П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2023 року м. Київ

Справа № 760/1096/23

Провадження: № 33/824/1982/2023

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Невідома Т. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Покутнього Олександра Миколайовича в інтересах ОСОБА_1

на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 02 березня 2023 року, винесену під головуванням судді Бурлаки О. В.,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у с т а н о в и л а:

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 02 березня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Покутній О .М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу до суду першої інстанції, в якій просив скасувати постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 02 березня 2023 року та закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що предмет судового розгляду обмежений даними, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, та які визначають його суть. Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено за ч. 3 ст. 130 КУпАП, однак до відповідальності суд першої інстанції притягнув останнього за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Оскільки протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам, встановленим ст. 256 КУпАП, суд першої інстанції був позбавлений можливості розглядати його по суті. Також відмітив, що лікарем у медичному закладі у ОСОБА_1 не було відібрано біологічних зразків, що є обов`язковим.

Подана апеляційна скарга містить також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що суд першої інстанції виніс оскаржувану постанову за відсутності ОСОБА_1 , при цьому, докази його належного повідомлення про розгляд справи в матеріалах справи відсутні. Текст оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав лише 16 березня 2023 року засобами поштового зв`язку.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд виходить з наступного.

У відповідності до вимог ст. 289 КУпАП у разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Обмеження на реалізацію права на оскарження, яке може полягати у не поновленні строку скаржнику, порушить саму суть права. Фактично, без поновлення строку на подання апеляційної скарги, скаржник буде позбавлений на реалізацію важливого елемента права на справедливий суд, як право на звернення до апеляційного суду за захистом своїх прав.

Матеріали справи свідчать, що про розгляд справи судом першої інстанції ОСОБА_1 повідомлявся 09.02.2023 року шляхом направлення судової повістки, однак, докази вручення ОСОБА_1 судової повістки матеріали справи не містять, а саме лише надсилання судової повістки-повідомлення (без доказів її отримання) не свідчить про поінформованість правопорушника про час та місце розгляду справи.

З огляду на викладене, з метою недопущення порушення права на доступ до правосуддя, апеляційний суд доходить висновку про те, що строк на апеляційне оскарження постанови районного суду пропущений скаржником з поважних причин, а тому клопотання адвоката Покутнього О .М. в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його адвокат Шимко А. П. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушення, районний суд посилався на дані, відображені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №437989 від 08.01.2023, у якому викладені встановлені судом обставини; висновку лікаря КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеному 08.01.2022, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду показав 0,48 %; копії постанови про застосування стягнення до ОСОБА_1 у зв`язку з адміністративним правопорушенням, передбаченим ч.4 ст. 126 КУпАП у виді штрафу; відеозаписі події.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується й суд апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, 08.01.2023 року о 12 годині 40 хвилин, ОСОБА_1 , в м. Києві по пр. Відрадному, 28, керував транспортним засобом марки «Skoda », д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, проводився у лікаря нарколога КНП «КМНКЛ «Соціотерапія», що зафіксовано на нагрудну камеру №474248, №474041.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а) ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 266 КУпАП передбачено, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких с підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування піл впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків.

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Згідно з п. 7 Розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків; не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви, - визначено п.6 Розділу ІІ згаданої Інструкції.

Відповідно до п.п.2,3 Розділу ІІ Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, що зафіксовано на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції. Результати огляду показали, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеному 08.01.2023 року, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду показав 0,48 %. ОСОБА_1 погодився з результатами огляду (0,48 %), підписавши висновок лікаря.

Слід відмітити, що огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу (алкотестеру) проводився за згодою ОСОБА_1 , який в результаті проведеного огляду підтвердив, що напередодні вживав алкогольні напої.

Вказані обставини ОСОБА_1 підтвердив і при апеляційному перегляді справи. При цьому, з відеозапису убачається, що ОСОБА_1 жодного разу не висловив свої заперечення з приводу процедури проведення огляду на стан сп`яніння.

Що стосується доводів апеляційної скарги про не відібрання у ОСОБА_1 біологічних зразків, то такі дії є обов`язками лише при проходженні огляду на стан наркотичного сп`яніння з метою визначення наркотичного засобу або психотропної речовини.

Так, ОСОБА_1 у разі незгоди з результатами проведеного лікарем огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобуз метою забезпечення достовірності результатів оглядуне був позбавлений права вимагати проведення лабораторного дослідження, проте, як зазначено вище, ОСОБА_1 погодився з результатами алкотестеру.

Також не можуть бути підставою для звільнення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене правопорушення й посилання на те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам, встановленим ст. 256 КУпАП.

Частина 1 статті 130 КУпАП визначає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 2 статті 130 КУпАП визначає відповідальність повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Частина 3 статті 130 КУпАП визначає відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно, за кожною частиною вказаної статті посилюється відповідальність й розмір адміністративного стягнення, зокрема, за вчинення дій, визначених ч. 1 цієї статті передбачена відповідальність у виді накладення штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за вчинення дій, передбачених ч. 3 цієї статті - накладення штрафу на водіїв у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення, що складений відносно ОСОБА_1 у графі «суть адміністративного правопорушення» зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 130 КУпАП. При цьому, відсутні будь-які дані про те, що ОСОБА_1 двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При направленні до суду першої інстанції для розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , працівники поліції долучили до адміністративного матеріалу довідку щодо проведених заходів із встановлення повторності вчиненого адміністративного правопорушення, згідно якої ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не притягався. А тому просили суд вчинене ОСОБА_1 правопорушення 08.01.2023 року кваліфікувати за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Ураховуючи наявні в матеріалах справи письмові докази, а також відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, суд першої інстанції правильно встановив обставини у справі, зокрема, щодо вчинення ОСОБА_1 правопорушення (дій), яке відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За встановлених у справі обставин, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги, оскільки наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, а тому висновок суду про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним та обґрунтованим.

Притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосування до нього стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а не ч. 3 цієї статті не погіршує становище правопорушника, а тому не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Слід зазначити, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (Рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року).

ОСОБА_1 08.01.2023 року реалізував своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

За таких підстав, апеляційну скаргу адвоката Покутнього О.М. в інтересах ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 02 березня 2023 року залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Покутнього Олександра Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 02 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т. О. Невідома