Провадження № 3/641/572/2023 Справа № 641/491/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2023 року Суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова Богдан М.В., за участю особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , захисника Скребця О.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого слідчим в ХРУП № 2 в Харківській області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 23 січня 2023 року о 20 годині 30 хвилин в місті Харкові по проспекту Героїв Харкова, керуючи транспортним засобом «Nissan Maxima», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати транспортним засобом, в результаті чого здійснив наїзд на перешкоду, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою провину у вчиненому правопорушенні не визнав, зазначивши, що він не керував транспортним засобом, а транспортним засобом керував його батько власник автомобіля, який одразу після ДТП покинув місце пригоди.

Захисник в судовому засіданні підтвердив пояснення ОСОБА_1 , та просив закрити справу у зв`язку із відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердили той факт, що за кермом знаходився батько особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_4 .

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначили, що були свідками того як ОСОБА_4 виїхав з місця мешкання до сина, який перебував у кафе.

Вказане вище підтвердив сам свідок ОСОБА_4 , та пояснив що втік з місця пригоди, оскільки боявся адміністративної відповідальності.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що став свідком як водій автомобіля «Nissan» на великій швидкості не впорався з керуванням та вилетів на зустрічну смуг, після чого впав з «велозаводського» моста. Коли він підійшов до автомобіля, щоб надати допомогу, то бачив, що в авто знаходилося три людини, а саме: двоє сиділи позаду, а ОСОБА_1 сидів між сидінням водія та пасажира спереду, оскільки намагався розблокувати автомобільні двері. Інших осіб у автомобілі він не бачив.

Суд, заслухавши думку особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, свідків, оглянувши в судовому засіданні матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган(посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується в повному обсязі сукупністю доказів, наявних в матеріалах справи, а саме: змістом протоколу серії ААД №071734, схеми пригоди від 23.01.2023 року, переліком видимих пошкоджень транспортного засобу.

Пояснення ОСОБА_1 надані в судовому засіданні, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, та спростовуються показами свідка ОСОБА_7 .

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення від 23.01.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 в графі «пояснення» зазначив, що за кермом не перебував. В його особистих поясненнях, які були додані до матеріалів, він зазначив, що за кермом не перебував, а керував автомобілем раніше незнайомий йому чоловік, ім`я якого він не пам`ятає. Яким чином вказаному невідомому чоловіку було передано право керування транспортним засобом, який належить його батьку, пояснити не зміг.

Покази свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 суд оцінює критично, оскільки вони є колегами та товаришують між собою, отже не виключено, що вказані особи мали на меті допомогти ОСОБА_1 уникнути відповідальності.

З тих же підстав суд оцінює критично покази свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , які є його батьками.

Крім того, позиція ОСОБА_1 про те, що автомобілем керував його батько спростовується матеріалами справи, та виникла тільки під час розгляду адміністративного протоколу в суді.

Відповідно до п. 2 розділу 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Отже, ОСОБА_1 не був позбавлений права викласти свою позицію про керування автомобілем його власником, однак не зробив цього. Через декілька хвилин після ДТП на місці пригоди для надання першої допомоги опинився свідок ОСОБА_7 , який в судовому засіданні підтвердив, що на місці пригоди та в автомобілі інших осіб, крім ОСОБА_1 та двох молодих людей не було.

Таким чином, обрану позицію ОСОБА_1 суд розцінює як лінію захисту та спробу уникнути відповідальності.

Аналізуючи пояснення ОСОБА_1 , свідків, обставини справи, характер пошкоджень автомобіля, суд приходить до висновку, про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу в межах, встановлених для даного виду стягнення санкцією статті.

Крім того, відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, яка притягається до адміністративного відповідальності підлягає стягненню судовий збір.

При вирішення питання щодо стягнення судового збору, суд застосовує редакцію ЗУ «Про судовий збір», що діяла на час вчинення адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 40-1, 124, 283-285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот пятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанову може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя- М. В. Богдан