ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2023 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Шайхлісламова (Сайченко ) Я.В. поданої в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 06 жовтня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 454 гривень 00 копійок.

Згідно з постановою судді, 07.07.2021 близько 20-30 год. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив сварку з дружиною ОСОБА_2 , в ході якої висловлював образи та погрози, кидався в бійку, чим вчинив психологічне та фізичне насильство, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, адвокат Шайхлісламова (Сайченко ) Я.В. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу злочину.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відмова суду у задоволенні клопотання про виклик свідків з підстав неприбуття на судове засідання , про яке ані адвокат, ані ОСОБА_1 не повідомлялись, та розгляд справи і винесення рішення без їх участі - є грубим порушення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя.

Посилається на зацікавленість ОСОБА_3 у притягненні ОСОБА_1 до відповідальності та псування репутації останнього з огляду на наявність цивільної справи щодо встановлення місця проживання спільної дитини.

Су першої інстанції не з`ясував та не вказав у чому саме виразилось психологічне насильство, у зв`язку з чим вийшов за межі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, встановленого поліцейськими на місці та зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення.

Одночасно апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді посилаючись на те, що останнім днем для подання апеляційної скарги по вказаній справі був - 16.10.2021. Разом з цим, зазначений день був вихідним. З огляду на що, захисницею було подано апеляційну скаргу безпосередньо до Харківського апеляційного суду у перший робочий день після 16.10.2021 - 18.10.2021 шляхом направлення засобами поштового зв`язку АТ "УкрПошта" Однак, апеляційну скаргу помилково було подано одразу до суду апеляційної інстанції, всупереч вимогам ст. 294 КУпАП. В результаті чого Харківським апеляційним судом захисниці було надіслано лист від 25.10.2022, яким було повідомлено, що із наведених причин апеляційну скаргу повернуто заявнику.

Вказаний лист захисниця отримала 01.11.2021. Після чого, в цей же день, на виконання вимог ст. 294 КУпАП, апеляційну скаргу разом з клопотання про поновлення строків було подано до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова.

Не врахувавши наведених вище обставин Харківський апеляційний суд постановою від 30.11.2021 , а також, з урахуванням того, що до апеляційної скарги не було додано витягу з договору про надання правової допомоги, вирішив повернути апеляційну скаргу заявнику.

Про винесення зазначеної постанови захисниці стало відомо 13.12.2021 через ЄДРСР. Після чого, в цей же день було повторно направлено апеляційну скаргу з дотриманням всіх вимог КУПАП разом з повторним клопотання про поновлення строків. Також, копію постанови було направлено засобами поштового зв`язку АТ "УкрПошта" 15.12.2021. що підтверджується відповідним листом Харківського апеляційного суду.

З огляду на те, що у клопотанні захисника наведені об`єктивні причини пропуску строку на апеляційне оскарження, вважаю за необхідне визнати їх поважними, задовольнити клопотання та поновити вказаний строк.

У судове засідання ОСОБА_1 та його захисник Шайхлісламова (Сайченко ) Я.В., будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце судового розгляду, до приміщення Полтавського апеляційного суду не з`явилися, про причини своєї неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали.

ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце судового розгляду, шляхом направлення СМС-повідомлення, до приміщення Полтавського апеляційного суду не з`явилася, клопотань про відкладення розгляду справи не подавала.

Від адвоката ОСОБА_2 - Пістряка М.С. надійшла заява на адресу суду про залишення в силі постанови від 6 жовтня 2021 року.

Зважаючи на викладені обставини, оскільки учасники справи належно сповіщалися про час і місце розгляду справи, були обізнаними про апеляційний розгляд щодо нього справи про адміністративне правопорушення, до Полтавського апеляційного суду не з`явилися, що в цілому дає підстави стверджувати, що поведінка учасників справи свідчить про свідоме затягування та не бажання брати участь у розгляді справи.

Відтак, відповідно до вимог ч.1 ст.268 КУпАП апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, що сприятиме досягненню завдань, визначених ст.ст.1, 245 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи, та законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд, здійснюючи судовий розгляд матеріалів, в порушення вимог ст. 245 КУпАП, не з`ясував у повному обсязі всі обставини справи, у зв`язку з чим прийшов до безпідставного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173 - 2 КУпАП.

Згідно положень частини 2 статті 7 КУпАП - провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №465576 від 21 липня 2021 року вбачається, що 07.07.2021 близько 20-30 год. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив сварку з дружиною ОСОБА_2 , в ході якої висловлював образи та погрози, кидався в бійку, чим вчинив психологічне та фізичне насильство, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Апеляційним судом встановлено, що підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення стала заява потерпілої ОСОБА_2 про неправомірні дії її колишнього чоловіка ОСОБА_1 відносно неї, датована 07.07.2021 року Натомість, протокол про адміністративне правопорушення складений 21.07.2021 року, тобто поза межами строків, передбачених ст.254 КУпАП.

При цьому, матеріали справи не містять даних про те, що у особи, яка уповноважена складати протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, були якісь причини з виявленням правопорушника ОСОБА_1 та не зазначено причин спливу значного проміжку часу між виявленням особи правопорушника і часом складення протоколу.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є колишнім подружжям. На теперішній час між ними склалися неприязні відносини та наявний цивільно-правовий спір з приводу визначення місця проживання спільної дитини, за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , що розглядається Ленінським районним судом м.Полтави (справа № 553/2165/21)

Згідно диспозиції частини 1 статті 173-2 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статті, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у частиною 1 статті 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07 грудня 2017 року №2229-VIII(далі закон), домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Пунктом 14 частини 1 статті 1 закону визначено, що психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає, зокрема діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно частин 1, 2 статті 3 вказаного вище закону, предметом регулювання цього закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб - подружжя; колишнє подружжя. Тому, доводи захисника, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо відсутності доказів, на підтвердження сімейних відносин судом не приймаються, з огляду на те, що обидві сторони у судовому засіданні підтвердили той факт, що між ними шлюб офіційно розірваний.

Пунктами 4, 7 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Отже, виходячи з аналізу зазначених норм законодавства, під домашнім насильством, умисним вчиненням діянь психологічного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, розуміють не лише словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, а і інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Тобто, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

При цьому, слід зазначити, що конфлікт (лат. Conflictus - зіткнення, сутичка) - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вище перелічених ознак. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Отже, різниця у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди.

Натомість, аналізуючи протокол про адміністративне правопорушення, який наданий суду у підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, судом встановлено, що у ньому відсутні наслідки у вигляді шкоди психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 , які могли бути чи були завдані.

Так, обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Незважаючи на вимоги частини 2статті 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, який визначає межі судового розгляду, не містить обов`язкових відомостей, визначених диспозицією статті 173-2 КУпАП.

Зокрема, у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 висловлював образи та погрожував фізичною розправою колишній дружині, чим вчинив фізичне та психологічне насильство. Разом з тим, в протоколі не зазначено чи була завдано шкода чи ні психологічному та фізичному здоров`ю потерпілій особі. Крім того, з письмових пояснень самої потерпілої ОСОБА_2 , які були відібрані працівниками поліції 07.07.2021 року не вбачається завдання ОСОБА_1 будь-якої шкоди і в чому саме вона проявилась. Більше того, сама потерпіла вказує про перешкоджання у спілкуванні з її сином з боку вітчима ОСОБА_1 - ОСОБА_4 .

Із змісту прийнятої заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.07.2021 року, також судом встановлено, що громадянка ОСОБА_2 звернулася до поліції з метою вжиття заходів до колишнього чоловіка ОСОБА_1 та його вітчима ОСОБА_4 , які системитично перешкоджають у спілкування з її дитиною, та тим самим чинять психологічне насильство (а.с.3).

Суд зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені конкретні дії ОСОБА_1 , пов`язані з психологічним насильством з боку останнього по відношенню до колишньої дружини ОСОБА_2 , які б, з урахуванням положень Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» та диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, утворювали б об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог статей 245,251,252,280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, на переконання суду, у справі відсутні об`єктивні і належні докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, а апеляційним судом вжиті всі передбачені законом заходи для з`ясування обставин, що мали місце за участю ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

Клопотання адвоката Шайхлісламової (Сайченко ) Я.В. поданої в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м.Харкова від 06 жовтня 2021 року задовольнити.

Поновити адвокату Шайхлісламовій (Сайченко ) Я.В. строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м.Харкова від 06 жовтня 2021 року.

Апеляційну скаргу адвоката Шайхлісламової (Сайченко ) Я.В. поданої в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 06 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.

Постановити нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після її винесення, оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко