Номер провадження: 33/813/853/23
Номер справи місцевого суду: 505/396/23
Головуючий у першій інстанції Івінський О. О.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Судді Цюри Т.В.,

За участю секретаря судового засідання - Трофименко О.О.

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - Стариченко Миколи Петровича на постанову Котовського міськрайонного суду Одеської області від 16 березня 2023 рокупро притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.3 ст.130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Постановою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 16 березня 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиною ч.3 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 51000 (п`ятдесят одна тисяча) грн. із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 10 (десять) років з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UА0026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в сумі 536,80 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, 27.03.2023 року, представник ОСОБА_1 - Стариченко Микола Петрович звернувся до суду із апеляційною скаргою, яку постановою Одеського апеляційного суду від 10.04.2023 року повернуто особі, яка її подала, у зв`язку із тим, що апеляційна скарга захисника Стариченка М.П. подана та підписана особою без підтвердження повноважень на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

17.04.2023 року через засоби поштового відправлення, представник ОСОБА_1 - Стариченко Микола Петрович подав знову апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить суд поновити строк на апеляційне оскарження постанови Котовського міськрайонного суду Одеської області від 16 березня 2023 року, змінити вказану постанову суду шляхом виключення з її резолютивної частини застосування стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, тому накладення на нього такого виду адміністративного стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами є неправомірним та незаконним.

В судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 31.05.2023 року, ОСОБА_1 та його представник - адвокат Стариченко Микола Петрович не з`явилися, однак 24.05.2023 року на електрону пошту апеляційного суду надійшло клопотання, у якому представник ОСОБА_1 - Стариченко Микола Петрович просить розгляд справи проводити без їх участі та просить задовольнити апеляційну скаргу, інших заяв та клопотань не заявлено.

Статтею 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 4 ст.294 КУпАП встановлено, що апеляційний перегляд постанови судді у справах про адміністративне правопорушення здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Відповідно до ч. 6 ст.294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, клопотання про поновлення строку, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Так, статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Пропущений особою строк на апеляційне оскарження поновляється судом лише за наявності належним чином мотивованого клопотання, у якому повинні бути викладені обставини, що слугували поважними причинами пропуску такого строку, а також обґрунтування того, в чому саме полягає поважність причин пропуску цього строку та яким саме чином такі обставини могли завадити особі оскаржити постанову суду в передбачений законом строк.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи судом першої інстанції відносно ОСОБА_1 був здійснений за його відсутності. При цьому, 27.03.2023 року, в строк на апеляційне оскарження, представником ОСОБА_1 - Стариченко Миколою Петровичем було подано до суду апеляційну скаргу (а.с. 21-23), яку постановою Одеського апеляційного суду від 10.04.2023 року повернуто особі, яка її подала (а.с. 30, 30 зворотня сторінка). Вказану постанову суду було опубліковано в ЄДРСР 12.04.2023 року та одразу на наступний день - 13.04.2023 року представником ОСОБА_1 - Стариченко Миколою Петровичем було подано повторно апеляційну скаргу із зазначенням причин пропуску строку на її подачу.

Отже, зазначені причини пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані поважними, а тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Так, відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.7ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, повністю доведена наявними в справі доказами і в апеляційній скарзі не оспорюється.

При цьому, суд наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком десять років з конфіскацією транспортного засобу.

Однак, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає, що висновок районного суду про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами є передчасним та таким, що не відповідає вимогам законодавства України про адміністративні правопорушення, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Звертаючись до суду із вказаною апеляційною скаргою, представник ОСОБА_1 - Стариченко Микола Петрович посилається на те, що суд розглядаючи справу в частині накладеного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років, не з`ясував факту видачі ОСОБА_1 посвідчення водія транспортного засобу у встановленому законом порядку, яке б давало йому право керувати автомобілем. Більш того, як зазначає апелянт, ОСОБА_1 ніколи не отримував посвідчення, що підтверджується постановою Ленінського суду м. Миколаєва у справі № 489/1994/22 від 08.12.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується із доводами апеляційної скарги в цій частині та вважає їх обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1.10 ПДР України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

У матеріалах справи міститься постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 31.01.2023 керував транспортним засобом без посвідчення водія, тобто не маючи права керувати транспортним засобом, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП (а.с. 10).

Також у матеріалах справи містяться письмові пояснення ОСОБА_1 , у яких останній сам зазначив, що не отримував посвідчення водія та ніколи не мав права керування транспортними засобами (а.с. 4).

Більш того, разом із апеляційною скаргою, представником ОСОБА_1 - адвокатом Стариченком М.П. також подано до скарги відповіді на адвокатські запити до Департаменту патрульної поліції УПП в Запорізькій області та до Головного сервісного центру, з яких вбачається, що ОСОБА_1 раніше не отримував посвідчення водія.

За таких підстав, на час розгляду справи районним судом, ОСОБА_1 взагалі не мав водійського посвідчення, тому застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами було неможливим.

Крім того, як роз`яснено в п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України N 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» позбавлення прав керувати транспортними засобами може бути призначено судом як додаткове покарання незалежно від того, що особа позбавлена такого права в порядку адміністративного стягнення.

Разом з тим, призначити це додаткове покарання особі, яка не має право керувати транспортними засобами, суд не вправі.

Більш того, факт відсутності у ОСОБА_1 посвідчення водія , встановлено постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва у справі №489/1994/22 від 08.12.2022 року, яка наявна в ЄДРСР.

Беручи до уваги сталу судову практику та правову позицію висловлену Верховним Судом України, суди не вправі застосовувати позбавлення права керувати транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала. (Постанова Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»).

Статтею 294 КУпАП встановлений вичерпний перелік рішень при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення, зокрема, суд апеляційної інстанції може змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативно-правовим актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

У зв`язку з цим суд апеляційної інстанції вважає, що застосований судом першої інстанції захід адміністративного стягнення не відповідає загальним правилам накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачені чинним законодавством про адміністративні правопорушення та ст.33 КУпАП.

Тому, апеляційний суд вважає необхідним змінити постанову районного суду, виключивши з неї посилання щодо позбавлення права керування ОСОБА_1 транспортними засобами строком на 10 років, якого останній не отримував.

На підставі наведеного та керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити представнику ОСОБА_1 - Стариченко Миколі Петровичу строк на апеляційне оскарження постанови Котовського міськрайонного суду Одеської області від 16 березня 2023 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Стариченко Миколи Петровича - задовольнити частково.

Постанову Котовського міськрайонного суду Одеської області від 16 березня 2023 року- змінити.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини постанови Котовського міськрайонного суду Одеської області від 16 березня 2023 року висновок суду про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком десять років.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Т.В. Цюра