КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №357/1305/23 Суддя І інстанції - Гребінь О.О.
Провадження № 33/824/3721/2023 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Ільницької І.В. та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.04.2023, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспортні дані та РНОККП в матеріалах справи відсутні, посвідчення водія НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.04.2023, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 536, 80 грн.

Постановою суду встановлено, що 22.01.2023 року о 02 год. 30 хв. на 78-му км. автодороги М05 «Київ - Одеса» водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Astra» з д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Освідування проходив за допомогою приладу «Drager Alcotest 7510» ARND0045, результат огляду на стан алкогольного сп`яніння позитивний 1.03 проміле, тест №279.

Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9(а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою судді, адвокат Ільницька І.В. та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просять скасувати постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.04.2023 та закрити справу у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того просять поновити строк на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.04.2023, як такий, що пропущений із поважних причин.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянти зазначають, що розгляд адміністративної справи в Білоцерківському міськрайонному суді Київської області було призначено на 21.03.2023р., однак в судове засідання ОСОБА_1 не міг з`явитися за станом здоров`я, про що було написано відповідну заяву яку було подано до суду. Про подальший рух справи йому не було відомо, матеріали справи не містять підтвердження надсилання ОСОБА_1 повістки на 21.04.2023, таким чином ОСОБА_1 не було відомо про розгляд справи, що мав відбутися 21.04.2023р. З?явившись безпосередно до суду 05.05.2023 йому стало відомо, що судом винесена постанова про притягнення його до відповідальності. Між ОСОБА_2 та АБ «Ольги Пенязькової» 08.05.2023р. було укладено договір про надання правничої допомоги. Надалі адвокатом було подано апеляційну скаргу на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.04.2023 року разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження. Однак, постановою Київського апеляційного суду від 22.05.2023р. було відмовлено у поновленні строку на подачу апеляційної скарги на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області віл 21.04.2023, оскільки суд не вбачав підстав для поновлення саме захиснику строку на апеляційне оскарження постанови суді від 21.04.2023 р. При цьому, судом було роз`яснено право повторного звернення з апеляційною скаргою та відповідним клопотанням.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянти зазначають, що в порушення вимог ст. 252 КУпАП Білоцерківським міськрайонним судом Київської області від 21.04.2023 роки при розгляді адміністративних матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом не було з`ясовано всіх обставин справи, а оскаржувана постанова не ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а наявні докази не узгоджуються між собою.

Апелянти вказують, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять передбачені законом підстави для зупинки транспортного засобу, адже жодного посилання на наявність будь-якої з підстав, передбачених ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» матеріали справи не містять. Отже, при зупиненні 22 січня 2023 р. о 02 год. 30 хв. транспортного засобу «Opel Astra» державний номерний знак НОМЕР_2 , поліцейський в 2 р 2 БПП в м. Біла Церква УПП у Київській обл. ДПП капрал поліції Куцевол І.І. не вказав ОСОБА_1 конкретної причини зупинення транспортного засобу з детальним описом підстави зупинення.

Також апелянти зазначають, що відповідно до ІІ розділу Інструкції про проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів, п.6 передбачено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків, однак поліцейськими не було дотримано пункту цього положення та огляд на стан сп`яніння був проведений без дотримання цих вимог.

При цьому, апелянти вказують, що згідно відеозаписів з нагрудної відеокамери працівників поліції, вбачається, що екіпаж патрульної поліції 22.01.2023 року близько 02 год. 39 год. підійшов до автомобіля «Opel Astra» з д.н.з. НОМЕР_2 , який перебував у нерухомому стані, на узбіччі дороги. З досліджених відеозаписів не вбачається, що автомобіль «Opel Astra» з д.н.з. НОМЕР_2 рухався. Взагалі, на думку апелянтів, справа про адміністративне правопорушення не розглядалася відповідно до норм КУпАП, права, обов`язки та наслідки складення протоколу, тощо, роз`яснено ОСОБА_1 після того, як останнім було пройдено тест на стан алкогольного сп?яніння. Таким чином, вказаними відеозаписами, які є об?єктивним доказом у справі не підтверджено факт керування ОСОБА_1 вказаним автомобілем, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також апелянти зазначають, що транспортний засіб мав бути зупинений, тобто до самої зупинки мав знаходитись в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли він рухається, коли ж особа перебуває в автомобілі або біля свого транспортного засобу склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутній, оскільки така особа не керувала транспортним засобом. Апелянти вказують, що будь-яких інших доказів, які б підтверджували б факт керування транспортним засобом «Opel Astra» ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Апелянти вказують, що в силу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягається до адміністративної відповідності, тлумачаться на її користь, та те, що ОСОБА_1 не погоджується зі складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення, категорично заперечує факт керування автомобілем, вина його у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена достатніми, допустимими та достовірними доказами.

Будучи неодноразово належним чином повідомленими про день та час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 та його захисник Ільницька І.В. в судове засідання не з`явились, при цьому від захисника до суду надійшла заява з проханням проводити апеляційний розгляд у її відсутність та відсутність ОСОБА_1 . Враховуючи наведене та вимоги ст. 294 КУпАП, апеляційний розгляд проведено у відсутність учасників.

Перевіривши матеріали справи в повному обсязі, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

З приводу клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження слід зазначити, що з огляду на доводи клопотання ОСОБА_1 та його адвоката Ільницької І.В., які підтверджуються матеріалами справи, зокрема, тим, що останній в судовому засіданні 21.04.2023 участі не брав, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, судову повістку про розгляд справи на 21.04.2023 отримав 24.04.2023 (.а.с.21), тобто вже після її розгляду, при цьому сама постанова згідно із супровідним листом була направлена ОСОБА_1 лише 03.05.2023 (а.с.22), а тому з метою забезпечення реалізації права на апеляційний перегляд судового рішення, вважаю, що строк апеляційного оскарження постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.04.2023 слід поновити.

По суті апеляційної скарги слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Відповідно до п.п. 1, 7, 10 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу 1 цієї інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу проведеного поліцейським зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

І як передбачає п. 7 розділу 1 вищезазначеної Інструкції, лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення та вищенаведених в даній постанові доказів вбачається повне дотримання працівниками поліції вимог інструкції щодо проведення огляду на стан сп`яніння з використанням технічних засобів.

Всупереч доводами апеляційної скарги, порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9. а) ПДР України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, в стані алкогольного сп`яніння, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД №142627, з якого вбачається, що 22.01.2023 о 02 год. 30 хв. на 78-му км. автодороги М05 «Київ - Одеса» водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Astra» з д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Освідування проходив за допомогою приладу «Drager Alcotest 7510» ARND0045, результат огляду на стан алкогольного сп`яніння позитивний 1.03 проміле, тест №279, чим порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаний протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 та підписаний особою, яка його склала і безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, без будь - яких застережень та який в графі пояснення, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення вказав, що «згодний».

В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються результатами проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, здійсненого працівниками поліції на місці зупинки, з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 7510» ARND0045, а саме тестом, цифровий показник якого становить 1,03 ‰ (при дозволених не більше 0,2 ‰) (а.с.3).

Зазначений результат огляду зафіксовано й в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який ОСОБА_1 засвідчив своїм підписом (а.с.4), відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції ( а.с.7).

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Враховуючи сукупність доказів у справі доходжу висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії водія ОСОБА_1 , які полягають у керуванні автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, є порушенням п. 2.9. а) ПДР України та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП. Окрім того, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 та його адвоката Ільницької І.В.про те, що в матеріалах справи відсутні відомості про причини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а також даних про те, що останній керував автомобілем і був зупинений працівниками поліції, та йому були роз`ясненні його права, то вони є безпідставними, з огляду на наступне.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, воєнний стан в Україні введено на 30 діб, який на даний час продовжено. Окрім того, у всіх областях України було запроваджено комендантську годину, під час якої заборонено пересуватись вулицями, якщо це не пов`язано з виконанням службових або надзвичайних обов`язків. Підтвердженням наявності таких обов`язків є відповідна перепустка, яка дає право на вільне пересування під час комендантської години.

Згідно п.7 ч.1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

Як вбачається з дослідженого під час апеляційного розгляду відеозапису події, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції 22.01.2023 о 02 год. 30 хв., тобто, під час дії комендантської години. Після зупинки транспортного засобу, працівниками поліції було з`ясовано у ОСОБА_1 , куди останній направляється та чи має перепустку, на що ОСОБА_1 повідомив, що перепустки не має, їде з м. Обухів до м. Вінниця, до дітей. Під час спілкування, працівниками поліції у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим запропоновано пройти огляд на місті зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest». За добровільної згоди ОСОБА_1 , працівниками поліції проведено його огляд з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest», результат якого показав 1,03 проміле (при допустимих 0,2). Достовірність результату огляду ОСОБА_1 не заперечував, а навпаки вказав про необхідність складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. При цьому, з відеозапису чітко вбачається і роз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 його прав.

Таким чином, з відеозапису слідує, що ОСОБА_1 не лише не заперечував, що керував автомобілем, а й сам підтвердив, що їхав з м. Обухів до м. Вінниця, при цьому всупереч комендантській годині рухався без перепусти, яка дає право на вільне пересування під час комендантської години. Жодних порушень з боку працівників поліції чи процедури огляду зазначений відеозапис не містить, як і не містить підтверджень порушення прав ОСОБА_1 , а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є неспроможними.

Що стосується посилань апелянтів на неповноту та однобічність дослідження судом першої інстанції обставин справи, то вони є безпідставними, оскільки, як слідує з матеріалів справи про адміністративне правопорушення суддею місцевого суду належним чином були досліджені всі докази, що містяться в матеріалах справи, зокрема, дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД№142627 від 22.01.2023, чеку-роздруківки результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння від 22.01.2023, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленні на огляд від 22.01.2023, розписки ОСОБА_3 від 22.01.2023, рапорту від 22.01.2023, а також переглянуто відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

Отже, висновок судді місцевого суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим та базується на комплексі доказів, досліджених судом першої інстанції і перевірених в ході апеляційного перегляду справи.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.04.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Клопотання адвоката Ільницької І.В. та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.04.2023.

Апеляційну скаргу адвоката Ільницької І.В. та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.04.2023, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000(сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Кепкал