Справа № 392/316/23
Провадження № 3/392/215/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року м. Мала Виска

Суддя Маловисківського районного суду у Кіровоградській області Бадердінова А.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Департаменту патрульної поліції в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

10.02.2023 року о 19 год. 59 хв. на автодорозі М-30 «Стрій-Умань-Дніпро-Ізварине», через м. Вінницю Кропивницький, 683 км +780 м, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «М2140», державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія, відповідно до встановленого законом порядку проводився із застосуванням спеціального технічного засобу «Drager Alketest» 7510, ARLM-0270, тест №149, результат 0,53 проміле, з яким водій згоден, від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі тверезому водієві, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні 06.03.2023 року ОСОБА_1 якому було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке ставиться йому у провину визнав та вказав, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відповідають дійсності.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи та оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо, так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно встановивши всі обставини справи, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що окрім пояснення самого ОСОБА_1 наданих в суді, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД №435521 від 10.02.2023, в якому зафіксовано, що 10.02.2023 року о 19:59 год, на автодорозі М-30 «Стрій-Умань-Дніпро-Ізварине», через м. Вінницю Кропивницький, 683 км +780 м, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «М2140», державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія, відповідно до встановленого законом порядку проводився із застосуванням спеціального технічного засобу «Drager Alketest» 7510, ARLM-0270, тест №149, результат 0,53 проміле, з яким водій погодився;

- тестуванням ОСОБА_1 на алкоголь від 14.02.2023 року, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення, результат якого складає 0,53 % (чек «Драгер»);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alkotest" 7510, ARLV-0270», результат якого складає 0,53 % та з результатом якого погодився ОСОБА_1 ;

- відеозаписами на DVD диску з відео файлами ОСОБА_1 від 10.02.2023 року, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення вчинене останнім 10.02.2023 року, які безсумнівно підтверджують обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобі за допомогою приладу «Драгер», результат якого склав 0.53%.

Надаючи оцінку зазначеним письмовим поясненням судом відзначається, що дані, які у них викладенні узгоджуються між собою та іншими доказам у справі і не суперечать дійсним обставинам справи, встановленим судом.

Вказані докази є належними і допустимими та на їх основі у визначеному законом порядку у повній мірі встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та винність ОСОБА_1 у його вчиненні.

Так, уповноваженою посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення у вину ОСОБА_1 , висувається порушення вимог п.п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001№ 1306 (далі Правила дорожнього руху).

Відповідно до п.п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Зазначені вище вимоги Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 було порушено.

Крім того, виходячи із вище наведених та досліджених судом доказів, суд дійшов висновку, що посадовою особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, було дотримано процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння, передбачену Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735.

Положеннями ч. 1 ст.130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Відповідно до довідки виданої ВАП УПП в Кіровоградській області ДПП, інспектором Ю. Мусіковим., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно даних Інформаційно телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» посвідчення водія на право керування транспортними засобами не отримував.

Мірою відповідальності, яка застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами є адміністративне стягнення (ст. 23 КУпАП).

Враховуючи вищевикладене, при накладенні стягнення відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП суд враховує: особу порушника, який відповідно до матеріалів справи, до адміністративної відповідальності не притягувався, докази про притягнення ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення суду не надано; характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, а саме те, що дане правопорушення являється грубим порушенням Правил дорожнього руху, є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків; відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, тому суд вважає за необхідне накласти на правопорушника ОСОБА_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст.130 КУпАП, без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки останній не має спеціального права особи - права керування транспортними засобами, так як посвідчення водія не отримував (довідка видана інспектором ВАП УПП в Кіровоградській області ДПП Ю.Мусіковим).

Вказаний висновок суду узгоджується з роз`ясненнями, наведеними в п.28 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», згідно яких позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення чітко визначеного переліку правопорушень, зокрема правопорушень передбачених ч.3 ст.121, ч.4 ст.122, ст.122-2, ч.3 ст.123, статтями 124 і 130 КУпАП. Суди не вправі застосовувати як основне адміністративне стягнення позбавлення права керування транспортними засобами, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Суд вважає таке стягнення буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень, крім того, відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП стягнути з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, судовий збір в розмірі, визначеному ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 33, 40-1, 283, 284, 287 КУпАП, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови, - без змін, чи зміні постанови.

Суддя Альона Володимирівна Бадердінова