Номер провадження: 33/813/490/23
Номер справи місцевого суду: 522/4032/22
Головуючий у першій інстанції Осіік Д. В.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Янковської Ю.Л.,

особи, що притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2022 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Оскаржуваною постановою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн. (а.с.7).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 142920 від 12.02.2022 водій ОСОБА_1 12 лютого 2022 року об 02:11 год керував транспортним засобом Opel Astra д/з НОМЕР_1 , в м.Одесі по вул.Розумовського, 29 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавчому порядку відмовився та в медичному закладі. Від керування транспортним засобом усунений шляхом передачі тверезому водієві (а.с.2).

Не погоджуючись із вказаною постановою, 10 березня 2023 року ОСОБА_1 скерував до суду апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову Приморського районного суду м.Одеси від 19 квітня 2022 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с.11-13).

В обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначив, що справа розглянута в суді без його участі; про дату, час та місце проведення судового засідання він належним чином не був повідомлений; копію судового рішення отримав поштою лише 07 березня 2023 року за заявою від 03 лютого 2023 року.

В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови ОСОБА_1 зазначив, що:

- він не вчиняв адміністративне правопорушення, оскільки не перебував за кермом транспортного засобу, вказаного в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення та постанові суду, та взагалі не перебував у вказаному авто;

- у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення невірно зазначене його по батькові, замість вірного: « ОСОБА_2 » зазначено не вірно: « ОСОБА_3 », що є грубим порушенням вимог глави 19 КУпАП. Аналогічну помилку допустив суд першої інстанції.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

З метою встановлення права на справедливий суд, забезпечення завдання КУпАП щодо охорони прав і свобод громадян, дотримання принципу здійснення провадження в справах про адміністративні правопорушення на основі суворого додержання законності суд апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, вважає необхідним задовольнити заявлене клопотання, поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін з огляду на таке.

Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу.

За положеннями ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст.285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Встановлено, що матеріали справи про адміністративне правопорушення надійшли до Приморського районного суду м.Одеси 23 березня 2022 року (а.с.4).

Розгляд справи вперше призначено на 01 квітня 2022 року о 10:00 год., однак судова повістка не була вручена особі, що притягується до відповідальності (а.с.5). Згодом розгляд справи відкладено на 19 квітня 2022 року о 10:00 год., про що в матеріалах справи відсутні належні повідомлення ОСОБА_1 (а.с.6).

19 квітня 2022 року суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 (а.с.7).

Крім того, матеріали справи не містять даних про направлення копії постанови суду особі, що притягується до адміністративної відповідальності.

На аркуші справи 8 міститься заява ОСОБА_1 від 03 лютого 2023 року про видачу копії судового рішення, яка зареєстрована судом 08 лютого 2023 року (а.с.8). Копію судового рішення отримано ОСОБА_1 08 березня 2023 року, а апеляційна скарга скерована до суду засобами поштового зв`язку 10 березня 2023 року (а.с.11-24).

Таким чином, апеляційна скарга подана ОСОБА_1 в межах десятиденного строку з дня отримання копії оскаржуваного судового рішення.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови та забезпечення апелянту права на доступ до правосуддя.

Разом з тим, апеляційний суд не може погодитись із доводами апелянта щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, з огляду на таке.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги (ч.7 ст.294 КУпАП).

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на алкогольне сп`яніння повністю доведена та підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 14920 від 12.02.2022, яким зафіксовано, що 12 лютого 2022 року об 02:11год водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Astra д/з НОМЕР_1 в м.Одесі по вул.Розумовського,29 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавчому порядку відмовився та в медичному закладі. Від керування транспортним засобом усунений шляхом передачі тверезому водієві (а.с.2). Особу водія встановлено працівником поліції за посвідченням водія НОМЕР_2 , виданим 07 грудня 2007 року, що зазначено у протоколі. Даний протокол підписаний ОСОБА_1 , у графі: «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» власноруч написав: «я ехал по правой полосе, обгонял машину со смитям и меня остановили сотрудники полиции»;

- відеозаписами нагрудної камери поліцейського №470952, за якими 12 лютого 2022 року в м.Одесі по вул.Розумовського,29 працівниками поліції зупинено автомобіль марки Opel Astra д/з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , особу якого встановлено працівником поліції за посвідченням водія, яке водій пред`явив працівникам поліції, не передаючи його поліцейському, та назвав своє ПІБ ОСОБА_1 . Працівниками поліції виявлено, що водій має ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів), з огляду на що йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці або у закладі охорони здоров`я, від чого водій однозначно відмовився (а.с.3).

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Порядок проходження огляду особами, які керують транспортними засобами, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції встановлюється вимогами ст.266 КУпАП та Інструкціїпро порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкції).

Так, відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У виконання вищевказаних вимог КУпАП до матеріалів справи додані відеозаписи з нагрудної камери щодо обставин складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 .

Долучені до матеріалів справи відеозаписи повністю відображають події, які відбулися 12 лютого 2022 року.

Апеляційний суд вважає, що відеозаписи, залучені інспекторами поліції як безумовний доказ у справі, повністю відповідають вимогам Інструкції.

Відповідно до п.12 Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Наявними відеозаписами підтверджено неодноразові пропозицію інспекторів поліції пройти ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. Крім того, ними було роз`яснено, що у випадку відмови буде складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Однак, ОСОБА_1 однозначно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» та проходження медичного огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, що зафіксовано відеозаписами.

Враховуючи, що ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, його відмова від огляду на стан сп`яніння беззаперечно вказує на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ст.266 КУпАП, п.2 р.І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. За положеннями п.2.5ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було. Вказані обставини повністю підтверджуються матеріалами справи.

Будь-яких фактичних даних, які б спростували чи ставили під сумнів достовірність відеозаписів апелянтом не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.

Не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи посилання апелянта, що він не перебував за кермом транспортного засобу, вказаного у судовому рішенні та протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, що його водійськими правами під час зупинки транспортного засобу скористалась інша особа, яка на той момент керувала транспортом засобом, та що на той момент він взагалі не перебував у вказаному транспортному засобі.

Так, з відеозаписів, що переглянуті в суді апеляційної інстанції, встановлено, що під час зупинки автомобіля Opel Astra д/з НОМЕР_1 за кермом був водій ОСОБА_1 , особу якого встановлено за посвідченням водія, яке останній пред`явив працівнику поліції, не передаючи його в руки поліцейському (відео ААБ142920 ОСОБА_1 з реєстратора 470952 на 11:33 хв), та назвав своє ПІБ ОСОБА_1 (відео з реєстратора 470952 на 03:43 хв). Данні посвідчення водія працівник поліції зазначив у протоколі (а.с.2). При цьому, ознайомлюючись зі змістом протоколу та надаючи особисті пояснення, особа, що притягується до адміністративної відповідальності, не висловила будь-яких зауважень щодо свого ПІБ або будь-які інші і своїм підписом підтвердила правильність відомостей, викладених у протоколі.

Крім того, звертаючись до суду із заявою про видачу копії судового рішення та апеляційною скаргою, ОСОБА_1 надав суду копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №142920, яка була вручена водію на місці складення протоколу, що також свідчить про те, що протокол складено саме у відношенні ОСОБА_1 , який перебував за кермом транспортного засобу та скоїв адміністративне правопорушення (а.с.8-10,11-24).

Апеляційний суд знаходить слушними зауваження апелянта про помилкове зазначення у протоколі та оскаржуваній постанові його по батькові, а саме: « ОСОБА_4 » замість вірного: « ОСОБА_2 ». Разом з тим, вказане не може бути підставою для констатації факту про відсутність складу чи події адміністративного правопорушення та скасування законного судового рішення, з огляду на допущену описку у написанні по батькові особи, що притягується до адміністративної відповідальності. Аналогічні позиції висловив у своїх постановах і Верховний Суд, зокрема: у постановах від 24.12.2019 у справі №459/1801/17 та від 28.11.2018 у справі №537/1214/17, в яких йдеться про те, що невірно вказані відомості є описками та не можуть спростовувати факт вчинення адміністративного правопорушення. Описка у написанні прізвища особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, може бути усунута суддею районного суду шляхом винесення відповідної постанови.

Судом враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2007 року у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , реалізуючи своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Враховуючи положення ст.251 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування або зміни оскаржуваної постанови суду, апелянтом не наведено і під час апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а постанова суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2022 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду І.А. Артеменко