САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/476/23
Провадження №3/726/417/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2023 м. Чернівці

Суддя Садгірського районного суду м. Чернівці Мілінчук С. В. розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України,

ВСТАНОВИВ :

До Садгірського районного суду м. Чернівці надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення ним правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Так у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що 22.02.2023 року о 06 годині 55 хвилин водій ОСОБА_1 , керував автомобілем «Нісан Кашкай», д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Хотинській, 4Д у м. Чернівці із явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме поведінка, що не відповідає обстановці, розширені зіниці, які не реагують на світло. Віз проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5. та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вказав, що він є військовослужбовцем та нещодавно повернувся із зони виконань бойових завдань. Того дня він направлявся до одного із населених пунктів на похорон свого бойового побратима та заїхав в магазин, щоб випити кави. Виїхавши зі свого місця стоянки, був зупинений працівниками поліції, які висловили підозру про те, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки поводив себе дуже збуджено. Після цього тричі пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, який не виявив вмісту алкоголю у повітрі, що видихається. ОСОБА_1 пояснив працівникам поліції, що він проходив лікування у зв`язку із психічними розладами та раніше вживав сильні препарати для заспокоєння, показав наявний рецепт лікаря. Після того як перестав їх вживати, поводить себе збуджено, часто неадекватно. Разом із тим, наркотичні засоби не вживав. Однак працівники поліції будь-яким способом хотіли скласти щодо нього адміністративний матеріал, а тому запропонували пройти огляд ще і на визначення стану наркотичного сп`яніння. Його це обурило та він відмовився. Свою вину категорично не визнає.

Представник ОСОБА_1 , адвокат Николайчук В.І., надіслав до суду письмове клопотання, де виклав пояснення аналогічні наданим ОСОБА_1 , просив закрити провадження у спарві.

Відповідно до ст. 245 КУпАП вказує, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації,трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У п 24. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено про необхідність звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Згідно ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Дослідивши відеозапис із нагрудного відео реєстратора працівників поліції, встановлено, що працівники поліції зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . При цьому, підставою для його зупинки стало те, що полісменам здалась неадекватною поведінка ОСОБА_1 , коли він знаходився у приміщенні магазину.

Вийшовши із автомобіля, ОСОБА_1 дійсно поводив себе збуджено, пояснив, що він військовослужбовець, страждає на психічні розлади та в даний час проходить лікування. Разом із тим, у зв`язку із такою поведінкою, у працівників поліції виникла підозра вважати, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Водій погодився пройти огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння та пройшов таких огляд декілька разів. Результатами огляду не підтвердився факт перебування водія у стані алкогольного сп`яніння.

Після цього ОСОБА_1 пояснив, що у зв`язку із психічними розладами, проходить тривале лікування та деякий час вживав запокійливі препарати, транквілізатори, зокрема препарат «Пріаболін», показав працівникам поліції медичний лист із призначенням лікарських препаратів. Після того, як він перестав вживати препарати, у його поведінку повернулась тривожність і збудженість, він не взмозі контролювати свої емоції.

У приватній розмові між собою, працівники визнали, що ОСОБА_1 не перебуває у стані сп`яніння, а дійсно є хворим, у зв`язку із чим приймав відповідне лікування. У розмові, працівник поліції вказав, що він вірить, що останній не вживав будь-яких наркотичних засобів чи алкоголю. Однак, обдумавши ситуацію, працівник поліції вказав водію, що у нього розширені зіниці очей, і це може свідчити про вживання наркотичних засобів, після чого запропонував ОСОБА_1 пройти оглян на визначення стану наркотичного сп`яніння, на що останній обурився та не погодився.

Після цього було складено відповідний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оцінюючи зібрані у справи докази, атакож правомірність дій працівників поліції, варто вказати, що порядок проведення огляду на стан сп`яніння встановлюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МОЗ та МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 р., де вказано, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є:

- запах алкоголю з порожнини рота;

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:

наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);

звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно п. 22 розділу ІІІ Інструкції, встановлено також, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан спяніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Як встановлено із відеозапису, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу без встановлення будь-яких ознак спяніння, визначених інструкцією, вказуючи тільки про те, що він поводить себе занадто збуджено. Метріали справи також не містять доказів, які б свідчили про вжиття заходів чи дій, з боку працівників поліції, по встановленню у поведінці ОСОБА_1 ознак спяніння.

Варто наголосити, що підставою для проведення огляду є виключно наявністю ознак сп`яніння, які полісмен повинен чітко визначити. Не повідомивши водію про підстави для проведення огляду, інспектор поліції діяв свавільно, на підставі власних домислів та припущень, чим порушив вимоги Інструкції.

Окрім того, як це встановлено із відеозапису, працівник поліції, не роз`яснив водію порядок проходження огляду на стан сп`яніння та наслідки відмови у проходженні такого огляду.

Окрім того, після того, як працівники поліції встановили, що ОСОБА_1 не перебуває у стані алкогольного сп`яніння, їм стало відомо про те, що останній страждає психічним захворюванням та проходив курс лікування із застосуванням спеціалізованих препаратів. Після цього самі ж працівники поліції вказали, що у них є сумніви, що він вживав наркотичні засоби, про що свідчить зокрема і висловлювання полісмена «він не бухий, він хворий». Однак, полісмен, відшуковуючи у поведінці водія будь-які інші ознаки сп`яніння, вказав, що зіниці ОСОБА_1 занадто розширені. Разом із тим, така ознака не міститься у переліку ознак, викладених в інструкції та не свідчить про можливість перебування особи у стані наркотичного сп`яніння. Натомість належною ознакою є звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло. Вказуючи про розмір зіниць водія, працівники поліції не вчинили жодних дій по встановленню даної ознаки, не встановили, чи вони дійсно не реагують на світло.

Із лікарської довірки від 19.04.2023 року встановлено, що ОСОБА_1 страждає на захворювання розлад адаптації з порушенням емоцій та поведінки.

Із довідки ОКНП «Чернівецька психіатрична лікарня» № 2550 від 04.04.2023 року встановлено, що ОСОБА_1 знаходиться на лікуванні у психічній лікарні із 25.02.2023 року по даний час, тобто станом на 04.04.2023 року.

Встановлено також, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, про що свідчить відповідне посвідчення.

Варто зауважити, що об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП виражається у таких формах:

- керування транспортними засобами особами в стані алкогольного спніння;

- керування транспортними засобами особами в стані іншого, аніж алкогольне чи наркотичне, сп`яніння;

- керування транспортними засобами особами під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

- а так само відмова від проходження огляду на визначення вищевказаних станів.

Кожна окреме діяння із перелічених, утворює самостійний склад правопорушення, який не може бути підмінений іншим. Тобто, якщо існують підстави вважати, що особа перебуває у одному із видів сп`яніння, вона не може нести відповідальність за відмову від проходження огляду з інших підстав.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні в справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Тобто, якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяги на себе функцію щодо збирання доказів.

Висловлюючись про те, що водій міг керувати автомобілем під впливом лікарських препаратів, не перевіривши наявність належних ознак виду сп`яніння, працівник поліції, всупереч висловленій ним же підозрі, діючи упереджено, однобоко, суперечливо, не спираючись на встановлені обставини, всупереч встановленому Інструкцією порядку, склав адміністративний протокол за відмову особи від проходження огляду на стан, саме, наркотичного сп`яніння, спотворивши при цьому вищевказані поняття про вид сп`яніння, свавільно замінивши один склад правопорушення на інший, чив призвів до правової невизначеності та необґрунтованості своїх дій.

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Приймаючи рішення, суду необхідно керуватись п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Таким чином встановлено, що працівниками поліції допущено ряд порушень вимог Інструкції, що має наслідком недійсність результатів огляду.

Вказані обставини, як кожна окремо, так і в своїй сукупності, породжують сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 , які тлумачаться на його користь. Враховуючи викладене, з метою недопущення можливості необґрунтованого притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, вважаю за необхідне провадження у справі закрити.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 7, 130, 245, 247, 278, 280, 251-252, 256, КпАП України наказу № 1452/735 від 09.11.2015 року Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров`я "Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», -

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова судді може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області через Садгірський районний суд м. Чернівці протягом 10-ти діб з дня її винесення.

СуддяС. В. Мілінчук