Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2023 року м. Рівне

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І.,

з участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Меркулова С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника Меркулова С.А. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 13 червня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 13 червня 2023 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

З постанови суду слідує, що 22.01.2023 року о 00:36 год. в м. Рівне, вул. Млинівська, 29А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Transporter державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою «Alcotest Drager 6810», що підтверджується тестом No4846 від 22.01.2023 року, результат огляду якого становить 1,10 % проміле.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду захисник Меркулов С.А. в інтересах ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. Просить скасувати постанову суду та провадження у справі закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .. Вказує, що направлені до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять передбачених законом відеозаписів щодо фіксації факту порушення водієм саме ПДР. Доводить, що фрагментованість відео файлу не дає можливості встановити точний час та місце проведеного освідування, так само як і зафіксувати рух транспортного засобу. Зазначає, що серед матеріалів адміністративної справи наявна роздруківка трекера транспортного засобу ОСОБА_1 , яка знову ж таки вказує, що рух т/з не здійснювався з 16:45 год. 21.01.2023 року до 07:54 год. 23.01.2023 року.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Постанова відносно ОСОБА_1 винесена 13 червня 2023 року без його участі (а.с.33).

Копію постанови захисник Меркулов С.А. отримав 01 серпня 2023 року.

Апеляційна скарга подана 01 серпня (а.с.37).

Оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, то цей строк слід поновити.

Заслухавши ОСОБА_1 та захисника Меркулова С.А. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

За положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно особа, відносно якої складено протокол, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Проте, всупереч вказаних вимог закону місцевий суд не з`ясував всі обставини справи та дійшов невірного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Обґрунтовуючи своє рішення в частині винуватості ОСОБА_1 вчинені зазначеного правопорушення, суддя місцевого суду послався на протокол про адміністративне правопорушення та матеріали справи.

Разом з тим, у ході апеляційного розгляду справи встановлено, що відомості, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають фактичним обставинам справи та не узгоджуються з доданими до нього матеріалами.

Так, ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду вказав, що 22.01.2023 року о 00:35 год. в м. Рівне, вул. Млинівська, 29А спустився до автомобільної стоянки де був припаркований транспортний засіб Volkswagen Transporter, державний номерний знак НОМЕР_2 для того, щоб взяти зарядний пристрій до мобільного телефону та хотів повернутись назад до будинку. Наміру керувати транспортним засобом у нього не було. Після того як сів у транспортний засіб не запускаючи і не вмикаючи освітлювальних приладів, до автомобіля під`їхали працівники поліції та вказали, що він керує транспортним засобом без увімкнених габаритних вогнів.

Захисник Меркулов С.А. вказав, що вищевказані твердження ОСОБА_1 також підтверджуються роздруківкою трекера транспортного засобу Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_2 , згідно якої рух т/з не здійснювався з 16:45 год. 21.01.2023 року до 07:54 год. 23.01.2023 року.

Апеляційний суд приймає пояснення ОСОБА_1 та захисника Меркулова С.А., оскільки вони повністю узгоджуються з матеріалами справи.

Так, згідно досліджених судом відеозаписів з нагрудних відеокамер працівників поліції вбачається, що екіпаж патрульної поліції 22.01.2023 року перебуває у дворі багатоквартирного будинку в м. Рівне, вул. Млинівська, 29А. Працівники вийшли з патрульного авто та підійшли до автомобіля Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_2 , який був з не запущеним двигуном та перебував у нерухомому стані.

З досліджених відеозаписів не вбачається, що автомобіль Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_2 рухався або переслідувався поліцейськими. Також з відеозапису не вбачається, ким саме зупинений автомобіль.

Таким чином, вказаними відеозаписами, які є об`єктивним доказом у справі, не підтверджено факт керування ОСОБА_1 вказаним автомобілем, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Транспортний засіб мав бути зупинений, тобто до самої зупинки мав знаходитись в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли він рухається, коли ж особа перебуває біля свого транспортного засобу склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відсутній, оскільки така особа не керувала транспортним засобом.

Будь-яких інших доказів, які підтверджували б факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_2 матеріали справи не містять.

Так, у рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів cуд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Зазначене викладено в п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст.62 Конституції України.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, та те, що ОСОБА_1 не погоджується із складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення, категорично заперечує факт керування автомобілем, суд приходить до висновку, що його вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не доведена достатніми, допустимими та достовірними доказами.

З врахуванням викладеного, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати постанову апеляційного суду та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику Меркулову С.А. строк на апеляційне оскарження постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 13 червня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника Меркулова С.А. задовольнити.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 13 червня 2023 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І.Полюхович