Справа № 159/1516/23
Провадження № 3/159/729/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Волкова Ю.Ф.,

розглянувши матеріали, що надійшли від Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській областіпро притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 31.07.1996 Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області, РНОКПП НОМЕР_2 ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - Кодекс),

встановила:

22.03.2023 до Ковельського міськрайонного суду Волинської області від Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 173-4 Кодексу.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №798289 від 15.03.2023 протягом 2021 2022 навчального року по 03.02.2023 малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учень 7-Г класу Ліцею №13 м. Ковеля вчиняв систематичний булінг (цькування) учасника освітнього процесу, а саме дії психологічного характеру стосовно однокласника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які виражалась у образах та кепкуванні, в наслідок чого в останнього погіршився емоційний та психологічний стан, у зв`язку з чим ОСОБА_3 змушений був перевестися на навчання до іншого навчального закладу, а саме до ЗЗСО «Ліцей №11 м. Ковеля». У зв`язку з тим, що малолітній ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення булінг, однак не досяг віку, з якого наступає адміністративна відповідальність, відповідно до частини третьої статті 173-4 Кодексу відповідальність за вчинення булінгу малолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , несе його батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною третьою статті 173-4 Кодексу визнав. Повідомив,що з сином проведено відповідні профілактичні заходи, останній зрозумів протиправність вчиненого та зробив відповідні висновки. Запевнив, що вживатиме усіх можливих заходів для виділення більшого часу для виховання свого сина.

Суд, заслухавши пояснення особи, дослідивши письмові докази у справі, дійшов наступного висновку.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (стаття 280 Кодексу).

Частиною першою статті 173-4 Кодексу встановлено, що булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Диспозицією частини третьої статті 173-4 Кодексу встановлено, що діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене малолітніми або неповнолітніми особами віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років, - тягне за собою накладення штрафу на батьків або осіб, які їх замінюють, від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до сорока годин.

Згідно з пунктами 3-1 статті 1 Закону України «Про освіту» булінг (цькування) - діяння (дії або бездіяльність) учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Типовими ознаками булінгу (цькування) є: систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін - кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності); дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

Нормами частини першої статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Дисципліна і порядок у сім`ї, навчальних та інших дитячих закладах мають забезпечуватися на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключаютъ приниження честі та гідності дитини.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, встановлюється, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до статті 245 Кодексу завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з частиною другою статті 7 Кодексу, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Суд з`ясовує усі обставини справи на підставі наданих пояснень, показів свідків та поданих доказів.

Відповідно до статті 251 Кодексу доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, гр. ОСОБА_4 , яка є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звернулась до Ковельського РУП ГУНП у Волинській області з тим, що однокласники її сина, в тому числі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , систематично ображали та принижували її сина, у зв`язку з чим вона змушена була перевести сина в інший навчальний заклад.

Сектором ювенальної превенції відділу превенції Ковельського РУП ГУНП у Волинській області проведено перевірку інформації, викладеної у зверненні гр. ОСОБА_4 від 03.03.2023, за результатом якої встановлено та підтверджено факт вчинення малолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , булінгу (цькування) відносно однокласника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вчинення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неправомірних дій психологічного характеру відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтверджується поясненнями ОСОБА_2 від 07.03.2023, поясненнями ОСОБА_3 від 03.03.2023, поясненнями однокласників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 від 07.03.2023, поясненнями ОСОБА_10 (класного керівника) від 07.03.2023, відеозаписом, добровільно наданим ОСОБА_11 працівникам поліції, із зверненням ОСОБА_2 у формі образ, приниження із нецензурною лайкою на адресу малолітнього ОСОБА_3 та його матері ОСОБА_4 .

В судовому засіданні встановлено, що в даному випадку в діях малолітнього ОСОБА_2 наявні всі типові ознаки булінгу (цькування), такі як систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін - кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (однокласники); дії кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної шкоди ОСОБА_3 , приниження, тривога, та спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

Таким чином, у справі про адміністративне правопорушення є достатньо достовірних, належних та допустимих доказів, які вказують на доведеність обставин, які свідчать про вчинення малолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , булінгу (цькування) стосовно однокласника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Оскільки встановлено, що адміністративне правопорушення булінг вчинено малолітньою особою, якане досягла віку, з якого наступає адміністративна відповідальність, відповідно до частини третьої статті 173-4 Кодексу відповідальність за вчинене несе батько ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 173-4 Кодексу підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №798289 від 15.03.2023, рапортом працівника поліції від 03.03.2023 про надходження звернення гр.. ОСОБА_4 про вчинення боулінгу (цькування) її малолітнього сина однокласниками, заявою ОСОБА_4 від 03.03.2023, характеристикою на учня 7-Г класу Ліцею №13 м. Ковеля Волинської області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Доказів, які б спростовуваливказаніобставини суду не надано.

Оцінивши докази та матеріали, надавши правову оцінку встановленим обставинам, суд дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно статті 17 Кодексу у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

За змістом статті 23 Кодексу стягнення є мірою відповідальності і застосування з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинених нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

Визначаючи вид стягнення для ОСОБА_1 , враховую характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, обставини, що пом`якшують відповідальність визнання вини та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, вважаю, що відносно останнього необхідно обрати адміністративне стягнення у виді штрафу.

Вказаний вид покарання суд вважає справедливим, пропорційним, достатнім і співрозмірним характеру вчиненого адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 40-1 Кодексу, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно із пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,80 грн, які підлягають стягненню на користь держави.

Керуючись статтями 33, 40-1, 173-4, 221, 268, 283, 284, 307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення,Законом України «Про судовий збір», суддя

постановила:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн (вісімсот п`ятдесят грн).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп. (п`ятсот тридцять шість грн 80 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської областіЮ. Ф. Волкова