КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи : 756/7400/22
Номер провадження : 33/824/860/2023
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 червня 2023 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Вдовиченка О.М. та перекладача Волкової Г.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Вдовиченка О.М. на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 30 листопада 2022 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 30 листопада 2022 року,

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Цією ж постановою, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

Як встановлено постановою судді, 23.07.2022 року о 23 год. 51 хв. по вул. Йорданській, 26, у м. Києві, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «HundayTucson», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Вдовиченко О.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Оболонського районного суду м. Києва від 30 листопада 2022 року та прийняти нову постанову, якою провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , громадянина КНР, закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Разом з поданою апеляційною скаргою, адвокат Вдовиченко О.М. подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду м. Києва від 30 листопада 2022 року.

В обґрунтування вказаного клопотання, апелянт посилається на те, що 30.11.2022 року у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови.

08.12.2022 року захисник Вдовиченко О.М. подав до Оболонського районного суду м. Києва заяву про видачу копії постанови Оболонського районного суду м. Києва від 30.11.2022 року, наступні звернення до суду про отримання копії судового рішення, успіху також не мали.

Лише 30.12.2022 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень було опубліковано повний текст постанови Оболонського районного суду м. Києва від 30.11.2022 року, а тому, на думку захисника, дані обставини свідчать про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження вказаної постанови.

В поданій апеляційній скарзі, апелянт зазначає про те, що він категорично не погоджується з постановою суду першої інстанції, оскільки під час розгляду справи, судом було суттєво порушено норми матеріального та процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, як зазначає захисник, судом не вирішено питання та не взяті до уваги порушення щодо неправильності складання протоколу та інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення, що призвело до неналежного та не всебічного розгляду справи.

Суд першої інстанції, як стверджує апелянт, не звернув уваги на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 є громадянином України, а вже в оскаржуваній постанові суду, зазначено, що порушник є громадянином КНР, відповідно, захисник зауважує, що останній не володіє та не розуміє українську мову, разом з тим в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні належні та допустимі докази залучення перекладача поліцейськими, для роз`яснення суті правопорушення.

До того ж, як зазначає захисник, всупереч положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, складений протокол про адміністративне правопорушення не містить даних про свідків.

На думку апелянта, суд першої інстанції не звернув увагу на зазначені порушення з боку працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та безпідставно визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Вдовиченка О.М., які підтримали апеляційну скаргу останнього та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та доводи апеляційної скарги його захисника, вважаю, що задоволенню підлягає лише клопотання про поновлення строку на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, оскільки, враховуючи обставини, наведені в апеляційній скарзі, цей строк було пропущено з поважних причин.

Що ж стосується самої апеляційної скарги, то вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги захисника, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме увідмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зокрема, як обґрунтовано зазначається в оскаржуваній постанові, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 153267 від 24 липня 2022 року, підтверджується також відеозаписом з боді-камери поліцейського № 470933, який додано до протоколу, на якому зафіксовані обставини вчиненого правопорушення, а саме те, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку.

При цьому, як прямо зазначено в оскаржуваній постанові, з дослідженого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 розуміє патрульних поліцейських, котрі звертались до нього як українською/російською, так і англійською мовами, йому в достатній мірі були роз'ясненні вимоги національного законодавства, що стосуються необхідності проходження огляду на стан сп'яніння та на запитання поліцейського чи згоден ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп'яніння, останній чітко відповів «НІ».

Враховуючи вищенаведені обставини та оцінюючи наявні у справі докази, суддя, який розглядав справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Погоджуючись із висновками судді, яка розглядала дану справу, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до вимог п. 2.5. ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проходження такого огляду регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735).

Як передбачено пунктами 6, 7 Розділу І Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться:поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;лікарем закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

У відповідності до вимог, передбачених п. 6 Розділу Х. Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (надалі - Інструкція від 07.11.2015 року № 1395), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Водночас, згідно вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, яка має вищу юридичну силу в порівнянні з Інструкцією від 07.11.2015 року № 1395, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Аналіз вимог зазначених вище нормативно-правових актів та встановлених судом фактичних обставин справи, дозволяє зробити висновок про те, що водій транспортного засобу, в даному випадку ОСОБА_1 , у разі виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, на вимогу поліцейського, повинен був пройти огляд на стан такого сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів або у закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, а оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду в закладі охорони здоров'я, що зафіксовано за допомогою технічних засобів відеозапису, поліцейський, у відповідності до вимог законодавства, обґрунтовано склав протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначив ознаки алкогольного сп`яніння та дії водія щодо ухилення від проходження відповідного огляду.

З огляду на вищенаведене, доводи апеляційної скарги адвоката Вдовиченка О.М. про те, що оскаржувана постанова винесена судом без всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки ОСОБА_1 є громадянином Китаю, не володіє українською мовою, а при оформленні протоколу перекладача залучено не було, не можуть бути визнані обґрунтованими та служити підставами для висновку про відсутність в його діях складу зазначеного вище адміністративного правопорушення, з огляду на таке.

По-перше, в апеляційній скарзі не наведено належного обґрунтування на підтвердження того, що оскаржувана постанова винесена судом без всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, а зміст цієї постанови свідчить про протилежне, оскільки суддею наведені детальні мотиви прийнятого рішення з посиланням на норми матеріального та процесуального права, в тому числі на судову практику Європейського суду з прав людини.

По-друге, доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 є громадянином іноземної держави - КНР та що працівники поліції не пропонували йому послуг перекладача та захисника також не можуть бути визнані обґрунтованими та служити підставами для скасування оскаржуваної постанови, оскільки відповідно до вимог ст. 16 КУпАП, іноземці і особи без громадянства, які перебувають на території України, підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах з громадянами України.

Положеннями ст. 268 КУпАП прямо передбачено, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право, зокрема: при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження.

Тобто, оскільки оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, не є розглядом справи про адміністративне правопорушення, поліцейський не був зобов'язаний забезпечувати участь захисника або перекладача, зокрема при складанні щодо ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки нормами Розділу ХІ. Інструкції від 07.11.2015 року № 1395, якими регламентуються особливості провадження у справах про порушення правил дорожнього руху іноземцями та особами без громадянства, не передбачено складання протоколу за участю перекладача, якщо особа, стосовно якої складається такий протокол, не володіє українською мовою.

Окрім цього, як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 проживає на території України не менше 20 років, посвідчення водія отримував в України у 2018 році, а тому, з урахуванням цих та інших обставин справи, суд апеляційної інстанції не може погодитися з доводами апеляційної скарги про те, що, оскільки він ( ОСОБА_1 ) абсолютно не розуміє української мови і лише трохи (на побутовому рівні) розуміє російську, зібрані посадовими особами поліції, під час оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, докази, слід визнати недопустимими, оскільки достатні підстави для такого висновку відсутні.

По-третє, що ж стосується інших доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_1, то вони також не спростовують законності та обґрунтованості оскаржуваної постанови та не можуть служить підставами для її скасування та закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю в діях останнього події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 - адвоката Вдовиченка О.М., суд апеляційної інстанції вважає необхідним, за наслідками її розгляду, прийняти рішення, яким залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 30 листопада 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Вдовиченку О.М. процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 30 листопада 2022 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Вдовиченка О.М.залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 30 листопада 2022 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Касьян А.В.