Справа № 191/1466/23
Провадження № 3/191/590/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 року м. Синельникове

Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Прижигалінська Т.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Синельниківського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області відносно :

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 від 12.11.1997 року, не працюючого, РНОКПП: НОМЕР_2 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 09.04.2023 року о 20 год. 00 хв. водій ОСОБА_1 керував тз ВАЗ 21070 д.н.з. НОМЕР_3 по вул.. Гголя у стані алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова). Водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, останній відмовився від проходження у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність передбачена за ч.1 ст.130 КУпАП.

Правопорушник не з`явився в судове засідання, але був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки. Згідно наданих в судовому засіданні від 31.05.2023 року пояснень свою вину визнав частково, так як керував транспортним засобом, але чи пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, він не пам`ятає. Також пояснив, що йому не роз`яснювалося, що він порушив п. п. 31.1, 31.6.Б, 2.1.Б ПДР України та що буде складено постанову та накладено адміністративне стягнення в розмірі 425 грн.

Відповідно до ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Зі змісту протоколу серії ААД №492156 від 09.04.2023 року вбачається, що09.04.2023 року о 20 год. 00 хв. водій ОСОБА_1 керував тз ВАЗ 21070 д.н.з. НОМЕР_3 по вул.. Гголя у стані алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова). Водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, останній відмовився від проходження у присутності двох свідків.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 21070 д.н.з. НОМЕР_3 підтверджується його поясненнями, наданими ним в судовому засіданні. На підтвердження факту відмови ОСОБА_1 як особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння суду не надано належних документальних доказів.

Згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , 09.04.2023 року вони були запрошені як свідки при відмові від проходження від огляду у встановленому законодавством порядку. Водій ОСОБА_1 відмовився від проходження дачі пояснень та підпису адміністративних матеріалів.

Тобто, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не містять факту відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, зі змісту постанови про накладення адміністративного стягнення від 09.04.2023 року вбачається, що до ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення штраф у розмірі 425 грн. за порушення п. п. 31.1, 31.6.Б, 2.1 Б ПДР України, а саме, що водій здійснював рух на тз ВАЗ 21070 д.н.з. НОМЕР_3 у якого не горіли задні габаритні ліхтарі та був відсутній при собі реєстраційний документ.

Дана постанова не містить підписів водія ОСОБА_1 , як особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, та не містить записів про його відмову від підпису або отримання копії постанови.

Дані обставини, а також пояснення водія ОСОБА_1 про те, що під час зупинки йому не роз`яснювалося, що він порушив п. п. 31.1, 31.6.Б, 2.1.Б ПДР України та що буде складено відносно нього постанову та накладено адміністративне стягнення в розмірі 425 грн., свідчать про те, що працівником поліції не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівнику поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.

Тобто, на думку суду, із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.03.2019 року у справі № 686/11314/17.

Вказані докази суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість водія у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі "Barbera, MesseguandJabardo v. Spain" від 06.12.98 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення та рапорт поліцейського не можуть бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являють собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnited Kingdom), п. 161, Series A заява N 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-р 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Виходячи з положень ст.ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь.

Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати те, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи, судом мають бути витлумачені на користь останнього.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.130, ст. ст. 251, 283, 247, 284, 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП провадженням закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Т. В. Прижигалінська