ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/947/22 Номер провадження 33/814/21/23Головуючий у 1-й інстанції Даценко В.М. Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Гальонкін С.А., при секретарі Гречці Є.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Донця П.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 червня 2022 року

щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 червня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

Як вбачається з постанови, 18 березня 2022 року о 19 год. 15 хв. в м. Лубни по проспекту Володимирському Полтавської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Lincoln MKZ державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації. Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погодившись з даним судовим рішенням його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 . Просить скасувати постанову суду першої інстанції і постановити нову, якою провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі постилається на невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Після зупинки на блокпості військові запропонували випити йому кави та ще якусь невідому речовину після якої відчув сп`яніння. Крім того вказує, що на відео не зафіксовано чітку відмову від проходження огляду, а дії працівника поліції були спрямовані на схиляння його до відповіді «я думаю ні». Також вважає, що суд помилково взяв до уваги покази неідентифікованих судом осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , дані особи не були допитані при розгляді справи в якості свідків.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Донця П.М., дослідивши докази, переглянувши відеозапис, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Приписами п.2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 006303 від 18 березня 2022 року, цього дня о 19 год. 15 хв. в м. Лубни по проспекту Володимирському Полтавської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Lincoln MKZ державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації. Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України.

Аналізуючи протокол про адміністративне правопорушення суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що він складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами ст.255 КУпАП, з додержанням вимог передбачених ст. 256 цього Кодексу.

Відповідно до відеозапису події, ОСОБА_1 поліцейськими було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру або в медичному закладі, на що порушник у присутності двох свідків відмовився.

Крім того, з матеріалів справи вбачається та вірно встановлено судом першої інстанції, що провина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 006303 від 18 березня 2022 року (а.с.2); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння (а.с. 4); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с. 7, 8), диском з відеозаписом, де зафіксована відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі в присутності двох свідків (а.с 9), іншими матеріалами справи у їх сукупності.

Пленум Верховного Суду України в п.27 постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Тобто, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає, що сам факт відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння є самостійним складом адміністративного правопорушення, та не потребує встановлення та доведення тієї обставини, чи дійсно особа перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

У зв`язку з зазначеним безпідставним є твердження ОСОБА_1 , що він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що після зупинки на блокпості військові запропонували випити йому кави та ще якусь невідому речовину після якої відчув сп`яніння.

Враховуючи, що він відмовився від проходження огляду, у працівників поліції не було обов`язку встановлювати чи дійсно ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння та збирати відповідні докази. В тому числі перевіряти на вміст алкоголю речовини, які ОСОБА_1 вживав після зупинки транспортного засобу.

Необґрунтованим є посилання ОСОБА_1 на те, що на відео не зафіксовано чіткої відмови від проходження огляду, а дії працівника поліції були спрямовані на схиляння його до відповіді «я думаю ні», оскільки дане твердження спростовується матеріалами справи в їх сукупності. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що водій погодився на проходження огляду.

Також суд не приймає до уваги доводи наведені в апеляційній скарзі щодо помилковості прийняття до уваги письмових пояснень свідків, які не були допитані при розгляді справи судом першої інстанції, оскільки суд оцінює докази в їх сукупності. При цьому при розгляді справи судам не надано доказів того, що покази ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є неправдивими. При розгляді справи судом першої інстанції клопотань про допит свідків не заявлялося.

У свою чергу, при розгляді справи судом апеляційної інстанції представником ОСОБА_1 заявлено клопотання про допит свідків, однак не забезпечено їх явку в судове засідання. Тоді як у самому клопотанні не зазначено необхідність даного допиту. Також слід звернути увагу, що рішення суду першої інстанції не ґрунтувалося лише на показах свідків, а було прийняте на підставі оцінки доказів в їх сукупності.

Отже, враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена матеріалами справи, а в його діях наявний склад вказаного адміністративного правопорушення.

За вказаних обставин апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 червня 2022 рокузалишити без змін.

Керуючись статтями 293, 294 КУпАП

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Гальонкін