ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/600/23 Справа № 202/822/23 Суддя у 1-й інстанції - Логвіненко Т. Г. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу, з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження, захисника Красюка І.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проходить військову службу та займає посаду військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 215 (двісті п`ятнадцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) гривень, стягнуто судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2022 року, 07.12.2022 о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_1 в умовах особливого періоду (військового стану) перебував на території військової частини та виконував обов`язки військової служби в нетверезому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк апеляційного оскарження, оскаржувану постанову скасувати та провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обгрунтування необхідності поновлення строку апеляційного оскарження вказує, що оскаржуване рішення було винесено без участі його та особи, що притягується до відповідальності, про існування постанови суду від 15.02.2023 року він дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень. Вважає, що він був позбавлений можливості подати письмові докази з приводу обставин справи, крім того копію постанови не було надіслано ОСОБА_1 .
В обґрунтування своїх доводів вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотні порушення вимог процесуального закону. Вважає, що судом не враховано, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б поза розумним сумнівом свідчили про вчинення правопорушення ОСОБА_1 .
Вказує на те, що огляд на стан сп`яніння проведено з істотними порушеннями, оскільки ознаки алкогольного сп`яніння у військовослужбовця ОСОБА_1 було виявлено о 23:00 годині, втім у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 перебував у стані сп`яніння о 22:00 год., а тому термін проходження огляду почав перебіг саме з цього часу та був пропущений.
Крім того, вказує, що тест проведено о 00 год. 10 хв., в присутності лише одного свідка зі спливом двох годин з моменту виявлення правопорушення, а також акт огляду всупереч вимогам закону містить підпис лише одного свідка. Звертає увагу на істотні суперечності щодо виявлених ознак алкогольного сп`яніння, вказаних у протоколі, акті огляду і поясненнях свідка.
Вважає, що суд першої інстанції помилково стягнув з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави, оскільки відповідно до ч. 5 п. 12 ЗУ Про судовий збір військовослужбовці звільняються від сплати судового збору у справах пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також виконання службових обов`язків.

Апелянт до суду апеляційної інстанції не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.
Вирішуючи питання про поновлення строку апеляційного оскарження вважаю за необхідне його поновити з огляду на те, що дійсно оскаржуване рішення було винесено без участі ОСОБА_1 та захисника, крім того доводи апелянта стосовно того, що він дізнався про наявність постанови з реєстру судових рішень ,матеріалами провадження не спростовується.
Розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; письмовими поясненнями ОСОБА_1 , який винуватість свою визнав і підписав протокол без зауважень; актом огляду на стан сп`яніння складеного в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 згідно якого у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та проведено відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння; поясненнями свідка ОСОБА_2 ; роздруківкою тесту на алкоголь №00249 від 08.12.2022 року, результат якого склав 1,81 проміле.

Відповідальність за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП настає зокрема у випадку появи військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, та яких протягом року було піддано адміністративному стягненню, або в умовах особливого періоду.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння на території тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , та фактичне виконання останнім обов`язків військової служби в нетверезому стані в умовах особливого періоду.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, зафіксованого в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою, котре полягає у перебуванні особи військовослужбовця в стані алкогольного сп`яніння на території військової частини, та фактичному виконанні останнім обов`язків військової служби в нетверезому стані в умовах особливого періоду.

Доводи апелянта стосовно того, що розгляд справи було проведено без ОСОБА_1 , та без належного його повідомлення, є необгрунтованими, оскільки у відповідності до наявних матеріалів справи у своїх поясненнях (а.с. 9) ОСОБА_1 зазначив про розгляд справи без його участі, а отже не виявив бажання приймати безпосередньо участі у судовому розгляді даної справи. Доводи захисника про те, що останній міг у подальшому виявити бажання брати участь у розгляді справи, є припущенням, що не має підтвердження.
Стосовно доводів апелянта щодо порушення уповноваженою особою процедури направлення ОСОБА_1 на проходження огляду для встановлення стану сп`яніння, та проведення його за межами встановленого часу, а саме за збігом більше, ніж 2 годин з моменту виявлення, належить зазначити, що дослідженими матеріалами будь яких порушень процедури направлення ОСОБА_1 для проходження огляду на стан сп`яніння не допущено, огляд проведено у відповідності до порядку, встановленого Інструкцією про організацію патрульно постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України (Наказ МОУ №515 від 10.10.2016 року).
Крім того, у відповідності до встановлених обставин моментом виявлення ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння було 23:00 год., що випливає і з пояснень самого ОСОБА_1 , який зазначив, що він вжив алкогольний напій о 22:00 год., та о 23:00 год. було виявлено факт його перебування у стані сп`яніння, а тому огляд на стан сп`яніння було проведено у відведений ст. 266 КУпАП час.
Доводи апелянта про те, що в матеріалах справи міститься лише одне пояснення свідка ОСОБА_2 , а згідно акту №2331 свідками були ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не обгрунтовують апеляційних вимог, оскільки відсутність в матеріалах справи особистих письмових пояснень свідка ОСОБА_3 не ставить під сумнів її безпосередню участь під час проведення огляду на стан сп`яніння з огляду на наявність у відповідному акті її особистого підпису, а також підпису свідка ОСОБА_2 (а.с. 6).

Разом із тим, доводи апеляційної скарги захисника в частині безпідставного стягнення з ОСОБА_1 судового збору є обгрунтованими, оскільки відповідно до ч. 5 п. 12 ЗУ Про судовий збір військовослужбовці звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також виконанням службових обов`язків.
Всі інші доводи апеляційної скарги судом оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах провадження доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Іншого неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову місцевого суду змінити в частині стягнення судового збору.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Строк апеляційного оскарження поновити.

Апеляційну скаргу захисника Красюка І.В. - задовольнити частково.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2023 рокущодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, - змінити.

Вважати накладеним на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП у виді штрафу у розмірі 215 (двісті п`ятнадцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) гривень, без стягнення судового збору.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду А.А. Мазниця