Справа № 455/1588/23
Провадження № 3/455/915/2023
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 серпня 2023 року м.Старий Самбір

Суддя Старосамбірського районного суду Львівської області Кушнір А.В., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи, що надійшли з відділення поліції №1 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, пенсіонерки,

за ст.122-4, 124, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП),

роз`яснивши особі, яка притягається до адміністративної відповідальності положення ст.63 Конституції України та права, передбачені ст.268 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

30.07.2023 о 21 год 02 хв у с. Бусовисько по вул.Придністрянській, 372, Самбірського району Львівської області, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Touran», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожньої обстановки в наслідок чого здійснила з`їзд у кювет та автомобіль отримав механічні пошкодження, чим порушила вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України.

Крім того, 30.07.2023 о 21 год 02 хв у с. Бусовисько по вул.Придністрянській, 372, Самбірського району Львівської області, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Touran», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди залишила місце даної пригоди, чим порушила п.2.10а Правил дорожнього руху.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №173495 від 31.07.2023 складеного поліцейським СРПП ВП№1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області Комарницьким М.М., зазначено, що 30.07.2023 о 20 год 00 хв, у с. Бусовисько по вул.Придністрянській, 372, Самбірського району Львівської області, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем марки «Volkswagen Touran», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (порушена координація рухів, почервоніння очей, почервоніння шкірних покривів обличчя), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, відмовилася, чим порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 провину у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.124 та ст.122-4 КУпАП визнала повністю, щиро розкаюється у вчиненому. Вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, заперечила. Пояснила, що 30.07.2023 вона перебувала у гостях у свого брата ОСОБА_2 , який проживає у с.Бусовисько. Повертаючись додому, дорогою, у с.Бусовисько, її почав обганяти інший автомобіль, від чого вона вильнула кермом та оскільки дорога була слизькою, бо падав дощ, її автомобіль занесло та вона з`їхала в кювет. Тоді, на її прохання їй на допомогу прийшли жителі села та спробували витягти її автомобіль з кювету за допомогою саморобного невеликого трактора (диги), проте їм це не вдалося. Згодом на місце події прийшов її брат ОСОБА_2 , який зателефонував за трактором, щоб спробувати витягнути її автомобіль. Вона пробула на місці десь близько 40хвилин. У зв`язку із такими подіями у неї почалося погане самопочуття, тахікардія, тому за нею приїхала її донька та відвезла у м.Самбір де вона звернулася з цього приводу до лікаря (в підтвердження чого подала довідку ТОВ «Медичний Сервіс» «Клініка сімейного здоров`я» №21 від 31.07.2023року). Після цього, коли вона перебувала у себе вдома у м.Самборі, до неї зателефонував її брат та попросив обов`язково зателефонувати до поліцейського ОСОБА_3 з приводу ДТП, що вона і зробила та повідомила по телефону про все що сталося. У відповідь, поліцейський повідомив її, що на даний час перебуває на виклику, і вони домовилися, що поліцейські приїдуть до неї додому у м.Самбір трохи пізніше. Вона чекала їх у себе вдома до пізньої ночі. Після приїзду працівників поліції до неї до дому близько 01.00год 31.07.2023, останні почали складати протоколи та оформляти документи. Під час складання документів, поліцейський запропонував їй пройти огляд на стан сп`яніння на місці, тобто вдома, на що вона відмовилася, тоді поліцейські запропонували проїхати на швидку пройти огляд там, на що вона погодилася, проте згодом працівники поліції повідомили, що потрібно їхати у лікарню, на що вона не погодилася.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, приходжу до таких висновків.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина).

У ст.251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім визнання своєї вини в цій частині, винність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, 124 КУпАП, підтверджується такими доказами по справі: протоколами про адміністративні правопорушення серії ААБ №173040 від 31.07.2023, ААБ №173493 від 31.07.2023; рапортом поліцейського СРПП ВП№1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області Комарницького М. від 31.07.2023; рапортом старшого інспектора чергового ВП№1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області Пукас Ю. від 30.07.2023; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 31.07.2023; схемою місця ДТП від 30.07.2023.

Аналізуючи вищенаведені докази, що безпосередньо дослідженні та здобуті в ході розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності в їх сукупності, приходжу до переконання в доведенні винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених: ст.124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна; ст.122-4 КУпАП - залишення водіями транспортних засобів місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до статті 34 КУпАП, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до статті 35 КУпАП, не встановлено.

Щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №173495 від 31.07.2023 за ч.1 ст.130 КУпАП, то вважаю, що провадження в справі про адміністративне правопорушення в цій частині підлягає закриттю з наступних підстав.

Частиною першою ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, а так само відмова особи, що керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Під керування транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу (руху транспортного засобу за допомогою двигуна), незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, такий обов`язок покладається саме на водія транспортного засобу, який безпосередньо керує транспортним засобом.

Відповідно до роз`яснень, що міститься в п.27 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. №14 під керуванням транспортними засобами слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортними засобами, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Факт керування транспортним засобом є першочерговим при вирішенні питання щодо проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки огляд на стан сп`яніння може бути застосований тільки щодо водія.

При цьому відповідно до положень ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Зазначені вище положення кореспондуються з положеннями «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (надалі Інструкція) та «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (надалі Порядок).

Згідно з п.2 розділу І Загальних положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735: огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 6 частин 1 визначено, що огляд проводиться двома альтернативними способами: - поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); - лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Крім цього, вказаною Інструкцією встановлено, що відмова водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння має відбуватися на місці зупинки транспортного засобу (п. 7 Загальних положень).

Згідно з п. 9 розділу ІІ Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Отже, зазначеними положеннями нормативних актів передбачено обов`язок проходження огляду на стан сп`яніння саме водіїв транспортних засобів, тобто тих осіб, які на час зупинення керували транспортними засобами, а також тих, щодо яких наявні докази такого керування безпосередньо перед пред`явленням працівниками поліції вимоги про проходження такого огляду.

Разом із тим, дослідженими матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 не була зупинена працівниками поліції під час керування транспортним засобом, а пропозиція працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння відбулася не на місці зупинки, а вдома за місцем проживання останньої, яка однозначно на час таких дій працівників поліції автомобілем не керувала.

Так, із наданих в судовому засіданні пояснень ОСОБА_1 встановлено, що остання після вищевказаної ДТП, що мала місце 30.07.2023 о 21.02год у с.Бусовисько, у зв`язку із поганим самопочуттям поїхала у м.Самбір, де зверталася за допомогою до лікаря. Після цього, остання тривалий час перебувала у себе вдома за місцем свого проживання, сама зателефонувала до працівників поліції та запросила їх до себе, і такі близько 01.00 год 31.07.2023 приїхали до неї додому де пропонували їй пройти огляд на стан сп`яніння.

В підтвердження даних обставин ОСОБА_1 подала до суду довідку ТОВ «Медичний Сервіс» «Клініка сімейного здоров`я» №21 від 31.07.2023року в якій зазначено, що 30.07.2023 приблизно 21.00год хвора ( ОСОБА_1 ) була оглянута лікарем по місцю проживання у зв`язку з поганим самопочуттям (серцебиття, відчуття втрати свідомості). Хворій була надана невідкладна допомога.

Також, вищевказані надані ОСОБА_1 пояснення в суді повністю узгоджуються з долученими до протоколу про адміністративне правопорушення доказами.

Так, згідно наявного у матеріалах справи рапорту поліцейського СРПП ВП№1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області Комарницького М. від 31.07.2023, зазначено зокрема, наступне. 30.07.2023 року він перебував на службі згідно графіку чергувань, на службовий пристрій о 21 год. 03 хв поступило повідомлення про те що в с.Бусовисько Самбірського району Львівської області на автодорозі Львів-Самбір-Ужгород автомобіль Фольксваген чорного кольору злетів на обочину, прибувши на місце події в с.Бусовисько вул. Придністрянська 372 Самбірського району Львівська область було виявлено автомобіль марки VOLKSWAGEN TOURAN д.н.з НОМЕР_1 , який знаходився у кюветі. Водій даного транспортного засобу залишив місце події до приїзду наряду поліції. Вжитими заходами було встановлено, що водієм даного автомобіля являється гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 жит. АДРЕСА_1 . Прибувши 31.07.2023 року близько 01год.00 хв до гр. ОСОБА_1 по місцю її проживання у гр. ОСОБА_1 було відібрано письмове пояснення у якому остання підтвердила даний факт, а саме що керуючи транспортним засобом марки VOLKSWAGEN TOURAN д.н.з НОМЕР_1 не впоралась із керуванням через мокре покриття дороги та здійснила з`їзд у кювет в наслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Місце події покинула до приїзду наряду поліції через стан здоров`я, так як в наслідок ДТП в неї почалась тахікардія та не мала біля себе потрібних таблеток, тому вирішила поїхати з місця ДТП додому. Також гр. ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події за допомогою алкотестера «Драгер» та в медичному закладі на що остання відмовилась.

На оглянутому в судовому засіданні відеозаписі відображено спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 в житловому приміщенні (на кухні) за місцем проживання останньої, яке розпочинається 31.07.2023 близько 01.00год та закінчується о 02 год 50 хв. На час приїзду працівників поліції ОСОБА_1 перебувала у себе вдома, не керувала транспортним засобом.

Слід звернути увагу і на те, що з переглянутого відеозапису убачається, що працівники поліції під час розмови із ОСОБА_1 ознак сп`яніння у неї не виявляли. Зокрема, під час спілкування поліцейського з ОСОБА_1 , поліцейський неодноразово зазначає, що він не бачить у останньої жодних ознак алкогольного сп`яніння, зокрема вказує: «я бачу що Ви твереза», однак пропонує пройти такий огляд мотивуючи тим, що така є процедура згідно із законом.

При цьому, як встановлено судом, вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталась 30.07.2023 о 21.02год, а пропозиція працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння 31.07.2023 близько 01.30- 02.20 год, тобто через більше ніж 5 годин.

Отже, пояснення особи, щодо якої складений протокол, та наявні матеріали справи поза розумним сумнівом доводять, що вимога поліцейського пройти обстеження на стан алкогольного сп`яніння була пред`явлена ОСОБА_1 коли вона перебувала у себе вдома і її дії не утворюють склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Підтвердження того, що ОСОБА_1 керувала автомобілем, в тому числі і з ознаками алкогольного сп`яніння, на час пред`явлення їй вимоги працівниками поліції про проходження огляду на стан сп`яніння, в матеріалах справи відсутнє.

Крім того, суд звертає увагу і на те, що дані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №173495 щодо часу вчинення адміністративного правопорушення суперечать іншим матеріалам справи, зокрема у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння 30.07.2023 о 20 год 00 хв, тобто ще до ДТП з її участю, яке мало місце (згідно даних протоколів за ст.122-4, 124 КУпАП) 30.07.2023 о 21 год 02 хв.

Також, наведене не узгоджується із долученим до матеріалів справи направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП СМР «Старосамбірська РЛ» з якого вбачається, що таке складене 31.07.2023 о 02 год 20 хв.

Тобто, вимога працівників поліції до ОСОБА_1 щодо проходження вищевказаного огляду мала місце 31.07.2023 близько 01.30-02.20год, а отже відмова від проходження такого огляду могла б мати місце вже після цієї вимоги, а не до того часу (як зазначено у протоколі).

Слід зазначити, що протокол повинен складатися у точній відповідності із законом, оскільки відповідно до приписів ст. 254 КУпАП за своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку.

Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до змісту ст. 279 КУпАП, при розгляді справи про притягнення конкретної особи до адміністративної відповідальності, саме протокол про адміністративне правопорушення, як процесуальний документ є предметом дослідження та оцінки суддею в судовому засіданні при розгляді справи по суті.

Системний аналіз приписів ст.ст.7, 254, 279 КУпАП визначає, що суд здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення та вирішує питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення складеного щодо неї.

Згідно зі статтею 2 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. При цьому стаття 17 зазначеного Закону визначає, що національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008р., заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого. У своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує на тому, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених у протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд. Суть порушення, яке має значення для справи, формулюється у протоколі про адміністративне правопорушення. Саме цей документ встановлює в чому полягає правопорушення, тоді як суд, покликаний винести постанову, має лише обмежені повноваження щодо встановлення наявності / відсутності вини особи у скоєному.

При цьому слід зазначити, що розглядаючи адміністративні матеріали, які направлені до суду з метою притягнення винної особи до адміністративної відповідальності і які визнані органом, що їх направляє достатніми для досягнення поставленої мети, суд не може вийти за межі обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

Враховуючи, що провадження у справі про адміністративне правопорушення здійснюється судом лише в межах фактичних обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та на підставі наданих органом поліції доказів, а вихід за вказані межі є недопустимим, суд приходить до висновку, що зібрані по даній справі докази не підтверджують обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тобто, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Аналогічні положення Конституції України поширюються і на осіб, які обвинувачуються у вчиненні правопорушень, передбачених КУпАП.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст.62 Конституції України - презумпції невинності.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, ЄСПЛ в своєму рішенні від 10.02.1995 по справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, чим це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин. П.21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. ЄСПЛ підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25). У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 06.12.1988 зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати, як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Однак, достовірність доказів, які є сумнівними та відсутність доказів зібраних особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення є неприпустимою, оскільки суперечить позиції ЄСПЛ та порушує презумпцію невинуватості особи.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Таким чином проаналізувавши пояснення ОСОБА_1 та дослідивши зазначені вище письмові та відео докази, суд приходить до висновку, що її керування транспортним засобом на час пред`явлення вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння, а відтак і її вина у вчиненні даного правопорушення, не доведені у відповідності до положень ч.2 ст.251 КУпАП належними, допустимими та достатніми доказами, а тому в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи усе вищенаведене, вважаю, що ОСОБА_1 слід визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4,124 КУпАП, а провадження у справі в частині притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП слід закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Виходячи з вищевикладеного, приходжу до висновку про застосування вимог ст.36 КУпАП в частині накладення адміністративних стягнень при вчиненні кількох адміністративних правопорушень, і вважаю, що оскільки справи про адміністративні правопорушення розглядаються одним суддею одночасно, то їх слід об`єднати в одне провадження, і об`єднаній справі надати ЄУН 455/1588/23 (провадження №3/455/915/2023), а стягнення необхідно накласти в межах санкції, встановленої за більш серйозне (за тяжкістю адміністративного стягнення) правопорушення з числа вчинених, у даному випадку за ст.122-4 КУпАП.

Таким чином, у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, вважаю за необхідне, з урахуванням ч.2 ст.36 КУпАП України застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, в межах установлених санкцією ст.122-4 КУпАП, що за своїм видом та мірою відповідає, визначеній у ст.23 КУпАП, меті накладення адміністративного стягнення, і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП та ст.4 Закону України «Про судовий збір» слід стягнути з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, судовий збір в дохід держави в розмірі 0,2розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,80 гривень.

Керуючись ст.ст.23, 33, 34, 36, 40-1, 122-4, 124, 247, 283, 284 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір», суддя

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на неї адміністративне стягнення:

- за ст.124 КУпАП у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

- за ст.122-4 КУпАП - у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Остаточно призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення відповідно до вимог ч.2 ст.36 КУпАП у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через Старосамбірський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення. В разі оскарження перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Суддя А.В.Кушнір