Провадження № 3/127/3433/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонера, РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ААД №431226 від 27.04.2023 водій ОСОБА_1 25.04.2023 о 12:43 год. в м. Вінниці по вул. Максимовича, 19, керуючи транспортним засобом Volkswagen CADDY, д.н.з. НОМЕР_2 , під час руху заднім ходом здійснив зіткнення з автомобілем FORD FOCUS, д.н.з. НОМЕР_3 , та будучи причетним до ДТП залишив місце події. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункти 2.10а ПДР України, за що передбачена відповідальність ст.122-4 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчинені ДТП визнав, щиро розкаявся, вказав, що він виїжджаючи на своєму автомобілі заднім ходом із паркомісця, дійсно здійснив зіткнення з автомобілем, який також здійснював виїзд з місця паркування. Щодо інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ст. 122-4 КУпАП, а саме залишення місця ДТП, вину свою не визнав, оскільки після ДТП він з місця події не зникав, а навпаки, вийшов зі свого автомобіля та довгий час спілкувався з водієм пошкодженого автомобіля ОСОБА_2 з приводу обставин ДТП. Вони разом оглядали пошкодження обох транспортних засобів, які були незначними, у нього на автомобілі мала місце маленька вм`ятина, а у ОСОБА_2 невелика риска. За результатами огляду пошкоджених транспортних засобів, вони з ОСОБА_2 дійшли до спільного рішення, що пошкодження не значні, а тому вони будуть ремонтувати їх самостійно (кожен своє авто). Поспілкувавшись вони вирішили роз`їхатись кожен по своїм справам. Про те, що ОСОБА_2 після того, як він поїхав, викликала працівників поліції він дізнався згодом та за першим викликом з`явився у поліцію, наміру протиправно залишати місце пригоди не мав, та й для таких дій не було жодного сенсу, авто яким він керував застраховане, пошкодження не значні. Всі питання обставин ДТП були обговорені з водієм ОСОБА_2 . Він вважав, що будь яких неврегульованих питань у них не залишилось. Просив провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 122-4 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, вказуючи на те, що він не мав умислу щодо залишення місця ДТП.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що вона є дочкою ОСОБА_1 та в момент ДТП, яке відбулось 25.04.2023 вона була пасажиром транспортного засобу Volkswagen CADDY. Приблизно о 12:40 год. по вул. Максимовича, 19, її батько перебував за кермом вказаного автомобіля. Під час здійснення виїзду з паркового місця заднім ходом, відбулося зіткнення із іншим транспортним засобом FORD FOCUS, яким керувала жінка. Після цього, вони вийшли з транспортного засобу для з`ясування, що трапилося. Оглянувши пошкодження транспортних засобів, які були незначні, вона разом із своїм батьком та особою, яка керувала автомобілем FORD FOCUS, дійшли до висновку, що претензій у них один до одного не має, а тому вирішили не викликати працівників поліції та не вбачали підстав для складання «Євро протоколу». Оскільки, вони дійшли згоди щодо ремонту транспортних засобів кожен свого за власний рахунок, вона разом із своїм батьком ОСОБА_1 , після узгодження цього з водієм ОСОБА_2 сіли в свій автомобіль та поїхали по своїм справам. На запитання суду повідомила, що перед залишенням місця ДТП її батько запитував у ОСОБА_2 чи можна роз`їжджатись, на що остання відповіла, що так. На наступний день їй подзвонили з патрульної поліції і повідомили, що їм треба з`явитись до поліції для надання пояснень по ДТП, оскільки ОСОБА_2 написала на її батька заяву про вчинення ДТП і залишення місця ДТП. На другий день вона з ОСОБА_2 побачилась в поліції, яка їй повідомила, що після того, як вони поїхали з місця ДТП, вона подзвонила до свого чоловіка, який порадив їй викликати поліцію, та зафіксувати ДТП, що вона і зробила.

Потерпіла ОСОБА_2 та її представник адвокат Малик О.В. в судовому засіданні з приводу вирішення справи поклались на розсуд суду. Представник ОСОБА_4 зазначив, що він не заперечує, щоб справа за вказаною статтею була закрита, однак їм необхідно врегулювати питання відшкодування матеріальної шкоди. ОСОБА_2 суду пояснила, що дійсно 25.04.2023 мала місце дорожньо-транспортна пригода, яку вчинив ОСОБА_1 , внаслідок чого було пошкоджено транспортний засіб, яким керувала вона. Потерпіла зазначила, що після зіткнення автомобілів вона з ОСОБА_1 дійсно спілкувалася, вони оглядали завдані транспортним засобам пошкодження. Після спілкування, огляду пошкоджень і обговорення спірних питань, вона пішла до власного транспортного засобу та сіла у нього. Вона зателефонувала своєму чоловікові, який сказав їй розбиратись на місці. Потерпіла зазначила, що ОСОБА_1 звернув її увагу на те, що його автомобіль постраждав більше, а подряпини на її транспортному засобі можна стерти ганчіркою. Після телефонної розмови з чоловіком, потерпіла помітила, що ОСОБА_1 повільно покидає місце ДТП. На запитання суду повідомила, що вона не надавала своєї згоди на залишення ОСОБА_1 місця ДТП, а тому згодом, після того як ОСОБА_1 поїхав, поспілкувавшись зі своїм чоловіком, викликала працівників поліції. На запитання суду, що обумовило обставину того, що вони обговоривши спірні питання, розійшлись по своїх автомобілях та більше не спілкувались з приводу обставин ДТП, а кожен з учасників ДТП перебував у своєму ТЗ, остання повідомила, що вона була в шоковому стані, а тому так сталось. На запитання суду чому вона змінила свої покази, які наведені в її письмових поясненнях від 25.04.2023, де вона зазначала, що виявленні пошкодження свого транспортного засобу вона виявила при поверненні на парковку, а на даний час стверджує, що ДТП відбулось коли вона перебувала у транспортному засобі і також намагалась здійснити рух, при цьому на даний час вона визнає обставину того, що одразу після ДТП вона спілкувалась з другим його учасником, остання повідомила, що тоді вона перебувала в шоковому стані, а тому не змогла відобразити у своїх письмових поясненнях всі обставини ДТП.

Дослідивши матеріали, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідка ОСОБА_3 , потерпілу ОСОБА_2 та її представника адвоката Малика О.В., суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, беручи до уваги наступне.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №431226 від 27.04.2023, ОСОБА_1 25.04.2023 о 12:43 год. в м. Вінниці по вул. Максимовича, 19, керуючи транспортним засобом Volkswagen CADDY, д.н.з. НОМЕР_2 , в порушення вимог п. 2.10 а Правил дорожнього руху, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний, не повідомивши органи поліції про подію.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на суспільний порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління, за які законом передбачена адміністративна відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Диспозиція ст. 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Пунктом 2.10 а) Правил дорожнього руху передбачено, що уразі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені правила дорожнього руху і прагне до цього.

Водночас, як встановлено в судовому засіданні та з матеріалів справи, після дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було пошкоджено транспортні засоби, водій ОСОБА_1 не мав наміру протиправно залишати місце ДТП. Одразу після ДТП він вийшов з транспортного засобі та довгий час з приводу обставин ДТП спілкувався з ОСОБА_2 . Обставина спілкування з приводу обставин ДТП з ОСОБА_2 останньою в судовому засіданні визнана.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що місце ДТП ОСОБА_1 залишив лише після того, як поспілкувавшись з ОСОБА_2 остання не висловила до нього будь яких претензій та коли у нього, з огляду на поведінку та позицію ОСОБА_2 , склалось переконання, що усі спірні питання ДТП між ним та ОСОБА_2 врегульовано.

Як встановлено судом з дослідженого в судовому засіданні відеозапису з камери відеонагляду, та показів свідка ОСОБА_3 (які в певній частині підтверджені в судовому засіданні самою ОСОБА_2 ) поведінка ОСОБА_1 на місці ДТП не вказувала на те, що він намагається уникнути відповідальності за дорожньо транспортну пригоду, чи протиправно намагався залишити місце ДТП без фіксації події. Позиція ОСОБА_1 про можливість залишення місця ДТП, та того, що спірні питання з іншим учасником ДТП врегульовано сформувалась внаслідок нечіткої та двозначної позиції ОСОБА_2 , яка первинно повідомивши працівникам поліції на місці ДТП одні обставини, в суді змінила свої покази, однак чітко, в логічній послідовності та достовірно не змогла повідомити суду про характер розмови як з ОСОБА_1 так і зі свідком ОСОБА_3 , а на всі питання суду відповідала, що вона перебувала в шоковому стані.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що можливість притягнення особи до відповідальності за ст. 122 4 КУпАП, не може ставитись в залежність від зміни позиції іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , яка змінила свою позицію з приводу відшкодування завданої ДТП шкоди лише після спілкування з своїм чоловіком (покази ОСОБА_2 ), та після того, як ОСОБА_1 уже залишив місце ДТП.

Таким чином суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не мав умислу приховувати факт дорожньо-транспортної пригоди або обставини її скоєння, поїхав з місця зіткнення, оскільки вважав, що усі питання між ним та іншим учасником дорожнього руху, які виникли в наслідок ДТП, вирішено мирним шляхом (врегульовано).

Отже, на переконання суду, умисел на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, в діях ОСОБА_1 відсутній, а тому відсутня і суб`єктивна сторона правопорушення, яка має утворювати його склад у сукупності з іншими ознаками складу даного правопорушення.

При цьому, приймаючи рішення по суті справи, суддя виходить з вимог ст. 62 Конституції України та передбаченого у ній принципу презумпції невинуватості, згідно якого обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на вищевказане, виходячи із загальних засад правосуддя, суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях наведеного складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 122-4, 247, 280 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонера, РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 , за ст. 122-4 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: