Провадження № 33/824/293/2023 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

28 березня 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Савченка С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на постанову судді Шевченківського районного суду м.Києва від 24 жовтня 2022 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

мешкає: АДРЕСА_1 ,

РНОКПП НОМЕР_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Шевченківського районного суду м.Києва від 24 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Відповідно до вказаної постанови 30 березня 2022 року о 15 год. 30 хв. ОСОБА_1 на вул.Б.Гаврилишина 24 у м.Києві керував автомобілем ВАЗ 21070, реєстраційний номер НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та у медичному закладі у лікаря нарколога відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На постанову судді Шевченківського районного суду м.Києва від 24 жовтня 2022 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити. Скарга мотивована незгодою з постановою суду, та необхідністю її подачі з дотримання строку, оскільки текст постанови судом не виготовлено, а стосовно фактичних обставин сторона захисту додатково надасть пояснення в суді.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисники адвокат Зайцев О.В.

- 2 -

апеляційну скаргу підтримали, просили задоволити та скасувати постанову суду як незаконну з підстав, які вказані в суді першої інстанції, а саме відсутністю факту керування ОСОБА_1 автомобілем.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а постанову слід скасувати з наступних підстав.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя першої інстанції зазначив, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.9(а) ПДР підтверджується наявними у справі доказами, зокрема даними, які містяться: у протоколі про адміністративне правопорушення, відеозаписі з відеореєстратора працівників поліції та поясненнях військовослужбовців.

Проте, апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з наступних міркувань.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч.2 ст.7 КУпАП).

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам, оскільки суд не врахував зміст протоколу про адміністративне правопорушення, не дав належної оцінки наявним у справі доказам, не оцінив їх відповідність вимогам законодавства та всупереч наведеним вимогам КУпАП прийняв необгрунтоване рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналіз змісту ч.1 ст.130 КУпАП свідчить про те, що однією з обов`язкових обставин, яка входить до складу адміністративного правопорушення і підлягає з`ясуванню судом при вирішенні питання про винність особи є встановлення факту керування такою особою транспортним засобом.

- 3 -

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

З переглянутого судом відеозапису, вбачається лише фрагмент спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 та їх пропозиція останньому пройти огляд на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовився вказавши, що він не керував транспортним засобом.

Окрім того, з відеозапису вбачається, що під час спілкування з поліцією ОСОБА_1 неодноразово звертався до працівників поліції і акцентував їх увагу на тому, що він не керував транспортним засобом і вони його не зупиняли, а тому їх претензії до нього бепідставні, на що працівник поліції відповів, що про це його повідомили військовослужбовці на блокпосту, які подадуть відповідні рапорти, додавши, що усі заперечення ОСОБА_1 має наводити в суді.

При цьому будь-яких доказів керування ОСОБА_1 автомобілем ВАЗ 21070, реєстраційний номер НОМЕР_2 , відеозапис не містить, в тому числі відсутній момент зупинки транспортного засобу працівниками поліції, що б могло підтверджувати факт керування автомобілем.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив апеляційному суду, що 30 березня 2022 року в першій половині дня він зустрівся із своїм товаришем ОСОБА_2 вдома у останнього, який мешкає на вул.Коперника у м.Києві, де вжив спиртного напою. Близько обіду ОСОБА_2 запропонував допомогти забрати належний йому автомобіль ВАЗ 21070, на якому напередодні встановлено обладнання для роботи на газу, проте, автомобіль заглох недалеко від будинку і він його покинув. Вказує, що двигун автомобіля заводився і глохнув, частково вони їхали, частково штовхали автомобіль. На блокпосту неподалік будинку їх зупинили військовослужбовці і між ними та ОСОБА_1 виник конфлікт на грунті того, що він з Донецької області і військові запитали чому він не на передовій, на що він відповів, що учасник АТО і воював із 2014 року. Військовослужбовці вилучили усі його особисті документи та речі, у зв`язку з чим виник конфлікт, після чого викликали поліцію. Спочатку приїхав один екіпаж, поспілкувався з ним і поїхали, після чого через деякий час приїхав інший екіпаж, йому запропонували пройти огляд, від відмовився, посилаючись на те, що не керував автомобілем, однак був складений протокол.

Апеляційним судом з метою перевірки доводів апеляційної скарги за клопотанням ОСОБА_1 викликався свідок ОСОБА_2 , який не зміг прибути до суду.

В матеріалах справи наявні письмові пояснення гр.ОСОБА_3 чи ОСОБА_3 , згідно яких на блок посту був зупинений автомобіль ВАЗ 21070 при перевірці документів у водія ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим

- 4 -

була викликана поліція.

Апеляційний суд не приймає до уваги дані письмові пояснення, оскільки особу, яка надала такі пояснення, неможливо ідентифікувати, зокрема прізвище вказано нерозбірливо, ім`я по батькові відсутнє, як і відсутня адреса місця проживання цієї особи. Також у поясненнях не вказано, що він є військовослужбовцем і якої саме військової частини або відповідного підрозділу територіальної оборони.

Наведене унеможливило виклик даної особи в судове засідання та допит у якості свідка з метою перевірки показів з огляду на заперечення ОСОБА_1 , що є істотним.

Окрім того, відхиляючи дані письмові пояснення, апеляційний суд враховує, що на відеозаписі із бодікамери поліцейського також не вбачається присутності військового, який би підтвердив як зупинку ним автомобіля ВАЗ 21070, так і перебування за кермом цього автомобіля ОСОБА_1 .

Отже, сукупність встановлених апеляційним судом обставин, а саме:

- відеозапис працівника поліції, який не містить доказів керування ОСОБА_1 автомобілем ВАЗ 21070, реєстраційний номер НОМЕР_2 , і на якому відсутній як момент зупинки транспортного засобу працівниками поліції, так і підтвердження осіб, які провели таку зупинку раніше, що б могло підтверджувати факт керування автомобілем;

- пояснення ОСОБА_1 апеляційному суду, де він заперечив керування ним автомобілем у стані сп`яніння;

- такі ж заперечення ОСОБА_1 , які містяться на відеозаписі поліцейського, де ОСОБА_1 на пропозицію пройти огляд неодноразово звертався до працівників поліції і акцентував їх увагу на те, що він не керував транспортним засобом і вони його не зупиняли, а тому їх претензії до нього бепідставні,-

спростовують як обставини, викладені в протоколі про адміністраитвне правопорушення, так і висновки суду про керування ОСОБА_1 автомобілем.

Таким чином, під час перегляду справи апеляційним судом не знайшов свого підтвердження факт керування ОСОБА_1 автомобілем, що як вище вказувалося є однією з обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за якою складно протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 .

За таких обставин апеляційний суд прийшов до висновку, що суд першої інстанції, не в повній мірі з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки відеозапису, доданому до протоколу, та поясненням свідка, не звернув увагу на наявні порушення, що призвело до помилкового висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При вирішенні апеляційної скарги відповідно до приписів ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і практику Європейського суду з прав людинияк джерела права.

Так згідно ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п.146) ЄСПЛ вказує, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти

- 5 -

України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд прийшов до висновку, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КупАП не доводиться сукупністю наявних у справі доказів, які не є переконливими, достатньо вагомими і узгодженими між собою, а відтак викликають у суду обгрунтований сумнів.

Згідно з ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, як відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова судді Шевченківського районного суду м.Києва від 24 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_1 скасуванню, а провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 задоволити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м.Києва від 24 жовтня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення скасувати,а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду С.І.Савченко