П О С Т А Н О В А

Іменем України

14.08.2023 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Кузь В.Я., розглянувши адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, за даними протоколу проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

17 липня 2023 року до Франківського районного суду м. Львова поступили матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Згідно протоколу А0284 №00149 про військове адміністративне правопорушення за ч.3 ст.172-20 КУпАП від 14.07.2023р., сержант ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , під час дії воєнного стану, 09.07.2023р. близько 13 год. 20 хв. перебував на території військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в стані алкогольного сп"яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Правопорушник ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку SMS.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Між тим, згідно позиції Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України», нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно зі ст. 268 КУпАП, яка не передбачає обов`язкової участі особи при розгляді справи за ч.1 ст.130 КУпАП, а також з урахуванням принципу судочинства, зазначеного в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за наявними матеріалами справи.

Суд вважає, що неявка правопорушника ОСОБА_1 в судове засідання, який повинен добросовісно користуватись належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, свідчить про безпідставне умисне затягування справи, нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Вивчивши представлені на розгляд адміністративні матеріали та дослідивши фактичні обставини, у їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Згідно диспозиції частини 1 ст. 172-20 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за такі протиправні дії: - розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, - або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, - або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, - а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Частина 3 ст. 172-20 КУпАП, передбачає настання адміністративної відповідальності за вчинення дій передбачених частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Правопорушення стверджується протоколом А0284 №00149 про військове адміністративне правопорушення за ч.3 ст.172-20 КУпАП від 14.07.2023р. та доданими до нього матеріалами.

Доказів, які б спростовували вину ОСОБА_1 суду не надано, не здобуто таких і під час розгляду справи, навпаки правопорушником визнано вину.

Відповідно до висновку №001491 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного та підписаного 09.07.2023р. лікарем ОСОБА_2 , ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на нявність чи відсутність стану алкогольного сп"яніння.

Відповідно до акту №001491 медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного та підписаного 09.07.2023р. лікарем ОСОБА_2 , в ОСОБА_3 поведінка замкнута, настрій млявий, мовна здатність порушена, зіниці розширені, хода хитка, хода з швижкими поворотами, наявне тремтінняч пальців рук, наявний запах алкоголю з порожнини рота

Крім того, в акті зазначено, що зі слів обстежуваного ОСОБА_3 , він вжив 200 мл. горілки.

За даних обставин, суд вважає встановленим, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, дії останнього правильно кваліфіковано, оскільки останній, будучи військовослужбовцем, виконував обов`язки військової служби в стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду, тобто будучи військовослужбовцем вчинив появу на території військового об`єкту в нетверезому стані, однак відмовився пройти огляд в медичній установі.

Вина правопорушника ОСОБА_1 доведена зібраними по справі матеріалами. Стягнення слід визначити з врахуванням особи винного, в межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення, у виді штрафу.

Наведені вище докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини, встановлені в суді.

Суд вважає докази у справі логічними, взаємопов`язаними та такими, що у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Докази, які містяться в матеріалах справи та які безпосередньо досліджені в судовому засіданні, відповідають критеріям належності та допустимості, і в своєму взаємозв`язку достатні для доведення того, що ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем вчинив появу на території військового об`єкту в нетверезому стані, однак відмовився у встановленому законом порядку пройти огляд на наявність чи відсутність стану алкогольного сп"яніння.

Невизнання ОСОБА_1 своєї провини в скоєнні адміністративного правопорушення, суд розцінює як спосіб його самозахисту, бажання уникнути відповідальності за скоєне та спростовується вказаними у постанові доказами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується в розмірі 0,2% розміру мінімальної заробітної плати.

На підставі викладеного, керуючись статтями 33, 268, 283, 284 КпАП України, -

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 536 (п"ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. судового збору.

На постанову про адміністративне правопорушення може бути подано скаргу протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через суд, що постановив рішення.

Суддя В. Кузь