ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/451/23 Справа № 707/1980/23 Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у І інстанції Суходольський О. М. Доповідач в апеляційній інстанції Люклянчук В. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2023 року м. Черкаси

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 на постанову судді Черкаського районного суду Черкаської області від 11 липня 2023 року

ВСТАНОВИВ

Постановою, що оскаржується провадження по справі щодо ОСОБА_2 закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Окрім того цією постановою на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП, яка в цій часині апелянтом не оскаржується.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 030839 від 19 червня 2023 року за ст. 124 КУпАП ОСОБА_2 19 червня 2023 року о 19 годині 00 хвилин на а/д Н-6 Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань, керував транспортним засобом «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не впевнився в безпеці та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Renault Trafic», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, чим порушив вимоги п. 2.3, 10.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР). При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вищевказану постанову у частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_2 та винести нову постанову про визнання винним того у скоєнні ДТП за обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення

Вважає дану постанову необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам закону, а також є прийнятою із значними порушеннями процесуальних норм.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на законодавство про адміністративні правопорушення щодо порядку розгляду справ, а також на Постанови Пленуму Верховного Суду України№ 11 від 11 червня 2004 року «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 КУпАП», № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Приводить зміст положень ПДР та «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 від 06 листопада 2015 року

Стверджує, що суд першої інстанції при встановлені, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, зокрема у разі, якщо поліцейським не зазначено, які саме порушення, що передбачені саме вимогами п.2.3 ПДР допустив у даному випадку водій ОСОБА_2 , оскільки цей пункт вказаних Правил містить відповідні підпункти, суд мав би відправив такий протокол для доопрацювання до Відділу поліцейської діяльності №1 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області. Вважає, що суд мав можливість викликати посадову особу цього органу для дачі пояснень, щодо обставин даного ДТП та уточнення порушень водієм ОСОБА_3 вимог п. 2.3, 10.1 ПДР у судовому засідання.

На переконання апелянта, суд першої інстанції, приймаючи рішення врахував тільки пояснення ОСОБА_2 , що автомобіль потерпілої особи «Renault Trafic» рухався з великою швидкістю, та характер ушкоджень автомобілів (судом встановлено, що удар відбувся шляхом зіткнення автомобіля «Renault Trafic»у задню частину автомобіля «ВАЗ»), не маючи спеціальних експертних знань з автотехнічної експертизи, вийшовши за межи своїх знань, зробив висновки про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Також вказує, що суд не взяв до уваги його письмові пояснення про те, що ОСОБА_2 раптово виїхав з лісополоси, справа від дороги у попутному напрямку, та різко почав виконувати розворот на зустрічну полосу дороги і автомобіль апелянта не мав фізичної можливості перед ним зупинитися.

Разом з тим, судом при розгляді справи, не були викликані потерпілий, поліцейський, який оглядав місце ДТП, не досліджені інші докази по справі: фото та відео-матеріали.

Як на підставу для скасування постанови судді, зазначає, що рухався з дозволеною швидкістю, яка складала 105 км/год.

У судове засідання ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленими про час та місце судового засідання, не з`явилися, що відповідно до ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_1 , котрий підтримав вимоги апеляційної скарги, пославшись на доводи, що в ній викладені, приходжу до таких висновків.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддею було дотримано.

Закриваючи провадження у справі за з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції належним чином перевірив та вірно оцінив обставини, з якими закон пов`язує настання адміністративної відповідальності та надав відповідну оцінку наявним доказам у справі.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта тощо.

Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 030839 від 19 червня 2023 року ОСОБА_2 19 червня 2023 року о 19 годині 00 хвилин на а/д Н-6 Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань, керував транспортним засобом «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не впевнився в безпеці та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Renault Trafic», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, чим порушив вимоги п. 2.3, 10.1 ПДР. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

При оцінці цього доказу суддя районного суду мотивовано вказав, що поліцейським не зазначено, які саме порушення, що передбачені п.2.3 ПДР допустив у даному випадку водій ОСОБА_2 , оскільки цей пункт Правил містить підпункти: а, б, в, г, ґ, д, е, є.

Також судом першої інстанції наданий детальний аналіз вказаному протоколу та визначено, що при формулюванні суті адміністративного правопорушення у протоколі поліцейський формально указав на порушення водієм ОСОБА_2 вимог п. 2.3, 10.1 ПДР, не з`ясувавши факт наявності причинного зв`язку порушення саме цих пунктів ПДР із наслідками у вигляді зіткнення і пошкодження транспортного засобу.

Водночас в оскаржуваній постанові обґрунтовано вказано, що даних, які б вказували про те, що водій ОСОБА_2 перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, до матеріалів справи не долучено та в ході судового розгляду не встановлено.

У відповідності до національного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Разом з тим, зазначені обставини в протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджуються іншими доказами.

У судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_2 пояснював, що він перестроївся ближче до лівої смуги руху, став, щоб пропустити зустрічні автомобілі і хотів здійснювати поворот в напрямку м.Черкаси. У цей час, коли він стояв, він побачив у дзеркало заднього виду транспортний засіб «Renault Trafic», який рухався в попутному напрямку з великою швидкістю, та який здійснив зіткнення з його автомобілем, а саме в задню частину автомобіля.

З письмових пояснень ОСОБА_1 випливає, що 19 червня 2023 року о 19 годині 02 хвилин, рухаючись з м. Черкаси до м. Сміла по автомбілій дорозі, що має дві смуги у попутному напрямку руху. Поблизу населеного пункту Білозіря перед ним почав здійснювати маневр розвороту автомобіль ВАЗ-2104, який різко вискочив з лісополоси. Він рухався по другій полосі, яка розташована ближче до розподільної смуги. Оскільки він помітив маневр водія ВАЗ, застосував екстрене гальмування, через те що намагався уникнути зіткнення. Тормозний шлях його автомобіля склав дуже велику кількість метрів. Зіткнення не вдалось уникнути. Вважає, що водій автомобіля ВАЗ-2104 не надав перевагу у русі, згідно з ПДР.

У відповідності до схеми ДТП, якою зафіксовано розташування транспортних засобів, а також сліди шляху гальмування автомобіля «Renault Trafic» склали 64 м.

Разом з тим з схеми ДТП неможливо визначити довжину слідів гальмування від початку гальмування до місця зіткнення транспортних засобів, адже з цієї схеми випливає, що сліди гальмування продовжується й після вказаного у схемі місця зіткнення.

Всупереч позиції апелянта, суддею місцевого суду відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що в діях водія ОСОБА_2 не вбачається порушення вимог п.2.3 та п.10.1 ПДР України, які перебували в причинно-наслідковому зв`язку з виникненням ДТП.

Доводи апелянта, що ОСОБА_2 раптово виїхав з лісополоси, справа від дороги у попутному напрямку, та різко почав виконувати розворот на зустрічну полосу дороги і автомобіль апелянта не мав фізичної можливості перед ним зупинитися не знайшли свого підтвердження.

В матеріалах справи відсутні дані, що водій автомобіля ВАЗ-2104 ОСОБА_2 раптово виїхав з лісополоси, чим створив аварійну ситуацію, в результаті чого ОСОБА_1 був вимушений різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Отже у цій справі відсутні підстави вважати, що ОСОБА_2 здійснюючи маневр розвороту, не виконав вимоги п. 10.1 ПДР, цебто перед початком зміною напрямку руху не переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, у даному випадку для транспортного засобу, котрий рухається в попутному напрямку позаду нього.

Посилання апелянта, що суд першої інстанції при встановлені, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, мав би відправив такий протокол для доопрацювання до Відділу поліцейської діяльності №1 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області є безпідставними, позаяк суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

У той же час, апеляційний суд не надає оцінки діям водія ОСОБА_1 щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, з приводу порушення ним п. 2.3, 12.1 ПДР, адже оцінку цим діям повинен надати суд першої інстанції при розгляді відповідного протоколу.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б поза розумним сумнівом доводили вчинення ОСОБА_2 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, з урахуванням встановлення апеляційним судом відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Черкаського районного суду Черкаської області від 11 липня 2023 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук