Справа № 128/1133/23
Провадження № 33/801/520/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Фанда О. А.
Доповідач: Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Денишенко Т.О., за участі захисниці особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокатки Солоненко О. І., потерпілої ОСОБА_2 , переглянувши адмі-ністративну справу стосовно ОСОБА_1 у межах апеляційної скарги, поданої ним та його захисницею, на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 12 квітня 2023 року про притягнення до адміністративної відпові-дальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною першою статті 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення від 10 березня 2023 року серії ГР № 223350, складеним ПОГ СВГ ВРУП майором поліції Без-носюком Д. А., 04 березня 2023 року о 16.10 годині за місцем проживання ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_2 , чим унеможливлює умови проживання у сім`ї, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 173-2 КУпАП.

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 12 квітня 2023 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного право-порушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170,00 гривень, та стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 536,80 гривень судового збору.

Не погоджуючись із такою постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , його захисниця Солоненко О. І. оскаржують її в апеляційному порядку, просять оскаржувану постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 , передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП. Скаржники вважають постанову суду незаконною, необгрунтованою, ухвале-ною із порушенням норм матеріального, процесуального права, зазначають, що ОСОБА_1 несвоєчасно, неналежним чином повідомлено про розгляд справи. 12 квітня 2023 року він виявив у своєму телефоні смс-повідомлення про те, що у цей день відбувся розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності. У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вказав, що бажає надати пояснення у судовому засіданні, але через нена-лежне повідомлення про день, час та місце розгляду справи він був позбав-лений такої можливості. Адміністративна справа щодо ОСОБА_1 надійшла в суд 11 квітня 2023 року і поспішно розглянута уже наступного дня 12 квітня 2023 року. Крім цього у протоколі про адміністративне правопорушення не ви-кладені обставини, за яких ОСОБА_1 вчинене правопорушення, у чому по-лягало насильство з його сторони по відношенню до дружини, а зазначення відповідного у рапорті поліцейського не може братися до уваги, оскільки він не був присутнім під час самої події. Скаржники стверджують, що між подружжям мав місце звичайний побутовий конфлікт, а працівники поліції дійшли помил-кового висновку про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства. Посила-ючись на чисельні позитивні характеристики, сумлінне, бездоганне виконання ОСОБА_1 військового обов`язку, скаржники просять апеляційну скаргу задоволити.

До апеляційної скарги ОСОБА_1 та його захисниці додане окремо пись-мово викладене клопотання по поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, обгрунтоване частиною першою статті 120 КАС України, із зазначенням останнього дня оскарження 24 квітня 2023 року, у який була подана апеляційна скарга. Проте апеляційна скарга 23 травня 2023 року судом повернута у зв`язку із пропуском строку на оскарження, що закін-чився, як зазначив суд, 21 квітня 2023 року. Скаржники вважають помилковим висновок суду щодо пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, наполягають на обрахуванні цього строку з огляду на частину першу статті 120 КАС України, вказують на неналежне повідомлення ОСОБА_1 про дату і час судового засідання і поінформованість його про наявність постанови суду лише 20 квітня 2023 року.

Ураховуючи доводи клопотання ОСОБА_1 та його адвокатки з питання поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судової по-станови, не беручи до уваги безпідставність посилання скаржників при обчис-ленні процесуального строку на оскарження постанови в адміністративній спра-ві на частину першу статті 120 КАС України, оскільки такий строк визначений конкретною нормою КУпАП ( стаття 294 ), убачається доцільним пропущений строк, ураховуючи незначний проміжок пропущеного строку, поновити.

Заслухавши пояснення по апеляційній скарзі захисниці Гавенка Д. В. як особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, адвокатки Солоненко О. І., потерпілої ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи про адміністра-тивне правопорушення, ретельно перевіривши наявні у ній докази та мотиви позицій учасників справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає безумовному задоволенню.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення відпо-відно до його статті 1 є охорона прав і свобод громадян, власності, конститу-ційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і органі-зацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопо-рушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. Згідно з положеннями частин першої та другої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністратив-ним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, установлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до частини першої статті 251 КУпАП доказами у справі про ад-міністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у ви-значеному законом порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопору-шення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідаль-ності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показання-ми технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кіно-зйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка при-тягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюю-чими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністра-тивної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при наг-ляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення без-пеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП установлено, що орган ( посадова особа ) при розгля-ді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчинен-ні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на роз-гляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші об-ставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із матеріалів справи, зокрема, протоколу про адміністративне правопору-шення від 10 березня 2023 року серії ГР № 223350, убачається, що 04 березня 2023 року о 16.10 годині за місцем проживання ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до своєї дружини ОСОБА_2 , чим унеможливлює умови проживання у сім`ї.

Посилання скаржників ОСОБА_1 та його захисниці адвокатки Соло-ненко О. І. в апеляційній скарзі на неналежне повідомлення судом підзахисного про день, час та місце розгляду адміністративної справи щодо нього, поспішли-вий розгляд цієї справи наступного дня після її надходження до суду на увагу не заслуговують з огляду на таке.

Слід мати на увазі, що ОСОБА_1 був поінформований про наявність щодо нього на розгляді у суді адміністративної справи за частиною першою статті 173-2 КУпАП, оскільки у самому протоколі про адміністративне право-порушення від 10 березня 2023 року серії ГР № 223350 зазначено, що пояснен-ня з приводу вчиненого правопорушення він надасть у судовому засіданні. На аркуші справи 11 міститься довідка про доставку смс-повідомлення на телефон-ний номер ОСОБА_1 про виклик його у судове засідання на 24 березня 2023 року, 12.15 годину. Цією ж датою у матеріалах справи на аркуші 12 міститься клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи через його мобілі-зацію до Збройних Сил України, перебування у військовій частині, у зв`язку із чим він не може з`явитися у судове засідання і має намір укласти угоду із фахівцем у сфері права для надання йому правничої допомоги, уповноваженого на відвідування судових засідань від його імені.

Постановою від 24 березня 2023 року Вінницьким районним судом Він-ницької області адміністративна справа щодо ОСОБА_1 поверталася до Від-ділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управ-ління поліції у Вінницькій області для належного оформлення. 11 квітня 2023 року справа повторно надійшла на розгляд до суду і у цей же день було сфор-моване та направлене смс-повідомлення на телефон ОСОБА_1 про розгляд справи щодо нього 12 квітня 2023 року о 10.50 годині. Така, як зазначають скаржники, поспішливість викликана дотриманням судом норми частини другої статті 277 КУпАП, якою установлено, що справи про адміністративні правопо-рушення, передбачені, зокрема, статтею 173-2 КУпАП підлягають розгляду протягом доби.

Із окремими доводами апеляційної скарги належить погодитися.

Дійсно, у протоколі про адміністративне правопорушення від 10 березня 2023 року серії ГР № 223350 щодо ОСОБА_1 відсутня інформація, у чому полягає вчинене ним насильство відносно дружини, у ньому немає зазначення про висловлювання щодо ОСОБА_2 брутальною лайкою, що він не допус-кав дружину до місця проживання ( у будинок ). Такі дані містяться у рапорті працівника поліції, складеному на вимогу суду про належне оформлення про-токолу про адміністративне правопорушення, по що вказано у постанові суду від 24 березня 2023 року. Однак чинне законодавство не передбачає можливості повернення справи судом для належного оформлення. В апеляційній скарзі правильно зауважено, що викладена інформація у рапорті поліцейського від 08 квітня 2023 року не може бути безсумнівно достовірною, узагалі братися до уваги судом, оскільки поліцейський не був присутній під час інциденту між подружжям ОСОБА_4 . Він прибув на виклик потерпілої, коли ОСОБА_1 за місцем проживання уже не було, тому правопорушника було викликано до від-ділу поліції 10 березня 2023 року та складено протокол про адміністративне правопорушення. При цьому з незрозумілих причин працівниками поліції у протоколі не відображені пояснення потерпілої, викладені у її заяві та пояснен-нях до поліції, датованих днем події 04 березня 2023 року.

Адміністративна справа щодо ОСОБА_1 розглянута судом першої інс-танції без участі потерпілої, його дружини ОСОБА_2 .

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 надала пояснення про подію, що мала місце увечері 04 березня 2023 року між нею та чоловіком по місцю їхнього спільного проживання. ОСОБА_2 зазначила, що фактично мав місце побутовий конфлікт між ними як подружжям, однак чоловік не ви-словлювався до неї брутальною лайкою, не погрожував і врешті не мала місця та обставина, що він не допускав її до помешкання. Вона, виходячи із дому, не взяла ключі, тому коли повернулася попасти у будинок не могла, думаючи, що чоловік не відкриває їй двері. Натомість на той час його вдома не було, проте це стало відомо пізніше її звернення по допомогу до поліції.

Апеляційний суд бере до уваги, що ОСОБА_1 згідно із витягом з наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону ( по стройовій частині ) від 31 березня 2023 року № 90 вибув до 7 окремої авто-мобільної санітарної роти у Донецькій області з метою виконання завдань за призначенням. З 2010 року ОСОБА_1 користується пільгами, встановлени-ми законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, про що свідчить безтермінове дійсне на всій території України посвідчення від 23 червня 2020 року № 418597. По місцю служби, а також командувачем Медич-них сил Збройних Сил України у 2022 році ОСОБА_1 відзначений за знач-ний особистий внесок в організацію та надання медичної допомоги особовому складу ЗСУ, сумлінне, бездоганне виконання військового обов`язку, високий професіоналізм, значний внесок у перемогу Українського народу над рашистсь-ким агресором у російсько-Українській війні.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопору-шення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, суд першої інс-танції дійшов висновку, що його вина доведена протоколом про адміністра-тивне правопорушення, рапортом поліцейського, заявою та поясненням дру-жини. Однак із таким висновком суду першої інстанції, із огляду на вищеви-кладене, погодитися не можна, він є помилковим, передчасним. Доведеність наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, пе-редбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, не є однозначною, вона сумнівна, фактичні обставини справи не відповідають її матеріалам, які, наразі, є недостатніми для визнання особи винною у вчиненні зазначеноґо у протоколі адміністративного правопорушення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та його захисниці, дослідивши матеріали справи, з урахуванням пояснень у судовому засіданні не лише адвокатки Солоненко О. І., але й, головне, потерпілої ОСОБА_2 апеля-ційний суд дійшов переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції необхідно скасувати як помилкову.

Протоколом про адміністративне правопорушення від 10 березня 2023 ро-ку серії ГР № 223350 узагалі не визначений процесуальний статус ОСОБА_2 , хоча вона мала б фігурувати у цій справі через безпосередню участь у події 04 березня 2023 року. Разом із тим, формулювання обвинувачення, викладене у цьому протоколі, не відповідає диспозиції частини першої статті 173-2 КУпАП, оскільки воно не є конкретним, не містить усіх необхідних ознак, які повинні бути вказані у ньому.

Так відповідно до диспозиції частини першої статті 173-2 КУпАП адмініс-тративна відповідальність за домашнє насильство настає за вчинення насиль-ства у сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру ( застосування фізичного насильства, що не завдало фі-зичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслі-дування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потер-пілий має передбачене законом право тощо ), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так са-мо невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачає, що психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевияв-лення особи, контроль у репродуктивній сфері якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

В силу статті 1 Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» на-сильство у сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологіч-ного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як люди-ни та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умис-не позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або мож-ливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешко-джання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушен-ня економічного характеру ( стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» ).

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодав-ства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від зви-чайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу у своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод. У той же час під конфліктом необхідно розуміти стан таких взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до актив-них дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; си-туація, у якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інте-ресами іншої сторони. Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктив-них причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення у цій справі фак-тично слідує, що ОСОБА_1 обвинувачується у застосуванні психологічного насильства стосовно своєї дружини. При цьому не конкретизований спосіб вчинення цього правопорушення, які саме дії було вчинено ОСОБА_1 , не зазначені форма вини, мотив і мета вчинення правопорушення, не вказані наслідки, які були спричинені чи могли бути спричинені правопорушенням, що позбавляє суд реальної можливості надати належну, об`єктивну та правомірну оцінку діям ОСОБА_1 . Узяття судом першої інстанції до уваги доповнень, нібито, до протоколу про адміністративне правопорушення, викладених у рапорті поліцейського, є безпідставним.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що при доказуванні вчиненого право-порушення мають бути встановлені обставини, які належать до події такого правопорушення, яка розуміється як елемент об`єктивної сторони складу право-порушення, що відбувається у певному часі, місці та певним способом. Спосіб вчинення правопорушення є обов`язковим елементом предмету доказування у кожному провадженні, оскільки дозволяє встановити які саме дії були вчинені правопорушником та призвели до певних протиправних наслідків.

Крім того при доказуванні правопорушення також має значення встанов-лення суб`єктивної сторони правопорушення, яка полягає у з`ясуванні форми вини, мотиву, яким керувався правопорушник, вчиняючи правопорушення, та мети, яку він намагався досягти певними протиправними діями.

Відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення даних про спосіб вчинення правопорушення, форму вини правопорушника, мотив та мету вчинення правопорушення, протиправні наслідки, які були спричинені чи мог-ли бути спричинені правопорушенням, свідчить про неконкретність обвинува-чення, порушує право особи, яка обвинувачується у вчиненні правопорушення, на організацію ефективного захисту своїх інтересів. У даному випадку некон-кретність висунутого обвинувачення не дозволяє суду встановити обставини правопорушення, які мають істотне значення для розгляду справи та вирішення питання про доведеність вини правопорушника, оскільки суд розглядає справу тільки у межах висунутого обвинувачення.

У своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справед-ливого та об`єктивного судового розгляду.

У рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проін-формований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійс-ності, які, нібито, мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хо-ча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваче-ному, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного за-хисту.

У рішенні у справі «Абрамян проти Росії» Європейський Суд зробив висновок про те, що «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення». У цьому ж рішенні Суд нагадав, що надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав та осно-воположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встанов-леним законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до норм КУпАП справа розглядається у межах адміністратив-ного обвинувачення, що міститься у протоколі про адміністративне правопо-рушення. Встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинува-чення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від кон-кретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення. При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту матеріалів адміністра-тивної справи стосовно ОСОБА_1 убачається, що протокол про адміністра-тивне правопорушення був складений на підставі повідомлення його дружини від 04 березня 2023 року через шість днів після події, у якому йдеться про вчи-нення домашнього насильства. Однак заява та пояснення ОСОБА_2 у мате-ріалах справи містяться у такому неякісному вигляді, що нівелюється можли-вість їх використання за призначенням. Натомість у ході розгляду справи апе-ляційним судом потерпіла ОСОБА_2 повідомила, що дійсно між нею та чоловіком іноді мають місце суперечки, але 04 березня 2023 року вона зверну-лася у поліцію через, нібито, перешкоджання чоловіком зайти у помешкання, хоча насправді його у той час узагалі не було вдома.

З огляду на наявні у матеріалах справи докази, надані у судовому засіданні пояснення потерпілої, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інс-танції зробив хибний висновок щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчинен-ні щодо дружини домашнього насильства психологічного характеру. Викладені вище дії кожного з подружжя ОСОБА_4 дійсно не виходять за межі звичайних конфліктних відносин між чоловіком та дружиною, вони не містять відповідних ознак домашнього насильства, не вказують на їх навмисний характер та наяв-ність наміру, спрямованого на спричинення ОСОБА_2 перешкод у корис-туванні житловим помешканням, заподіяння шкоди її психологічному здо-ров`ю, не свідчать про порушення прав і свобод потерпілої з використанням пе-реваги чоловіка, яка дозволяє досягти бажаного результату. Зважаючи на між-особистісні відносини учасників конфлікту, пояснення потерпілої у судовому засіданні, реальну відсутність об`єктивних та фактичних доказів про те, що ОСОБА_1 вчинив насильство у сім`ї, слід констатувати недоведеність складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП у діях ОСОБА_1 . Нарешті належить мати на увазі, що завдання шкоди у справах даної категорії є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

Відповідно до норм статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України обвинувачен-ня не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Апеляційний суд дійшов переконливого висновку, що матеріали цієї адмі-ністративної справи не містять достатніх, об`єктивних та безспірних доказів, які підтверджували б обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насиль-ства стосовно потерпілої ОСОБА_2 . Переглянувши справу за апеляційною скаргою у межах висунутого обвинувачення, оцінюючи у сукупності дослідже-ні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною статті 173-2 КУпАП. Суд убачає доцільним ухвалити у цій справі рішення, яке б сприяло залагодженню конфліктної ситуації у сім`ї ОСОБА_4 , слу-гувало б переоцінці подружжям, кожним з них своєї поведінки та наслідків, до яких призводить у відносинах нетерпимість, нерозуміння одне одного, став-лення особистих інтересів вище інтересів сім`ї.

За обставин, у разі встановлення недоведеності вини у вчиненні правопо-рушення, суд зобов`язаний закрити провадження у справі на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП за відсутності події і складу адмі-ністративного правопорушення у діях конкретної особи, оскільки саме ця пра-вова підстава для закриття провадження у справі відповідає інтересам особи, вину якої не було доведено у суді.

Ураховуючи вищевикладене, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд пер-шої інстанції під час ухвалення рішення у цій адміністративній справі не дотри-мався вимог статей 245, 252, 280 КУпАП, не встановив усі фактичні обставини події та обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, перед-баченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, через що дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного право-порушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП.

У справі «Малофєєва проти Росії» ( «Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04 ) Європейський суд з прав людини серед ін-шого зазначив, що у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністра-тивного правопорушення не відображає усіх істотних ознак складу правопору-шення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшуко-вувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист ( особа не може належним чином підготуватися до захисту ) та принципу рівності сторін процесу ( оскільки особа має захищатися від обвину-вачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом ).

Згідно з пунктом першим частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. За наведених обставин суд апеляційної інстанції дійшов переконання, що постанова судді Вінницького районного суду Вінницької області від 12 квітня 2023 року підлягає скасу-ванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністра-тивної відповідальності за частиною першою статті 173-2 КУпАП - закриттю, у зв`язку з відсутністю події та складу у його діях адміністративного правопору-шення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП.

Керуючись нормами статті 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 , його захисниці адвокатки Солоненко Ольги Іванівни задоволити, поновити строк на апеляційне оскар-ження постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 12 квітня 2023 року в адміністративній справі № 128/1133/23 щодо ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , його захисниці адво-катки ОСОБА_5 задовольнити.

Постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 12 квітня 2023 року скасувати, провадження в адміністративній справі щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, у діях ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Т. О. Денишенко