Справа № 216/3468/23
Провадження № 3/216/1883/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2023 року м. Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Онопченко Ю.В. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працює, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Дільничним офіцером поліції СДОП ВП Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області Бондарчуком Р.О. складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 831678 від 04 травня 2023 року відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Зі змісту протоколу встановлено, що 29 квітня 2023 року о 22:50 год ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство в сім`ї психологічного характеру у відношенні чоловіка ОСОБА_2 , а саме: висловлювалась нецензурною лайкою на його адресу та принижувала його.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 пояснила, що 29 квітня 2023 року приблизно о 22:50 год вона разом із чоловіком та їх спільним знайомим ОСОБА_3 у дворі їх будинку за адресою: АДРЕСА_1 , жарили шашлик та вживали спиртні напої. В цей час ОСОБА_3 вдарив їх домашню собаку, внаслідок чого між нею та чоловіком виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_2 зайшов до будинку в якому вони проживають та розбив їх телевізор. Після цього вони з чоловіком висловлювався у бік одне одного нецензурною лайкою та викликали поліцію.

Вислухавши ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Так, адміністративним порушенням відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП визначається вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених у диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Відповідно до п. 3 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Визначення психологічного виду насильства міститься у п. 14 ч. 1 ст. 1 зазначеного закону і має наступне визначення.

Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

При цьому, окремий конфлікт у сім`ї, випадкова образа чи навіть повторювані сварки це не психологічне насильство. Насильство свідома поведінка, використання власної переваги й контроль жертви.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_2 , та пояснень наданих у судовому засіданні ОСОБА_1 , між сторонами виник конфлікт, в ході якого вони ображали одне одного нецензурною лайкою.

Разом з тим, вчинення будь-яких діянь психологічного характеру, повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами, що є необхідним елементом складу даного правопорушення.

Проте в матеріалах справи відсутні докази для підтвердження вчинення ОСОБА_1 психологічного насильства щодо ОСОБА_2 .

Таким чином, в судовому засіданні не було встановлено факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02, « Малофєева проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016. При цьому Європейський суд робиться висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що викладені факти є обставинами, які виключають провадження по справі, оскільки відсутній склад адміністративного правопорушення, тому даний матеріал на підставі п. 1 ст. 247 КпАП підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.В. Онопченко