запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/437/23Головуючий у 1-й інстанції Громова І.Б.
Єдиний унікальний №317/890/23Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2023 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С. за участі ОСОБА_1 , захисника Кошліченко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Кошліченко Ніни Валеріївни на постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 13 квітня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у АДРЕСА_1 ),

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 12.02.2023 о 10:30 год. у Запорізькому районі, с.Володимирівське по вул.Садова, 46а, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився.

Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

В апеляційній скарзі захисник Кошліченко Н.В. просила скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивувала тим, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 .

Справа не містить доказів того, що ОСОБА_1 взагалі керував транспортним засобом і його було зупинено працівниками поліції.

Зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 була незаконною.

Справа не містить копії сертифікату щодо своєчасної повірки газоаналізатора Драгер.

Відеозапис здійснений на невідомий пристрій.

ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом.

Заслухавши ОСОБА_1 , захисника Кошліченко Н.В., які в судовому засіданні апеляційної інстанції підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги; перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується

- відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №106536 від 12.02.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, йому були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, від пояснень по суті порушення ОСОБА_1 відмовився, зі змістом протоколу ознайомився та його копію отримав;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого, у водія виявлено ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів та зазначено, що огляд за допомогою Alcotest Drager 6820 не проведений у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 від такого проходження;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.02.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_1 12.02.2023 року об 11.00 год. направлявся на огляд в КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, проте огляд у закладі охорони здоров`я не проведений у зв`язку із відмовою останнього від проходження такого огляду за допомогою Alcotest Drager на місці зупинки та в медичному закладі.

До заперечень апеляційної скарги захисника Кошліченко Н.В. про недоведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом суд ставиться критично. При цьому суд виходить з того, що із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції під час керування автомобілем ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 , вказане підтвердив сам правопорушник, останній пояснив поліцейському, що вчора вживав алкоголь, а саме 0,5 коньяку. Після чого ОСОБА_1 було заявлено вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, на що водій відповів відмовою.

Крім того, поліцейським ОСОБА_1 були роз`ясненні його права та суть передбаченого ст.130 КУпАП правопорушення.

Обставин, які б завадили ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі судом не встановлено.

Не заслуговують на увагу доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки останній особисто зазначив, про факт свого керування транспортним засобом, що підтверджується відеозаписом.

Долученим до матеріалів провадження відеозаписом в достатній мірі об`єктивно зафіксовано факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження ним огляду на стан сп`яніння.

Вказаний відеозапис узгоджується з іншими вищевказаними доказами в справі.

Заперечуючи проти протоколу, захисник зазначила, що відеозаписом не зафіксована процедура складання протоколу про адміністративне правопорушення. Проте законом не передбачено обов`язку поліцейського фіксувати складання протоколу про адміністративне правопорушення. Частиною 2 ст.266 КУпАП передбачено, що поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису саме під час огляду поліцейським водія на стан алкогольного сп`яніння на місці за відсутності свідків.

На цих підставах суд не приймає до уваги зазначене заперечення.

Апеляційний суд наголошує, що питання поважності чи неповажності причин зупинки автомобіля поліцейськими не є предметом судового розгляду в справі про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, а відтак вирішення цього питання не може бути підставою для скасування постанови суду. Крім того, апелянтом не надано доказів встановлення незаконності дій працівників поліції і їх протиправної поведінки під час зупинки транспортного засобу, яка нібито мала місце 12.02.2023 року.

Крім того, правилами дорожнього руху не передбачено право водія не зупинятися на вимогу поліцейського та/чи не пред`являти документів, які дозволяють керувати транспортним засобом. У випадку незгоди із підставами зупинення водій має право оскаржити такі дії поліцейського.

Апеляційний суд звертає увагу, що законом не передбачено, що в разі складання протоколу про адміністративне правопорушення є обов`язковим відсторонення від керування транспортним засобом, також невідсторонення від керування транспортним засобом не звільняє водія від адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП та не є свідченням того, що у водія були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння.

Відсутність доказів відсторонення поліцейськими водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не спростовує правильності висновків, викладених у постанові судді.

Не погоджується суд апеляційної інстанції також з доводами апеляційної скарги і про те, що долучений до протоколу відеозапис є недопустимим доказом, оскільки здійснений на невідомий пристрій, без зазначення дати та часу його здійснення та не містить посилання на технічний засіб, на який здійснювалась зйомка, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Право поліцейського на фото та відео фіксування за допомогою технічних приладів і технічних засобів закріплено у Законі України "Про Національну поліцію"(ст.31) та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999.

Сам ОСОБА_1 не заперечує того факту, що події, що зафіксовані вищевказаним відеозаписом, мали місце.

Також суд зауважує, що фіксування відбувалось відкрито, а водій не заперечував проти зйомки.

Відомостей про те, що відео фіксація здійснювалась з недозволеного технічного засобу чи з порушенням вимог закону в матеріалах справи немає.

Те, що в протоколі не зазначено технічний засіб, за допомогою якого здійснювався відеозапис, час та дата, серія та номер приладу, само по собі не тягне за собою визнання цього запису недопустимим доказом, з огляду і на те, що ніким не заперечується того факту, що обставини, які зафіксовані цим записом, мали місце.

В свою чергу відеозапис не є єдиним доказом вини ОСОБА_1 .

Стосовно зауваження захисника про те, що ймовірно у працівників поліції не було при собі спеціального технічного засобу для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, слід зазначити, що алкотестер Драгер надається у разі отримання згоди від водія на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, що ОСОБА_1 зроблено не було.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що водій ОСОБА_1 , який відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України мав обов`язок на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, ухилився від виконання цього обов`язку, що тягне за собою відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, адже відмова від проходження огляду може бути виражена й у пасивній формі шляхом ухилення від виконання цього обов`язку, що випливає із змісту п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, на який посилається апелянт.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам належну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суддя дотримався вимог ст.33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Кошліченко Ніни Валеріївни залишити без задоволення.

Постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 13 квітня 2023 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар

Дата документу Справа № 317/890/23