 в с. Дибще Тернопільського району Тернопільської області, водій ОСОБА_1 , керував т/з ВАЗ2101 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія за допомогою технічного засобу "Драгер", результат 2,21 проміле алкоголю в крові, чим порушив вимоги п.2.9.а ПДР України.

Протокол підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень та заперечень, що також підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст. 254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст. 255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції Х6В № та відеореєстратора службового автомобіля поліцейських.

Вказаним відеозаписом зафіксовано, що 19.04.2023 року о 22 год. 25 хв. працівники патрульної поліції було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 .

В подальшому працівник поліції повідомив водієві наявні у нього ознаки сп`яніння та, у відповідності до п.2.5 ПДР України, запропонував пройти огляд на стан сп`яніння, на що водій транспортного засобу ОСОБА_1 погодився.

За результатом проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння приладом "Drager Alcotest 6820", встановлено факт алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 (результат тесту - 2, 21 проміле).

З результатом проведеного огляду ОСОБА_1 погодився, що підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківкою з технічного приладу "Драгер 6820", якими зафіксовано результат проведеного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 - 2, 21 проміле.

Обидва документи, як і протокол про адміністративне правопорушення, підписані ОСОБА_1 без жодних зауважень.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 , при спілкуванні з працівниками патрульної поліції, на місці зупинки транспортного засобу, на запитання працівника поліції щодо вживання алкогольних напоїв ОСОБА_1 підтвердив даний факт.

З огляду на вказані вище докази, які належним чином досліджені судом першої інстанції, вважаю, що дії працівників поліції при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , узгоджуються з приписами ст.266 КУпАП та відповідають вимогам Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735.

Відповідно до диспозиції ч.2 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили.

Як вбачається з матеріалів провадження постановою Козівського районного суду Тернопільської області від 27 січня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення вказівки про повторність вчинення ОСОБА_1 протягом року одного з порушень, передбачених ч..1 ст.130 КУпАП, на переконання апеляційного суду, не свідчить про допущене процесуальне порушення такого ступеню, яке б слугувало підставою для скасування судового рішення.

При цьому, апеляційний суд враховує, що правова кваліфікація дій ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення зазначена правильно, про фат повторності вчинення правопорушення ОСОБА_1 було повідомлено працівником поліції безпосередньо після встановлення факту керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а до матеріалів провадження, які направлялись до суду, долучено постанову Козівського районного суду від 27 січня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним за ч.1 ст.130 КУпАП за правопорушення, вчинене ним 05.09.2022 р. та 22.10.2022 р.

Суддя апеляційного суду погоджується з висновками викладеними у постанові суду першої інстанції щодо безпідставності доводів сторони захисту про необхідність кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.3 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи доказів обставин зазначених в ч.3 ст. 130 КУпАП.

Крім цього, варто звернути увагу, що доводи апеляційної скарги в частині відсутності в його діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Так, за змістом ч.3 ст.130 КУпАП, на яку звертає увагу апелянт, адміністративна відповідальність настає за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_1 протягом року, до вчинення правопорушення 19 квітня 2023 року, лише раз притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що стверджується постановною Козівського районного суду Тернопільської області від 27 січня 2023 року.

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.2 ст.130 КУпАП є правильним.

Також, апеляційний суд звертає увагу, що більшість доводів апеляційної скарги є аналогічними тим, які були предметом дослідження суду першої інстанції і отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.2 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

Також місцевим судом вірно враховано те, що ОСОБА_1 згідно довідки СПД №1 (смт. Козова) ВП №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, посвідчення водія не отримував, тобто не має права керування транспортним засобом, а тому не застосував щодо нього санкцію ч.2 ст.130 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Козівського районного суду Тернопільської області від 12 травня 2023 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 12 травня 2023 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя