Справа №346/3053/23
Провадження №3/346/1661/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року м. Коломия

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Валігурська Л.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відомо, уродженця с. Пшеничники, Тисменицький район, Івано-Франківська область, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , лейтенант, офіцер резерву НОМЕР_1 резервної роти військової частини НОМЕР_2 ,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу №39 про вчинення адміністративного правопорушення, 07.06.2023 близько 18:00 години лейтенант ОСОБА_1 , проходячи військову службу в умовах особливого періоду, без погодження командування військової частини НОМЕР_2 та видання відповідних наказів (дозволів), надав підлеглим військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 солдату ОСОБА_2 та молодшому сержанту ОСОБА_3 дозвіл вийти із території розташування військової частини НОМЕР_2 , відсутність яких було виявлено 08.06.2023 близько 08:00 при ранковому шикуванні, що у свою чергу потягнуло за собою самовільне залишення місця служби останніми. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. ст. 11, 14, 16, 32, 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Дії ОСОБА_1 згідно протоколу про адміністративне правопорушення кваліфіковано за ч. 2 ст. 172-14 КУпАП як перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав чи повноважень , вчинені в умовах особливого період.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Матеріали справи містять заяву ОСОБА_1 , згідно якої він вину визнає повністю та просить проводити судовий розгляд за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити судовий розгляд за відсутності ОСОБА_1 .

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення додані наступні досліджені та перевірені в судовому засіданні докази:

- протокол №39 від 09.06.2023 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-14 КУпАП, який містить відомості, щодо дати, місця та обставин вчинення адміністративного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , а саме: близько 18:00 07.06.2023 у розташуванні військової частини НОМЕР_2 до лейтенанта ОСОБА_1 підійшли підлеглі йому військовослужбовці 29 запасної роти солдат ОСОБА_2 та молодший сержант ОСОБА_3 і повідомили лейтенанта про бажання зустрітись зі своїми дружинами, які мають до них приїхати. Лейтенант ОСОБА_1 надав дозвіл вказаним військовослужбовцям вийти із території розташування ВЧ НОМЕР_2 з цією метою. В подальшому близько 08:00 08.06.2023 на ранковому шикуванні виявлено, що солдат ОСОБА_2 та молодший сержант ОСОБА_3 відсутні на військовій службі у розташуванні ВЧ НОМЕР_2 ;

- витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №276 від 08.10.2022, згідно якого військовослужбовця призваного по мобілізації лейтенанта ОСОБА_1 , командира взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 04.10.2022 №494, на посаду офіцера резерву 29 запасної роти військової частини НОМЕР_2 , який прибув для подальшого проходження військової служби з ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 08.10.2022 зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення та вважати його таким, що прийняв посаду і приступив до виконання службових обов`язків за посадою;

- рапортами тимчасово виконуючого обов`язки командира 29 запасної роти ОСОБА_4 від 09.06.2023, в яких останній доповідає командиру військової частини НОМЕР_2 , що у пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 без поважних причин 09.06.2023 більше ніж 3 години (з 08:00 години 09.06.2023) були відсутніми сержант резерву 29 запасної роти управління військової частини НОМЕР_2 молодший сержант ОСОБА_3 та солдат резерву 29 запасної роти управління військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_2 . Станом на 14:10 години 09.06.2023 дані військовослужбовці повернулися в пункт постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 . По факту їхньої відсутності просить призначити службове розслідування, яке доручити провести офіцеру 29 запасної роти лейтенанту ОСОБА_1 ;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 09.06.2023, який пояснював, що 07.06.2023 близько 18:00 години у розташуванні військової частини НОМЕР_2 до нього підійшли військовослужбовці 29 запасної роти солдат ОСОБА_2 та молодший сержант ОСОБА_3 і повідомили йому, що до них мають приїхати дружини та хочуть зустрітись з ними, тому він надав дозвіл вищезазначеним військовослужбовцям вийти із території розташування військової частини НОМЕР_2 . 08.06.2023 на ранковому шикуванні він побачив, що солдат ОСОБА_2 та молодший сержант ОСОБА_3 відсутні на військовій службі у розташуванні військової частини НОМЕР_2 , тому здійснював заходи щодо пошуків вказаних військовослужбовців, розуміє, що не мав права давати їм такого дозволу.

Дослідивши наведені вище докази, суд приходить до наступних висновків.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з?ясування обставин кожної справи, вирішенні її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з?ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За нормами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінюючи досліджені докази, суд приходить до таких висновків.

Частиною 2 статті 172-14 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав чи повноважень, вчинені в умовах особливого періоду.

Відповідно до примітки ст. 172-13 КУпАП під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Адміністративно-господарські функції (обов`язки) це обов?язки з управління або розпорядження державним, комунальним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації забезпечення контролю за цими операціями тощо). Такі повноваження в тому чи іншому обсязі є у начальників планово-господарських, постачальницьких, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, ательє, їх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо. Організаційно-розпорядчі функції (обов`язки) це обов`язки щодо здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, комунальних підприємств, установ або організацій, їхні заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їхні заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо).

Характер дій військової службової особи при перевищенні влади чи службових повноважень полягає у тому, що службова особа вчиняє те чи інше діяння по службі, яке не входить до її компетенції.

Перевищення службових повноважень це дії службової особи, яка не має владних функцій і виходить під час виконання своїх адміністративно-господарських функцій за межі своїх повноважень, або дії службової особи, яка має владні повноваження, але у конкретному випадку перевищує не їх, а інші свої повноваження, або перевищує свої повноваження стосовно осіб, які не входять до числа підлеглих. Явний вихід службової особи за межі наданих їй повноважень слід розуміти як відкритий, очевидний, явний для всіх, в тому числі і винного, безсумнівний, відвертий.

Як перевищення влади або службових повноважень кваліфікуються: 1) вчинення дій, які є компетенцією вищою службової особи даного відомства чи службової особи іншого відомства, 2) вчинення дій одноособово, тоді як вони могли бути вчинені лише колегіально, 3) вчинення дій, які дозволяються тільки в особливих випадках, з особливого дозволу і з особливим порядком проведення за відсутності цих умов, 4) вчинення дій, які ніхто не має права виконувати або дозволяти.

Повноваження, за межі яких виходить службова особа при її перевищенні, повинні бути передбачені відповідними нормативно-правовим актом, законом, декретом, указом, постановою, статутом, положенням, інструкцією, правилами тощо.

Зазначена норма є бланкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права. Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Згідно ст. 32 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» за своїми військовими званнями начальниками є, зокрема, військовослужбовці молодшого офіцерського складу для військовослужбовців молодшого сержантського і старшинського складу однієї з ними військової частини та військовослужбовців рядового складу.

Таким чином лейтенант ОСОБА_1 є начальником відносно солдата ОСОБА_2 та молодшого сержанта ОСОБА_3 .

Згідно ст. ст. 30, 58 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою. Командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.

Протокол про адміністративне правопорушення №39 від 09.06.2023 та долучені до нього матеріали справи не містять відомостей про те, якими саме організаційно-розпорядчими чи адміністративно-господарськими обов`язками (обов`язки з керівництва) наділена особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 як і посилання на інші нормативно-правові акти, на підставі яких можна було б зробити висновок про наявність чи відсутність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП.

Не зазначення вказаного особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення позбавляє суд можливості встановити коло повноважень лейтенанта ОСОБА_1 , а отже і дійти висновку про їх перевищення.

Також слід зазначити, що згідно ч. 6 ст. 2 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» видами військової служби є: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Відповідно ст. ст. 199, 200 розділу 5 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» та ст. 10 Закону України « Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» розподіл часу здійснюється таким чином, щоб забезпечити у військовій частині постійну бойову готовність і проведення занять з бойової підготовки та створити умови для підтримання порядку, військової дисципліни й виховання військовослужбовців, підвищення їх культурного рівня, всебічного побутового обслуговування, відпочинку й харчування. Для військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів (слухачів) військових навчальних закладів, навчальних центрів, військових частин) встановлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями. Для військовослужбовців строкової військової служби і курсантів (слухачів) військових навчальних закладів, навчальних центрів, військових частин встановлюється шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем. Тривалість робочого тижня встановлюється законом. Військові навчання, походи кораблів, бойові стрільби та бойове чергування, несення служби у добовому наряді здійснюються у будь-які дні тижня без обмеження загальної тривалості службового часу. Розподіл часу у військовій частині протягом доби і протягом тижня здійснюється згідно з розпорядком дня, яким встановлюється виконання основних заходів повсякденної діяльності, навчання й побуту особового складу підрозділів, штабів. Розпорядок дня встановлюється командиром (начальником) відповідно до завдань, покладених на військову частину, та залежно від пори року. Розпорядок дня затверджується на навчальний рік (період навчання) і може уточнюватися командиром (начальником) на час проведення навчань, походів кораблів, бойових стрільб, бойового чергування, несення служби в добовому наряді, варті тощо з урахуванням особливостей їх виконання.

Статтею 216 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» передбачено, що військовослужбовці строкової військової служби у вільний від занять та робіт час мають право вільно переміщатися по території військової частини, а під час звільнення і в межах гарнізону. Військовослужбовці офіцерського, сержантського (старшинського) складу, які проходять службу за контрактом, що виїжджають за межі гарнізону, письмово повідомляють про це командира військової частини. Виїзд військовослужбовців строкової військової служби за межі гарнізону (за винятком випадків відбуття у відпустку або відрядження) забороняється.

Також матеріали справа про адміністративне правопорушення не містять відомостей щодо виду військової служби, яку проходять ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та не долучено розпорядок дня по військовій частині НОМЕР_2 , що впливає на встановлення розподілу часу для вказаних військовослужбовців.

Склад адміністративного правопорушення це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, наявність яких характеризує діяння як адміністративне правопорушення (проступок). За допомоги такої характеристики, як склад адміністративного правопорушення, є можливість отримати його загальну характеристику. Ознаками адміністративного правопорушення є: об`єкт; об`єктивна сторона; суб`єкт; суб`єктивна сторона. Лише у разі наявності всіх складових адміністративного правопорушення можна стверджувати про наявність в діях особи складу того чи іншого адміністративного правопорушення.

Отже, на стадії складання протоколу про адміністративне правопорушення, особою уповноваженою на складання такого протоколу з`ясуванню серед іншого підлягало в першу чергу питання чи є особа, щодо якої вирішується питання про притягнення до відповідальності, суб`єктом даного правопорушення, в протилежному випадку притягнення останньої до адміністративної відповідальності не можливе.

Оскільки ж наявність будь-якого правопорушення, про що зазначалось вище, визначається такими обов`язковими складовими як суб`єкт, суб`єктивна сторона, об`єкт, об`єктивна сторона, можна зробити висновок, що за відсутності хоча б однієї зі складових, відсутній і склад адміністративного правопорушення, в тому числі і в даному конкретному випадку.

Оцінюючи встановлені факти, необхідно враховувати наступне.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява №16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява №36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, з урахуванням загального принципу про те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на її користь (ст. 62 Конституції України), суд приходить до висновку, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 172-14 КУпАП, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України має своїм наслідком закриття провадження, оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 250-252, 280, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 172-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення закрити.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя: Л.В. Валігурська