П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2023 року м. Київ

Справа №369/11228/22

Апеляційне провадження №33/824/953/2023

Київський апеляційний суд в складі судді Соколової В.В., за участі секретаря Федорчук Я.С., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 січня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП,

В С Т А Н О В И В

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 січня 2023 року ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 105109 від 26 жовтня 2022 року) та накладено адміністративне стягнення у виді попередження.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 536, 80 грн.

Постанова суду мотивована тим, що ОСОБА_2 , який станом на 24 жовтня 2022 року проживав разом з батьком ОСОБА_1 залишився дома без нагляду батька, що свідчить про ухилення на той момент його батьком від виконання обов'язків по догляду за дитиною та забезпечення її безпеки, тому в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та за вчинене на нього доцільно накласти стягнення у виді попередження.

Не погодився із вказаною постановою ОСОБА_1 , ним подана апеляційна скарга, в якій він вказує на те, що при ухваленні постанови суд взагалі не досліджував жодного доказу правопорушення, однак вважав встановленими факти без будь-яких підтверджень. Вказує, що 24 жовтня 2022 року він здій снював виконання своїх трудових обов`язків дистанційно. Жодного протилежного доказу знаходження його на робочому місці у м. Києві 24 жовтня 2022 року о 10.00 год немає. Зазначає, що суд першої інстанції прийняв до уваги пояснення ОСОБА_3 , які не підтверджуються жодними доказами, окрім її власної думки та суперечливих доказів свідків , які не знали та не могли знати про факти, які вони засвідчують. Також вказує на те, що адреса фіксації адміністративного правопорушення не збігається з дійсною адресою його помешкання.

На підставі викладеного, просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Морозов О.В. підтримали апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та просили її задовольнити.

ОСОБА_3 та її представник Бабаян Д.А. заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, просили постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіряючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Згідно вимог ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Так, адміністративна відповідальність за ч. 1 ст.184 КУпАП настає у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП, проявляється саме у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку потерпілого без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т. ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення потерпілим безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Ухилення від виконання батьківських обов`язків може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Тобто, у протоколі про адміністративне правопорушення за вказаною статтею має бути вказано які саме нормативні акти порушено і якими конкретно діями особи. Відсутність чіткої вказівки на нормативний акт, який порушено та які саме дії вчинено (не вчинено), свідчить про неконкретність звинувачення особи і являється порушенням права на захист.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 105109 вбачається, що 24 жовтня 2022 року приблизно о 10.00 год. ОСОБА_1 , перебуваючи на робочому місці у м. Києві, ухилився від виконання батьківських обов`язків по відношенню до свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим дитина перебувала сама дома за адресою: АДРЕСА_2 , що передбачено ч. 12 Закону України «Про охорону дитинства», чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1ст.184 КУпАП.

Однак у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не вказано, в чому конкретно полягає ухилення останнього від виконання ним обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання його сина, протягом якого часу він перебував без догляду, в яких його діях вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та яке конкретне порушення вимог ст. 150 СК України мало місце.

Також протокол про адміністративне правопорушення не розкриває об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, оскільки не конкретизує, у який спосіб особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дитини та яких саме обов`язків така особа не виконала.

Жодних об`єктивних даних щодо ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків не встановлено, а зазначена у протоколі подія у розумінні ст. 184 КУпАП не може розцінюватися як таке ухилення.

В обґрунтування доведеності інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, до матеріалів справи долучено лише виключно такі документи: рапорт від 24 жовтня 2022 року, заява ОСОБА_3 , письмові пояснення ОСОБА_3 , та пояснення ОСОБА_4 . Інших доказів до матеріалів справи долучено не було.

При цьому, рапорт працівника поліції, не містить фактичних даних на основі яких може бути встановлено наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, сам по собі рапорт, в силу положень ст. 251 КУпАП, не може бути доказом у даній справі.

Апеляційним судом в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які стверджували, що дитина перебувала в квартирі, спілкувалась з батьком, очевидно по телефону, її стан був спокійний, але двері матері та особам, які її супроводжували ніхто не відчинив. На ці обставини вказує ОСОБА_3 у своїх поясненнях.

Разом з цим, наведені обставини не свідчать про те, що дитина перебувала у неналежних умовах, була залишена без догляду на тривалий час, і що ОСОБА_1 не забезпечив необхідних умов життя, навчання та виховання дитини.

Крім того, суд апеляційної інстанції ставиться критично до пояснень свідка ОСОБА_4 , які наявні в матеріалах справи, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення міститься відмітка про відсутність свідків.

З пояснень ОСОБА_3 також вбачається, що між нею та ОСОБА_1 існує спір з приводу визначення місця проживання дитини ОСОБА_2 , який наразі вирішується апеляційним судом. А звернення до суду з метою забезпечення доказів для розгляду іншої справи є неприпустимим.

Будь-які інші докази, які б підтверджували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 6 СК України малолітньою вважається дитина до досягнення нею 14 років, неповнолітньою вважається дитина у віці від 14 до 18 років.

За таких обставин, апеляційний суд звертає увагу на те, що син ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є малолітнім, тобто не досяг чотирнадцятирічного віку. В свою чергу відповідальність за ч.1 ст.184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання ними обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Оскільки адміністративна відповідальність за ч.1 ст.184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законом обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання, виховання саме неповнолітніх дітей, в діях ОСОБА_1 відсутній склад даного адміністративного правопорушення.

Таким чином, судом при розгляді справи не були з'ясовані обставини, які підлягають з`ясуванню у відповідності до вимог ст. 280 КУпАП, в зв`язку з чим висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, є необґрунтованим та не заснованим на матеріалах справи.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів і вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що обставини справи та зібрані у справі докази в їх сукупності свідчать про відсутність належних, достатніх і допустимих доказів, які б вказували про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та відсутність в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 січня 2023 року - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: Соколова В.В.