КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1 та його захисника Шевчука О.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника Шевчука О.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 12 січня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 12.01.2023 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови, ОСОБА_1 18.05.2022 року о 23 год. 15 хв. керував транспортним засобом «БМВ» д.н.з. НОМЕР_1 та рухався по вул. Симиренка, 10 в м. Києві з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, який відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

На дану постанову захисник Шевчук О.М., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 12.01.2023 року, а провадження в справі стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

При цьому вказує, що згідно пояснень ОСОБА_1 18.05.2022 року пізно ввечері він перебував по вул. Симиренка в м. Києві. Оскільки вже була пізня година, у зв`язку із введенням комендантської години він вирішив лишитись у знайомих. Перед тим як йти відпочивати, він підійшов до автомобіля забрати деякі речі і в цей час поряд проїжджали працівники поліції, які зупинились, перевірили у нього документи та обшукали автомобіль, після чого запропонували проїхати з ними для більш детального огляду, на що він відмовився, оскільки коли він останній раз поїхав з працівниками поліції у нього відібрали автомобіль, місцезнаходження якого і досі не можуть знайти. Поліцейські не дали можливості ОСОБА_1 викласти свої пояснення, а лише дали йому протокол на підпис. Будь-яких направлень для проходження огляду ОСОБА_1 не надавали і станом на 18.05.2022 року такого документу не існувало.

Також апелянт посилається на відсутність належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази керування автомобілем. Крім того, згідно наявної в матеріалах справи довідки, відеофіксація адміністративного правопорушення не здійснювалась, але немає жодного підтвердження про заборону чи скасування відеофіксації, а свідкина місці події були відсутні. Тобто неможливо перевірити дані викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Шевчука О.М. на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та апеляційні доводи, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, вказані вимоги закону при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані не були, внаслідок чого суд дійшов помилкового висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку встановленому ст. 266 КУпАП з дотриманням вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735.

Згідно вимог ч.2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб на стан сп`яніння поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому, частиною 5 статті 266 КУпАП встановлено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Визнаючи ОСОБА_1 винуватим у порушенні ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, суддя мотивував своє рішення тим, що у справі зібрано достатньо доказів, які у сукупності не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також, обґрунтовуючи прийняте рішення, суддя місцевого суду зазначив, що згідно Довідки від 22.07.2022 року внаслідок оголошення воєнного стану на території України використання технічних засобів відеозапису патрульними поліцейськими на території обслуговування міста Києва було припинено, а оскільки ОСОБА_1 був зупинений поліцейським під час комендантської години, працівники поліції були позбавлені можливості запросити двох свідків.

Проте з такими висновками суду першої інстанції апеляційний не погоджується, оскільки положення ст. 266 КУпАП, якою регламентовано порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння містять обов`язок у поліцейських застосувати технічні засоби відеозапису під час проведення огляду осіб на стан сп`яніння, а в разі неможливості застосування таких засобів залучити двох свідків.

Посилання судді на Довідку від 22.07.2022 року за підписом начальника відділу адміністративної практики УПП у м. Києві А. Ольховської, в якій остання зазначає, що внаслідок оголошення воєнного стану на території України використання технічних засобів відеозапису патрульними поліцейськими на території обслуговування міста Києва було припинено, апеляційний суд вважає необґрунтованим, оскільки вказана довідка не містить посилань на жодний нормативно-правовий акт або наказ чи розпорядження керівництва Департаменту патрульної поліції щодо припинення використання технічних засобів відеозапису патрульними поліцейськими на території обслуговування міста Києва внаслідок оголошення воєнного стану на території України.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини наголошує, що при оцінці доказів суд застосовує критерій доведення вини особи «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже, переглядаючи справу в межах доводів поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх, переконливих та належних доказів, які б «поза розумним сумнівом» підтверджували вину водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

За викладеним, оскаржувана постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 12.01.2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не може вважатися законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Шевчука О.М. в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 12 січня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - скасувати, а провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду І.М. Сілкова

Справа №759/9581/22; Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Провадження №33/824/1030/2023

Головуючий у І інстанції - Жмудь В.О.

Головуючий в апеляційній інстанції - Сілкова І.М.