САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1269/23
Провадження №3/726/833/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2023 м. Чернівці

Суддя Садгірського районного суду м. Чернівці Байцар Л. В. , розглянувши у відкритому судовому засіданні при секретарі Житарь С.А., прокурора Сокровольського В.М., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , справу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, яка надійшла з УСР в Чернівецькій області ДСР НП України у відношенні: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого директором Чернівецького геріатричного пансіонату, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ :

06.06.2023 року з Управління стратегічних розслідувань в Чернівецькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Міністерства внутрішніх справ України до суду надійшла справа про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який обіймає посаду директора геріатричного пансіонату, за ч.2 ст.172-7 КУпАП.

19.06.2023 року прокурором Чернівецької окружної прокуратури Сокровольським В.М. було подано клопотання про об`єднання 88 адміністративних справ, поєднаних з корупцією, складених відносно ОСОБА_1 з метою їх подальшого спільного розгляду.

19.06.2023 року в судовому засіданні ОСОБА_1 також було подано клопотання про об`єднання всіх 88 адміністративних справ, поєднаних з корупцією, складених відносно нього з метою їх подальшого спільного розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність відмови у об`єднанні справ про адміністративні правопорушення, які були складені щодо ОСОБА_1 , в одне провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституціїі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування кожної справи.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень

Виходячи зі змісту вказаної правової норми, суд не вважав за доцільне об`єднання в одне провадження зазначених справ.

Так, по деяким справам строк притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 38 КУпАП закінчився, деякі справи сформовані УСР в Чернівецькій області недостатньо для винесення рішення по справі (до протоколу приєднані тільки ксерокопії паспорту особи, щодо якої складений протокол, копії документів, що підтверджують шлюб ОСОБА_1 , розлучення ОСОБА_2 та письмові пояснення ОСОБА_1 ). Отже, під час розгляду адміністративних справ будуть підлягати з`ясуванню та доказуванню різні обставини вчинених ОСОБА_1 правопорушень, а тому спільний їх розгляд вважаю недоцільним, так як їх об`єднання перешкоджатиме повному та об`єктивному з`ясування всіх обставин вищевказаних справ. Об`єднання вказаних справ в одне провадження може суттєво ускладнити та затягнути розгляд справи.

У даному конкретному випадку, зважаючи на обсяг обставин, які підлягають з`ясуванню по вказаній категорії справ, із урахуванням встановленого обсягу матеріалів кожної зі справ про адміністративне правопорушення та доказів, які підлягають дослідженню, суд прийшов до висновку, що за вказаних обставин об`єднання даних справ не буде сприяти швидкому, повному та неупередженому судовому розгляду, є недоцільним і таким, що ускладнить їх судовий розгляд, що негативно вплине на повноту судового розгляду, призведе до порушення розумних строків їх розгляду.

З урахуванням викладеного з метою дотримання прав ОСОБА_1 , задля забезпечення законності, керуючись принципом розумної процесуальної економії, аналогією закону, практикою Європейського суду з прав людини спільний розгляд вищезазначених адміністративних правопорушень вважаю недоцільним.

Тому, необхідно відмовити у об`єднані в одне провадження 88 матеріалів судових проваджень та продовжувати їх окремий розгляд у тому складі суду, який був визначений при авторозподілі справ.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №204 від 30.05.2023 року, ОСОБА_1 19.07.2021 року, будучи директором Чернівецького геріатричного пансіонату підписав наказ №100/21-к «Про преміювання/надбавки працівників Чернівецького геріатричного пансіонату», яким було надано премію/надбавку рідній сестрі дружини ОСОБА_2 , тобто близькій особі, у розмірі, що є одним із максимальних розмірів відповідно до вищевказаного наказу, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Із письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що в грудні 2017 року та в жовтня 2022 року останній звертався до Департаменту соціального захисту населення Чернівецької ОДА та повідомляв, що в штатному розписі Чернівецького геріатричного пансіонату, посаду медсестри палати займає його дружина ОСОБА_3 , також повідомляв, що на посаді головного бухгалтера працює рідна сестра дружини ОСОБА_2 , на що отримав відповідь що на вищезазначених осіб: на дружину ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не поширюються обмеження спільної роботи близьких осіб, встановлених ст..27 ЗУ «Про запобігання корупції».

Відповідно статті 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд зауважує, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Незважаючи на це до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення № 204 від 30.05.2023 року щодо ОСОБА_1 приєднані тільки наказ про призначення ОСОБА_1 на посаду директора Чернівецького геріатричного пансіонату від 11.07.2006 року, на підставі якого останній перебував на посаді до 2018 року, ксерокопії паспорту особи, щодо якої складений протокол, копії свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , копії свідоцтв про народження ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , копія свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_2 , письмові пояснення ОСОБА_1 та копія наказу про преміювання/надбавки працівників Чернівецького геріатричного пансіонату.

Отже докази, на які є посилання у протоколі та поясненнях ОСОБА_1 , не приєднані до справи. А саме не долучені докази виконання обов`язків директора Чернівецького геріатричного пансіонату ОСОБА_1 на час інкримінованих дій, докази виконання обов`язків головного бухгалтера ОСОБА_2 , докази того, що ОСОБА_6 (рідна сестра дружини ОСОБА_1 ), ОСОБА_2 (згідно змісту свідоцтва про розірвання шлюбу), та ОСОБА_2 , яка є головним бухгалтером Чернівецького геріатричного пансіонату є одна і та сама особа; не надано відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, та громадських формувань щодо статусу Чернівецького геріатричного пансіонату, на долучено Статут юридичної особи, не визначено засновника Чернівецького геріатричного пансіонату, для встановлення статусу юридичної особою публічного права. Крім того не долучені до протоколу письмові повідомлення ОСОБА_1 . Департамент соцзахисту населення ОДА про наявність у нього реального чи потенційного конфлікту інтересів, на які він посилається у своїх письмових поясненнях.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою ст.172-7 КУпАП, що ставиться в провину ОСОБА_1 , передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Слід зазначити, що диспозиція ч. 2 ст.172-7 КУпАП за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність.

Відповідно термінів, зазначених в ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції" правопорушення, пов`язане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну га/або цивільно-правову відповідальність:

- потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень:

- приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях;

- реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Статтею 28 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно: 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Отже, підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП законом визнається вчинення дій та прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

20.07.2023 року до канцелярії суду надійшло клопотання начальника УСР в Чернівецькій області, в якому останній просить суд з метою долучення до протоколу від 30.05.2023 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , завірених копій матеріалів, необхідних для прийняття рішення, повернути протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією до УСР в Чернівецькій області ДСР НП України, для належного оформлення.

В судовому засіданні прокурор Сокровольський В. підтримав вищевказане клопотання та просив його задовольнити.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав, просив суд вирішити вищезазначене клопотання на розсуд суду.

Вивчивши протокол у справі про адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, матеріали справи, проаналізувавши та зіставивши їх між собою та в сукупності, приходжу до наступного висновку.

Відповідно статті 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у ч.ч.3-5 цієї статті.

Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Згідно протоколу про адміністративні правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачені ч. 2 ст. 172-7 КУпАП - вчинене 19.07.2021.

Враховуючи викладене, на час розгляду справи закінчився, встановлений частиною четвертою статті 38 КУпАП, двохрічний строк накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Відповідно до положень пункту 7 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Дана норма є імперативною і по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Верховний Суд у своїй постанові від 11 липня 2018 року (справа № 308/8763/15-а провадження № К/9901/12342/18) зауважив, що визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП, необхідно враховувати положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення, у визначені ст. 38 КУпАП строки, а тому, вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, провадження у яких закривається.

З огляду на те, що на час розгляду даної справи щодо ОСОБА_1 до суду закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, визначені у частині четвертій статті 38 КУпАП, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі у відповідності до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, через закінчення строку накладення адміністративного стягнення, визначеного частиною четвертою статті 38 КУпАП.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 36, 38, 247, 284 КУпАП України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого директором Чернівецького геріатричного пансіонату, за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 204 від 30.05.2023 року закрити, у зв`язку зі збігом строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова може бути оскаржена відповідно до положень статті 294 КУпАП особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником до Чернівецького апеляційного суду через Садгірський районний суд м. Чернівці протягом десяти днів з дня її винесення.

Статтею 294 КУпАП визначено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч.5 ст.7 КУпАП, прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Як передбачено ч.1 ст.287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Наведені положення закону свідчать про те, що прокурор вправі оскаржувати лише ті постанови судді у справах про адміністративні правопорушення, які стосуються застосування заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Водночас, положення ст.6 Конвенції та ст.55 Конституції України стосуються прав людини і громадянина, а не державних органів та їх посадових осіб, які, у відповідності до вимог ч.2 ст.19 Конституції України, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд звертає увагу на висновок, викладений в ухвалі Конституційного Суду України від 08 грудня 2015 року № 49-у/2015 (справа № 2-43/2015), згідно з яким неузгодженість положень статті 250, яка надає право прокурору оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення, та частини п`ятої статті 7, частини першої статті 287 та частини другої статті 294 Кодексу щодо повноважень прокурора оскаржувати постанови суду у справах про адміністративне правопорушення, може бути вирішена лише у законодавчому порядку.

З огляду на викладене, прокурор не є суб`єктом апеляційного оскарження в даній категорії справ про адміністративні правопорушення.

СуддяЛ. В. Байцар