Провадження №: 3/755/293/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" березня 2023 р. суддя Днiпровського районного суду м.Києва Марченко М.В., розглянувши справу про адмiнiстративне правопорушення, що надiйшла з управління патрульної поліції в м.Києві, про притягнення до адмiнiстративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за ч.1 ст.130 КУпАП,-

встановив:

Згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №151692 від 08.09.2023 року, складеного інспектором роти 3 батальйону 2 полку 2 УПП ДПП в місті Києві ДПП старшим лейтенантом Бондар М.А: «08.09.2022 року о 23 годині 00 хвилин, в м.Києві по вул. Братиславській, 11 водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей розширені, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, блідість обличчя, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України.

Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився у Київській міській наркологічній клінічній лікарні «Соціотерапія».

В судові засідання, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи неодноразово повідомленим належним чином про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідками про отримання sms-повісток, до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, а тому, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважаю за можливе провести розгляд справи у його відсутність.

Крім того, повідомлення про час та місце розгляду вказаної вище справи щодо ОСОБА_1 було розміщено на офіційній веб-сторінці Дніпровського районного суду м. Києва, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Так, відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, ст.245 КУпАП визначає, що завданням адміністративного провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне, з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Крім того, відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п.2.9а водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року №14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №18 від 19 грудня 2008 року), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Згідно рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази в справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог законодавства, а перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Згідно повідомлення дружини ОСОБА_1 суду стало відомо, що останній був мобілізований до лав ЗСУ та на даний час перебуває за межами м.Києва, у зв`язку з чим не мав можливості з`явитись до суду та не міг вчинити дане адміністративне правопорушення. При цьому, остання надала суду копію водійського посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого ОСОБА_1 17.07.2019 року. Разом з тим, зазначила, що водійське посвідчення, яке зазначається в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме: серії НОМЕР_4, ОСОБА_1 було втрачене у 2019 році.

З метою перевірки зазначених відомостей для повного, всебічного, об`єктивного розгляду справи, судом було зроблено запити до Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту та до Головного сервісного центру МВС.

На адресу Дніпровського районного суду м.Києва надійшла відповідь командира військової частини НОМЕР_3 підполковника ОСОБА_2 , з якої вбачається, що відповідно до витягу із Наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 10.03.2022 року №3 відповідно до мобілізаційного призначення, бойового розпорядження Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту №51 від 07.03.2022 року солдат запасу ОСОБА_1 призначений до військової частини НОМЕР_3 стрільцем 1 відділення 3 взводу охорони 3 роти охорони 1 батальйону охорони військової частини НОМЕР_3 , ВОС - НОМЕР_5, 4 тарифний розряд.

Разом з тим, згідно витягу із Наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по строковій частині) від 01.05.2022 року №55 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 01.05.2022 року №3-РС увільнено від займаної посади та призначено ОСОБА_1 , стрільця 1 відділення 3 взводу охорони 3 роти охорони 1 батальйону охорони - стрільцем-зенітником 1 відділення 3 взводу охорони 3 роти охорони 1 батальйону охорони, ВОС - НОМЕР_5, 4 тарифний розряд.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 08.08.2022 року №154 ОСОБА_1 , стрільця-зенітника 1 відділення 3 взводу охорони 3 роти охорони 1 батальйону охорони військової частини НОМЕР_3 вважати таким, що вибули у відрядження з 09.08.2022 року до АДРЕСА_3 НОМЕР_6 для підготовки.

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 26.08.2022 року солдата ОСОБА_1 , стрільця-зенітника 1 відділення 3 взводу охорони 3 роти охорони 1 батальйону охорони військової частини НОМЕР_3 вважати таким, що вибув 26.08.2022 року у відпустку за сімейними обставинами та з інших поважних причин відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у відпустку за сімейними обставинами з збереженням грошового забезпечення) з виїздом до АДРЕСА_2 терміном на 8 діб з 26.08.2022 року по 02.09.2022 року.

Крім того, на адресу Дніпровського районного м.Києва надійшла відповідь з Головного сервісного центру МВС, з якої вбачається, що посвідчення водія НОМЕР_4 , яке було видано після навчання (вперше) (ПДР ТВ) ОСОБА_1 03.06.2016 року було загублено.

В подальшому, 17.07.2019 року ОСОБА_1 було видано посвідчення водія НОМЕР_2 - заміна посвідчення водія (втрата).

Наведене свідчить, що ОСОБА_1 був мобілізований до лав ЗСУ та в день складання протоколу про адміністративне правопорушення, а саме 08.08.2022 року, відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 08.08.2022 року №154 ОСОБА_1 , стрілець-зенітника 1 відділення 3 взводу охорони 3 роти охорони 1 батальйону охорони військової частини НОМЕР_3 , вибув у відрядження з 09.08.2022 року до АДРЕСА_3 НОМЕР_6 для підготовки. Крім того, відповідно до відповіді з Головного сервісного центру МВС також вбачається, що водійське посвідчення, яке зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення НОМЕР_4 було загублено, що спростовує факт причетності ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Наведене свідчить, що матеріали справи не містять об`єктивних та обґрунтованих доказів на підтвердження викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставин, що дійсно саме ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, судом було встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №151692 від 08.08.2022 року, який було складено на підставі втраченого ОСОБА_1 водійського посвідчення із зазначенням в протоколі прізвища останнього сам по собі не може бути визнано належним та допустимим доказом його вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки в матеріалах справи містяться об`єктивні та достовірні відомості про те, що ОСОБА_1 , будучи мобілізованим до лав ЗСУ та на момент складання протоколу перебував на службі у військовій частині НОМЕР_3 , крім того водійське посвідчення, на підставі якого було встановлено особу та зазначено в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення у 2019 році було загублене ОСОБА_1 про, що зазначено у відповіді Головного сервісного центру МВС та свідчить про використання втраченого водійського посвідчення іншою особою, а також свідчить про поверховий підхід працівників поліції до встановлення особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності.

Як наслідок, дані відображені у протоколі є сумнівними, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року; стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

При цьому, відповідно до положень ст. 251 КУпАП та ст. 62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належним та допустимим доказом відомості, що містяться у самому протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з їх не відповідністю нормам ст.256 КУпАП, положенням Інструкції та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із вищевказаним стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України вбачається, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19 Конституції України). Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Згідно з п.1 ч.1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що провадження в справі слід закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись вимогами п.1 ст.247, ст.ст.251, 252, 283-285, 289 КУпАП, суддя, -

постановив:

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: