П О С Т А Н О В А

27 березня 2023 року м. Шаргород

Справа №152/341/23

Провадження №3/152/174/23

Суддя Шаргородського районного

суду Вінницької області Славінська Н. Л.,

розглянувши матеріали, які надійшли від ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України,

- за ч.2 ст.130 КпАП України,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №136433 від 06.03.2023 року ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, а саме в тому, що дослівно з протоколу: «06.03.2023 року о 17 год. 40 хв. по вул. Суворова водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2121 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Освідування на стан алкогольного сп`яніння проводилося на місці зупинки за допомогою алкотестера Драгер ARBL0879, результат 3,17 проміле, чим вчинив повторне протягом року правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП».

Адміністративний матеріал надійшов до суду 10.03.2023 року та переданий на розгляд судді Славінської Н.Л. (а.с.10).

Постановою Шаргородського районного суду Вінницької області від 10.03.2023 року адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 про обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КпАП України, повернуто до ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області для належного оформлення подання доказів (постанови суду, яка набрала законної сили) повторного протягом року вчинення ОСОБА_1 будь-якого з порушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.12).

23.03.2023 року після виправлення недоліків до суду надійшов адміністративний матеріал про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП, до якого додано довідку ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області від 20.03.2023 року за №1648/217/01-2023, в якій зазначається про те, що 06.03.2023 року о 14 годині 15 хвилин ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, про що складено протокол серії ААД №136431, який направлено на розгляд до Шаргородського районного суду Вінницької області за вих. №1452 від 07.03.2023 року, та в разі розгляду адміністративного матеріалу, копію рішення буде долучено (а.с.15).

Відповідно до ст.256 КпАП України, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно із ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, частиною 2 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Разом з тим, не підтверджується повторність протягом року вчинення ОСОБА_1 будь-якого з порушень, передбачених ч.1 ст.130 КпАП України, оскільки до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не додано постанови суду, яка набрала законної сили, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України, що виключає можливість кваліфікації вчиненого ОСОБА_1 діяння за ч.2 ст.130 КпАП України.

Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КпАП України є повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою статті 130 КпАП України.

Згідно з п.2 ст.35 КУпАП, повторним визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню.

Відповідно до абз.4 п.3 Розділу І Наказу МВС України № 1395 від 07.11.2015 року (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853), яким затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, повторність правопорушення повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130 КУпАП).

Пунктами 4, 5 Розділу VII вказаної вище Інструкції встановлено, що поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а за матеріалами про адміністративні правопорушення, передбачені частинами другою та третьою статті 130 КУпАП, - довідку про належність транспортного засобу.

У разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.

Таким чином, кваліфікація адміністративного правопорушення за ч.2 ст.130 КпАП України, як вчиненого повторно, можлива лише у випадку винесення судом постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України та набрання нею законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.291 КпАП України, постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису), а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із ст.289 КпАП України, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Отже, при складанні протоколу від 06.03.2023 року порушено вимоги ст.256 КУпАП, оскільки не розкрито об`єктивну сторону правопорушення.

Таким чином встановлено, що вимоги постанови суду від 10.03.2023 року не виконані, оскільки до матеріалів справи не додано належних та допустимих доказів (постанови суду, яка набрала законної сили) на підтвердження вчинення ОСОБА_1 станом на 06.03.2023 року повторно протягом року будь-якого з порушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.

Відтак, згідно з вимогами ст.278 КУпАП, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та матеріали справи, приходжу до висновку, що справа підлягає повторному поверненню органу, який направив її до суду, для додаткового оформлення, оскільки не розкрито об`єктивну сторону адміністративного правопорушення.

Так, п.2 ст.278 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, в тому числі, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Вказані суперечності в ході судового розгляду матеріалів не можуть бути усунуті, оскільки суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Оскільки, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції, «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Так, наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року, заява №16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року, заява №36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 року, заява №926/08) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, ЄСПЛ вказує, суд, взявши на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукував докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Виявлення при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 недоліку щодо кваліфікації діяння останнього унеможливлює розгляд справи та прийняття за наслідками її розгляду законного та об`єктивного судового рішення.

З роз`яснень, що містяться в абзаці 5 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року за №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вбачається, що правильною є практика судів, які повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені … без додержання вимог ст.256 КпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Відтак, справа підлягає поверненню до ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області для належного оформлення подання доказів (постанови суду, яка набрала законної сили) повторного протягом року вчинення ОСОБА_1 будь-якого з порушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП або перекваліфікації вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

У випадку повторного невиконання вимог цієї постанови, справа по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП підлягатиме закриттю за п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, тобто за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, що слугуватиме підставою для уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності у випадку доведення винуватості останнього.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.256, 278 КпАП України,

постановив:

Адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КпАП України повторно повернути до відділення поліції №2 Жмеринського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: