НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

30 березня 2023 року Справа № 322/315/23 (Провадження № 3/322/255/23)

Суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області Губанов Р.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла до суду 27.03.2023 з відділення поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області за ч.5 ст.126 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №178659 від 19.03.2023 (далі Протокол) ОСОБА_1 вчинив правопорушення передбачене ч.5 ст.126 КУпАП, а саме: «19.03.2023 о 9 год. 35 хв. в Запорізької області, на 59 км автодороги Запоріжжя-Донецьк, керував автомобілем Део Ланос д/н НОМЕР_1 при цьому не мав права керування транспортним засобом чим порушив п.2.1а ПДР України, правопорушення здійснив повторно протягом календарного року, постановою БАА №142978 від 02.11.2022 ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП».

При вирішенні питання щодо розгляду справи у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суддя виходив із наступного.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Завданнями Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

В протоколі про адміністративне правопорушення було вказано час і місце розгляду справи (очевидно з опискою у році - 30.03.2022), однак 30.03.2023 ОСОБА_1 в судове засідання не прибув причини неявки не повідомив.

Враховуючи принцип судочинства, закріплений в практиці Європейського суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, враховуючи те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, була достовірно обізнана про розгляд її справи в суді, при цьому, за період перебування справи на розгляді, не скористалася правами, наданими їй чинним законодавством, зокрема статтею 268 КУпАП, відмовилась від надання пояснень щодо вказаних у протоколі, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.5 статтею 126 КУпАП, не віднесено до таких, які підлягають розгляду за обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суддя розглянув справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, суддя виходить з наступного.

Положеннями ч.5 ст.126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.ч.2 -4 ст.126 КУпАП адміністративна відповідальність наступає за: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч.2); керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч.3); Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч.4).

Згідно з п.2.1(А) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідній графі до протоколу додається зазначено: «відео в архіві», однак до матеріалів жодного носія із відеозаписами події на додано.

Крім вказаного Протоколу, суддею також досліджено довідка відділення поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області від 27.03.2023 за №1560/72/7-2023 бази даних ІПНП (далі Довідка), зі змісту якої випливає, що ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за різними частинами ст.130 КУпАП і за ч.4 ст.126 КУпАП.

Окрім протоколу і згаданої Довідки б яких інших доказів до матеріалів справи не долучено.

Наявними документами не підтверджується порушення ОСОБА_1 п.2.1(а) ПДР. Крім цього за вказане порушення ПДР, передбачена відповідальність частиною першої ст.126 статті, яка не інкримінувалося останньому.

Також не доводиться і факт відсутності у ОСОБА_1 права керування транспортним засобом. Зі змісту матеріалів справи виливає, що ОСОБА_1 в минулому мав право керування транспортним засобом, однак був позбавлений цього права керування. Відсутність права керування транспортним засобом і позбавлений права керування не є тотожними поняттями, правопорушення є відмінними як за об`єктивною стороною, так і за розміром санкції.

Крім цього, суддя позбавлений можливості перевірити наявну у Довідці і в Протоколі інформацію про те, що постановою БАА №142978 від 02.11.2022 ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП і на нього було накладено стягнення у виді штрафу в сумі 20400 грн (очевидно в Довідці описка у сумі - 204000 грн, адже санкцією ч.4 ст.126 КУпАП передбачено накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), оскільки копія вказаної постанови не долучена до матеріалів справи.

За приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Отже належних і допустимих доказів які підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, матеріали справи не містять.

Положеннями ч.3 ст.62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у п.39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 по справі №463/1352/16-а (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 90264746).

З огляду на вказане суддя дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.221, 247, 283-285, 294 КУпАП, суддя

постановив:

справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч.5 ст.126 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Р.О. Губанов