КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 759/1863/23

20 березня 2023 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ - Ратнікової В.М.

при секретарі Осадченко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Ярошенка Сергія Миколайовича на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 15 лютого 2023 року в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

в с т а н о в и в:

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 15 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, перебаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, 23 лютого 2023 року захисник ОСОБА_1 адвокат Ярошенко Сергій Миколайович подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 15 лютого 2023 року та закрити провадження у справі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що постанова суду першої інстанції була ухвалена з порушенням норм матеріального права, судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи.

Посилається на те, що в суді першої інстанції ОСОБА_1 зазначав, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`янінння та був згоден пройти огляд в закладі охорони здоров`я після того, як працівник поліції повідомить йому причину зупинки його автомобіля відповідно до ст. 35 Закону України "Про національну поліцію".

Вказує на неправильність висновку суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не звертався зі скаргою на дію працівників поліції, так як ОСОБА_1 повідомив суд, що він залишав скаргу на дії співробітників поліції на спеціальній лінії "102", проте жодної відповіді на його скаргу йому не надходило.

Зазначає, що на відеозаписі події з боді камери працівника поліції зафіксовано зупинку транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , після чого поліцейський підійшов до водія і одразу почав вимагати від нього документи, не пояснюючи водію ні причину зупинки транспортного засобу, ні причину перевірки документів. На запитання ОСОБА_1 щодо причини його зупинки поліцейський повідомив - «автомобіль має характерні пошкодження при ДТП», однак, така причина для зупинки не передбачена ст. 35 Закону України «Про Національну поліці». Окрім того, ніякої інформації про причетність ОСОБА_1 до ДТП співробітник поліції не надав.

На думку апелянта, підставою для звинувачення ОСОБА_1 в тому, що він перебуває в стані наркотичного сп`яніння стала інформація з бази даних поліції, з якої співробітник поліції дізнався, що відносно ОСОБА_1 вже було складено протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Звертає увагу, що в оскаржуваній постанові суд першої інстанції зазначив, що не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не має вирішального значення при визначенні його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, проте, на думку апелянта, такі дії в сукупності з іншими порушеннями вимог закону співробітниками поліції свідчать про створення працівниками поліції штучних обставин для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Ярошенко Сергій Миколайович повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та, накладаючи на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, суд першої інстанції посилався на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП визначена адміністративна відповідальність також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Тобто, встановлений порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, за наявністю ознак, передбачає певний алгоритм дій, який визначений ст.266 КУпАП та Інструкцією, при цьому медичний огляд проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, а огляд на місці - поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є підставою для притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. За змістом п. 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 440728, складеного інспектором взводу № 2, роти № 5, батальйону № 3, полку № 1 (ЗОПБ) УПП у м. Київ ДПП старшим лейтенантом поліції Ткаченко Олександром Дмитровичем, 09 січня 2023 року, о 22 годині 45 хвилин, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «SkodaOctavia A5», державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Булгакова 5 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, поведінка яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

09 січня 2023 року поліцейським роти № 5, батальйону № 3, полку № 1 ОПБ УПП в м. Києві ДПП капралом поліції Євграфовим Андрієм Олександровичем було виписано направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижує увагу та швидкість реакції ОСОБА_1 до КНП "КМНКЛ "Соціотерапія". Проте, огляд не проводився, до закладу охорони здоров`я водій не доставлявся.

З дослідженого в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції відеозапису події з боді камери працівника поліції, який долучений до матеріалів справи в якості доказу, вбачається, що співробітники поліції зупиняють транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . На запитання ОСОБА_1 стосовно того, яка була причина зупинки його транспортного засобу співробітник поліції пояснює, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 має ознаки пошкодження, характерні для ДТП, а тому на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» його автомобіль було зупинено. Під час спілкування зі співробітниками поліції ОСОБА_1 поводить себе нервово.

Також на відеозаписі зафіксовано, як співробітник поліції намагається перевірити чи реагують зіниці очей ОСОБА_1 на світло, проте останній в категоричній формі заперечує проти цього.

В подальшому співробітник поліції повідомляє ОСОБА_1 , що у нього наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: блідість обличчя, поведінка яка не відповідає обстановці та виражене тремтіння пальців рук та запитує ОСОБА_1 , чи поїде він до лікаря нарколога для проходження огляду?

Після вимоги співробітників поліції проїхати до лікаря нарколога для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 телефонує на спеціальну лінію «102» та повідомляє, що його незаконно зупинили співробітники поліції.

В подальшому зафіксовано, як співробітник поліції роз`яснює ОСОБА_1 його права та пояснює, що у випадку, якщо ОСОБА_1 не сяде в машину співробітників поліції його поведінка буде розцінена, як відмова від проходження огляду.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 ігнорує вимогу співробітників поліції та сідає у свій автомобіль.

Аналізуючи зазначені вимоги матеріального права в їх сукупності та досліджені в судовому засіданні докази, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції надав вірну правову оцінку вказаним доказам, правильно застосував норми матеріального права, які регулюють вказані правовідносини та прийшов до обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, так як, керуючи транспортним засобом, маючи ознаки наркотичного сп`яніння, він відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та був згоден пройти огляд після того, як йому повідомлять причину його зупинки відповідно до ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки ОСОБА_1 неодноразово співробітниками поліції було роз`яснено причину зупинки його транспортного засобу. Не погоджуючись з такою підставою ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на спеціальну лінію «102», проте доказів того, що дії співробітників поліції щодо зупинки його транспортного засобу було визнано неправомірними ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 надано не було. Та обставина, що ОСОБА_1 на неодноразові пропозиції працівників поліції відмовився сісти в машину поліції та разом з ними проїхати до лікаря нарколога, свідчить про його відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Заяви ОСОБА_1 про те, що він не відмовляється від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а згоден був його пройде лише після того, як працівник поліції повідомить йому законну причину зупинки його автомобіля, так як ту причину зупинки, які йому зазначив поліцейський, він вважає незаконною, апеляційний суд розцінює як бажання ОСОБА_1 уникнути проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння . Надання згоди під умовою та не вчинення визначених законом дій для проходження такого огляду вірно розцінені працівником поліції та судом першої інстанції, як відмова від проходження огляду.

Доводи апеляційної скарги про те, що підставою для пред`явлення працівниками поліції звинувачення ОСОБА_1 в тому, що він має ознаки наркотичного сп`яніння стала інформація з бази даних поліції, з якої співробітник поліції дізнався, що відносно ОСОБА_1 вже було складено протоколи про вчинення ним адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки з досліджених доказів вбачається, що ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 було виявлено працівником поліції в процесі спілкування з останнім. В ході вказаного спілкування ОСОБА_1 поводив себе нервово та збуджено, на спробу співробітника поліції перевірити зіниці його очей реагував агресивно, відмовлявся виконувати законні вимоги працівника поліції.

Доводи апеляційної скарги про неправильність висновку суду першої інстанції, викладеного в оскаржуваній постанові, про те, що не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не має вирішального значення при вирішенні питання щодо доведеності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд відхиляє, так як вказані висновки суду першої інстанції є законними та обгрунтованими.

Твердження апелянта про невиконання працівниками патрульної поліції вимог ст. 266 КУпАП щодо не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом жодним чином не спростовує його вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а лише свідчить про неналежне в цій частині виконання уповноваженими особами патрульної поліції своїх обов`язків.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Аналізуючи зазначене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 адвоката Ярошенка Сергія Миколайовича.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Ярошенка Сергія Миколайовичазалишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 15 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: