КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ковальська В.В., розглянувши за участю захисника Сороки П.Ф. у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника Сороки Петра Федоровича на постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2022 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а :

Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно з постановою судді 07 червня 2022 року о 12 год. 47 хв. в Київській області, Фастівському районі, с. Данилівка, вул. Шляхова, водій ОСОБА_1 керував автомобілем LADA-2115 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер та в закладі охорони здоров`я водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник Сорока П.Ф. просить скасувати постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2022 року у справі про притягнення до відповідальності за адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 та закрити справу за відсутністю події і складу правопорушення.

Захисник вважає постанову незаконною та такою, що підлягає до скасування та викладає обставини події таким чином.

07 червня 2022 року ОСОБА_1 на прохання односельчанина перевезти особисті речі підвозив ОСОБА_2 в смт. Калинівка Фастівського району на автомобілі ВАЗ 21540 д.н НОМЕР_1 з дозволу власниці авто ОСОБА_3 .

На зворотньому шляху ОСОБА_1 помітив на автобусній зупинці с. Данилівка свого рідного брата ОСОБА_4 , який проживає в м. Одесі, тому зупинив авто та став запрошувати брата до свого будинку в гості. Коли вони сіли в салон авто, маючи намір їхати, виявилось, що в ньому не вмикається жодна з передач, тому з метою звільнити полосу руху по вулиці Шляхова вони відкотили авто вперед на стоянку біля магазину.

З цього моменту, на думку захисника, ОСОБА_1 перестає бути учасником дорожнього руху, як водій.

ОСОБА_1 подзвонив односельчанину ОСОБА_5 з проханням відбуксирувати авто, на що останній запевнив, що допоможе із своїм сином в другій половині дня. Після даної телефонної розмови ОСОБА_1 разом з братом придбали в магазині спиртні напої та розпили їх. Коли до авто на стоянці під`їхало патрульне авто, то до них підійшли поліцейські. Що ОСОБА_1 говорив працівникам поліції він не пам`ятає, оскільки був у стані алкогольного сп`яніння.

Десять днів потому, коли ОСОБА_1 забирав авто із штрафмайданчика, водій евакуатора та охоронець підтвердили, що в автомобілі передачі не вмикались і тому його переміщали на територію вручну.

В апеляції вказується, що суд визнав доказом протокол про адміністративне правопорушення, при складанні якого поліцейський допустив суттєві порушення Закону та підзаконних актів, вимоги яких є обов`язковими до виконання.

Запис в протоколі про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння чи відмовився від проходження тесту на вміст алкоголю в організмі зі застосування приладу «Драгер» не відповідає дійсності і не підтверджується жодним доказом.

Отже, висновок про те, що ОСОБА_1 07 червня 2022 року о 12 год. 47 хв. керував автомобілем Лада -2115, не відповідає фактичним обставинам справи, зображеним на відео, з якого видно, що ОСОБА_1 в зазначений час не керує автомобілем, а підходить до авто на стоянці, біля якого зупинились поліцейські.

Окрім того, наявні в матеріалах справи докази, на думку апелянта, викликають сумнів у їх належності, допустимості та достовірності.

Так, в протоколі вказано, що автомобіль ВАЗ 21540 д.н НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_1 , хоча насправді власник ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ.

Вказані в протоколі свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні не підтверджували відмову ОСОБА_1 від проходження тесту із застосуванням приладу «Драгер», пояснення вказаних свідків до протоколу не додані і в матеріалах справи відсутні, хоча в самому протоколі зазначено, що пояснення двох свідків додаються.

Пояснення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 стосуються порушення ПДР іншим учасником в іншому місці, так само як і рапорт поліцейського.

Додане до протоколу відео, яке було переглянуто в судовому засіданні 26 липня 2022 року починається з моменту, коли ОСОБА_1 підійшов до авто ВАЗ 21540.

Відеофіксації факту керування ОСОБА_1 автомобілем, вимога якого про його витребування зазначена в клопотанні захисту, до матеріалів справи не додана.

Захисник зазначає, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , які підтвердили показання ОСОБА_1 і спростовують факт його керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, приходили на засідання, але суд не запрошував їх для дачі показань у якості свідків, при тому що їх письмові пояснення були долучені до справи разом з письмовим клопотанням захисту 22 серпня 2022 року.

Окрім того, Васильківським міськрайонним судом Київської області невиконана постанова, яку виніс сам суд, про обов`язкову участь поліцейського Заболотнього М.О у справі, так як обов`язок щодо надання доказів на підтвердження викладених у протоколі відомостей покладається на особу, яка його складає, та не може бути перекладено на суд.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Сороки П.Ф., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає, а постанову судді необхідно залишити без змін, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді Васильківського міськрайонного суду м. Києва від 29 листопада 2022 року про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколу про адміністративні правопорушення серії ААБ № 042482 від 07 червня 2022 року, направлення на огляд водія ОСОБА_1 до Васильківської ЦРЛ з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, копією постанови серії БАВ №632523 від 07 червня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеозаписом з бодікамери поліцейського.

З наведених документів убачається, що 07 червня 2022 року об 12 годині 47 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем LADA-2115 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Окрім наведених вище доказів, суддя у постанові послався на пояснення свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та рапорт поліцейського (а.с. 3, 4, 10), які не стосуються обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , проте вказана обставина, не спростовує висновку, викладеного у постанові судді про винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення.

Посилання захисника на те, що згідно з версією ОСОБА_1 він після вживання спиртних напоїв не керував автомобілем через його поломку не може бути взятим до уваги, оскільки спростовується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Так, з відеозапису з нагрудної камери поліцейськогоубачається, що на запитання працівника поліції хто був водієм ОСОБА_1 повідомив, що водієм був саме він. Також ОСОБА_1 повідомив, що живе тут недалеко, а тому приїхав без водійського посвідчення. Будь-яких пояснень про те, що алкогольні напої він вживав після того, як керував автомобілем, ОСОБА_1 не надавав.

Після того, як працівник поліції прохав ОСОБА_1 надати документи на транспортний засіб та посвідчення водія, ОСОБА_1 сів на місце водія, завів автомобіль та ввімкнув музику, а працівник поліції намагався його зупинити та відібрати ключі від автомобіля.

Окрім того, з відеозапису з нагрудної камери поліцейськогоубачається, що присутній біля автомобіля чоловік, який назвався братом ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , також не вказував на те, що алкоголь ОСОБА_1 вживав після зупинки транспортного засобу, як це стверджує в апеляції його захисник.

На відеозаписі зафіксовано, як присутні біля автомобіля односельчани ОСОБА_1 дорікають йому за те, що він керував транспортним засобом у стані сильного алкогольного сп`яніння та міг спричинити дорожньо-транспортну пригоду, на що ОСОБА_1 не заперечував факту керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Відтак, доводи захисника про те, що ОСОБА_1 перестав бути учасником дорожнього руху, як водій, є безпідставними.

Доводи захисника про те, що в протоколі вказано, що автомобіль ВАЗ 21540 д.н НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_1 , хоча насправді власником автомобіля є ОСОБА_3 , а тому протокол, як доказ викликає обґрунтований сумнів у його належності, допустимості та достовірності є необґрунтованим, оскільки вказана обставина не впливає на висновок суду щодо керування ОСОБА_4 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Окрім того, з відеозапису убачається, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом без будь-яких документів, зокрема, посвідчення водія та поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортним засобів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, за що відносно нього була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (а.с. 9).

Посилання захисника на те, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_5 підтвердили пояснення ОСОБА_1 і спростовують факт його керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, є безпідставними.

Так, суддею районного суду за клопотанням захисника були прийняті письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , відібрані адвокатом Сорокою П.Ф.

Вказані пояснення були розглянуті суддею районного суду та у постанові судді їм надана належна оцінка.

Зокрема, у постанові судді зазначено, що пояснення вказаних свідків не спростовують можливість ОСОБА_1 керувати транспортним засобом, і такий висновок відповідає фактичним обставинам справи.

З пояснень свідка ОСОБА_2 убачається, що ОСОБА_1 возив його автомобілем ВАЗ 2115 в с. Кожухівку. Повертаючись в с. Данилівку, біля магазину ОСОБА_1 побачив свого брата, заглушив автомобіль і пішов з ним поговорити, а коли вони сіли в автомобіль, то автомобіль не заводився. Вони відштовхали автомобіль з проїзної частини дороги, купили в магазині горілку і пішли пити у двір, а свідок пішов у своїх справах. Автомобіль мав забрати після обіду кум ОСОБА_1 , якому він зателефонував.

Всі ці події, за твердженням свідка ОСОБА_2 , відбувалися після 12 години, а до цього ОСОБА_1 керував авто у тверезому стані, бо свідок точно відчув би запах алкоголю.

Свідок ОСОБА_5 не повідомляв обставин щодо керування ОСОБА_1 автомобілем та його стан на предмет алкогольного сп`яніння, а лише пояснив, що 07.06.2022 о 12.00 йому зателефонував ОСОБА_1 і попросив затягнути від магазину його автомобіль, який поламався. Проте, коли свідок через дві години приїхав до магазину, то автомобіля там не було. Днів через десять свідок забирав автомобіль з штрафмайданчика, автомобіль заводився, але передачі не вмикались.

Не приймаючи до уваги пояснення свідка ОСОБА_2 , суддя у постанові вказав на невідповідність цих пояснень щодо місця розташування автомобіля даним відеозапису з нагрудної камери поліцейського, з якого убачається, що автомобіль стоїть посеред дороги, а не під магазином.

Також суддя районного суду звернув увагу на те, що версія з поломкою автомобіля виникла після складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , який під час спілкування з поліцейськими не заперечував факту керування транспортним засобом, підтвердив, що він є водієм автомобіля та не вказував на те, що його транспортний засіб поламаний, а на зауваження працівника поліції про неприпустимість керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння не реагував та не вказував, що вживав спиртні напої після того, як автомобіль перебував у нерухомому стані.

Та обставина, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не були допитані в судовому засіданні суду першої інстанції, а суддя обмежився їх письмовими поясненнями, не є істотним порушенням вимог процесуального закону, з огляду на те, що ці письмові пояснення були відібрані захисником ОСОБА_1 - адвокатом Сорокою В.М. та в апеляції захисника відсутні доводи щодо неправильності чи неповноти дослідження письмових пояснень свідків суддею районного суду.

Доводи захисника про те, що вказані в протоколі свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні не підтверджували відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння є неспроможними.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП (в редакції Закону України № 1231-IX від 16 лютого 2021 року) під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У даному випадку поліцейській застосовували і відеозапис, і присутність свідків, яка зафіксована на відеозаписі, відтак порушення вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП немає, а тому відсутність в матеріалах справи письмових пояснень свідків, а також те, що свідки не допитувались в судовому засіданні не може вважатися порушенням вимог процесуального закону.

Доводи захисника про те, що жодним доказом не підтверджується відмова ОСОБА_1 від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння, спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом, з якого убачається, що поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, проте водій в категоричні формі відмовився від проведення такого огляду.

Посилання захисника на неналежність та недопустимість як доказу відеозапису з нагрудної камери поліцейського є безпідставним, оскільки на відео зафіксовані всі обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Та обставина, що на відео не зафіксовано безпосередньо керування транспортним засобом ОСОБА_1 , не свідчить про неналежність та недопустимість цього доказу, оскільки на відео зафіксовані обставини, за яких поліцейські з`ясовували факт керування автомобілем у самого ОСОБА_1 .

Отже, суддею районного суду відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП всебічно, повно та об`єктивно з`ясовано всі обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи щодо ОСОБА_1 .

Зауваження в апеляції захисника про те, що суддею районного суду не була виконана його ж постанова про обов`язкову участь поліцейського Заболотнього М.О., який складав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , є слушним, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про участь поліцейського у розгляді справи.

Водночас, відсутність в судовому засіданні поліцейського, який складав протокол про адміністративне правопорушення, не може свідчити про те, що на суд було покладено обов`язок щодо надання доказів на підтвердження викладених у протоколі відомостей, як це трактує в апеляції захисник.

Так, суддя районного суду не витребовував будь-яких інших доказів у справі, а лише розглянув докази, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, зібрані особою, яка складала протокол, а також докази, надані захисником, тобто суддя районного суду не виконував функції збирання чи надання доказів.

Таким чином, суддя апеляційного суду не убачає підстав для скасування постанови судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2022 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закриття провадження у справі за відсутністю події і складу правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2022 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Сороки П.Ф. - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська

Справа №362/2175/22

Провадження № 33/824/845/2023

Головуючий у першій інстанції Сухарева О.В.

Доповідач Ковальська В.В.