ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/4716/21 Номер провадження 33/814/835/23Головуючий у 1-й інстанції Даценко В.М. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
Категорія: частина перша статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі:

судді Пікуля В.П.,

при секретарі Філоненко О.В.,

за участі:

захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Бондаренко Ольги Володимирівни

розглянувши в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 жовтня 2022 року про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

стосовно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Зміст оскаржуваної постанови

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 жовтня 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Згідно з постановою судді, 04 листопада 2021 року о 21 год. 22 хв. в м. Лубни по проспекту Володимирському, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознакам наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, підвищена жвавість ходи.

Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

У зв`язку з цим, ОСОБА_1 порушивши пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України), скоїв адміністративне правопорушення, передбачен е частиною першою статті 130 КУпАП.

Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

На думку скаржника, суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив всі докази по справі, які були надані у розпорядження місцевого суду та порушив загальні принципи розгляду справи, що призвело до притягнення до адміністративної відповідальності невинної особи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, оскільки жодних повісток на його адресу не надходило.

В апеляційній скарзі зазначено, що протокол та додатки до нього не містять всіх відомостей, необхідних для правильного вирішення справи. Справу вирішено за відсутності відомостей про обізнаність правопорушника про день та час їх розгляду.

Вказує, що закінчились строки притягнення його до адміністративної відповідальності.

Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження, який пропущено з поважних причин.

Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про час, дату та місце розгляду справи.

Під час судового засідання захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвокат Бондаренко О.В., взявши участь у справі в режимі відеоконференції, вимоги апеляційної скарги підтримала та прохала їх задовольнити з підстав, викладених у ній.

Крім того, захисник Забродського О.О. в судовому засіданні пояснила, що останній обізнаний про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, вважає можливе розглянути справу без його участі.

Мотиви суду

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження

Відповідно до частини другої статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Разом з апеляційною скаргою скаржником було подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивовано тим, що він ознайомився з постановою лише 04 січня 2023 року

У зв`язку з вищезазначеним, просить суд визнати підстави пропущення строку поважними та поновити строк для оскарження постанови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 жовтня 2022 року.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо отримання скаржником копії повного тексту оскаржуваного рішення, то наведені причини пропуску строку на оскарження є поважними та підлягають поновленню.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що за для ефективного здійснення захисту прав та свобод особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі подачі апеляційної скарги, яка має містити обґрунтовані та зважені зауваження щодо рішення місцевого суду, важливе значення має всебічне дослідження оскаржуваного рішення, зокрема шляхом ознайомлення або отримання його копії.

Щодо оскарженої постанови

Відповідно до положень частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 2.5. ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пунктом 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно з частиною другою статті 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

У свою чергу, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 160874 ОСОБА_1 відмовився від пропозиції працівника поліції надати письмові пояснення по суті порушення.

Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами статті 255 КУпАП, та відповідає вимогам статті 256 цього Кодексу, а тому є належним та допустимим доказом по справі.

З протоколу про адміністративне правопорушення та переглянутого відеозапису вбачається, що після зупинки транспортного засобу Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , у працівників поліції виникли підозри щодо перебування водія ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд в установленому законодавством порядку, однак, останній від проходження відмовився.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вказані вимоги закону суддею місцевого суду були виконані в повному обсязі.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на сукупність доказів, які були досліджені у повному обсязі, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №160874 від 04 листопада 2021 року (а.с.2), направлення до Лубенської КЦМЛ для встановлення ступеня наркотичного сп`яніння від 04 листопада 2021 року (а.с.4), пояснення свідків (а.с. 5-6) дані відеозаписів, надані працівниками поліції (а.с.7).

Надавши оцінку зазначеним доказам, суддя дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Із вказаним висновком судді місцевого суду погоджується й апеляційний суд, а доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності спростовуються матеріалами справи у їх сукупності.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не наводить ніяких аргументів та не заперечує щодо факту керування ним транспортним засобом.

Щодо інших доводів апеляційної скарги

Стосовно доводів скаржника щодо не допуску до правосуддя судом першої інстанції, а саме те, що місцевий суд не надав можливості надати пояснення, заявити клопотання, тобто особа, відносно якої розглядалась справа, була позбавлена можливості бути присутнім у залі судового засідання, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень пункту 7 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно частини першої статті 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи. Виходячи з положень статті 268 КУпАП, під час розгляду даної категорії справ присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

У зв`язку з цим, апеляційний суд зазначає, що доводи ОСОБА_1 про здійснення розгляду справи без його участі та відповідно порушення права на захист і справедливий суд не є слушними, оскільки сам по собі факт розгляду справи без його участі не є правовою підставою для скасування судового рішення. Натомість, можливість реалізації вказаних процесуальних прав апелянту було надано в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Крім того, місцевий суд вжив всіх належних засобів повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 направлялася повістка про виклик до суду, однак останній відмовився від прийняття поштової кореспонденції, що підтверджується даними, які надані Укрпоштою.

При цьому, апеляційний суд наголошує, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності в апеляційній скарзі має можливість висловити всі свої заперечення щодо оскаржуваного судового рішення, з яким вона незгодна, вказавши, які, на її думку, допущено порушення норм матеріального та процесуального права як працівниками правоохоронних органів, так і місцевим судом.

Посилання у апеляційній скарзі на ту обставину, що закінчився строк притягнення до адміністративної відповідальності є безпідставним.

Так згідно, частини шостої статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Адміністративне правопорушення вчинено ОСОБА_1 04 листопада 2021 року, а адміністративне стягнення накладено 11 жовтня 20022 року, тобто в межах строків, визначених частиною шостою статті 38 КУпАП.

Суд також звертає увагу, щодо відсутності підстав для виходу за межі доводів апеляційної скарги.

Висновки суду

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи викладене, висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за частиною першою статті 130 КУпАП є правильною та обґрунтованою.

Стягнення накладене у відповідності з вимогами статті 33 КУпАП, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.

Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам статті 283 КУпАП. Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови суду не встановлено.

Відповідно до пункту 1 частини восьмої статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 жовтня 2022 року.

Апеляційну ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 жовтня 2022 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.П. Пікуль