Справа № 308/764/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2023 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Лемак О.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 264317 від 08.01.23 вбачається, що 08.01.2023 о 00 год. 26 хв., в м. Ужгороді, по вул. Можайського, 26, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Lincoln, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан сп`яніння проводив лікар-нарколог. Згідно висновку № 1337/23 від 08.01.2023 гр. ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Тим самим ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а ПДР за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Представник особи, відносно якої складено протокол - адвокат Пагулич В.Д. подав до суду письмове клопотання, в якому просив закрити справу про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 , на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Зокрема в поданих запереченнях адвокат Пагулич В.Д. зазначив, що працівниками патрульної поліції 08.01.23 було безпідставно зупинено ОСОБА_1 та повідомлено про порушення ним частини 2 ст. 122 КУпАП, проте в подальшому відносно ОСОБА_1 протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення чи постанови про накладення адміністративного стягнення за вказане правопорушення складено не було.

Також, як твердить адвокат, з відеозапису вбачається, що зупинка ОСОБА_1 відбулася 08.01.23 о 00 год. 26 хв. Однак, такий відеозапис не є безперервним, оскільки обривається 08.01.23 о 00 год. 39 хв. та відновлюється 08.01.23 о 00 год. 54 хв. Вказане свідчить, що такий відеозапис є фрагментований, неповний, щодо нього могли бути здійснені маніпуляції. Вказані недоліки відеозапису ставлять під сумнів законність дій працівників поліції та унеможливлює встановлення повної послідовності оформлення адміністративних матеріалів. Свідки правопорушення, працівниками поліції до складання протоколу залучені не були.

В той же час, згідно відповіді КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей» Закарпатської обласної ради № 32/А від 16.03.23 на адвокатський запит вбачається, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проводився з використанням спеціального технічного засобу - «Drager Аlcotest 6820».

Однак, відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, а саме газоаналізатора для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі «Drager Аlcotest 6820» (копія додається), похибка вказаного газоаналізтора в діапазоні вимірювання від 0,00 % до 0,40 % становить 0,04 %.

Водночас, кожен конкретний прилад (зразок) має свою індивідуальну похибку вимірювання (може мати негативну похибку вимірювання, позитивну похибку вимірювання або мати нульову похибку вимірювання), яка може змінюватись із виливом часу з різних причин (дрейф вимірювальної характеристики через зміну температури, вологості, тиску, старіння сенсору тощо).

Вказане свідчить, що використовуваний лікарем-наркологом прилад вимірювальної техніки, який став вирішальним при визначенні стану сп`яніння ОСОБА_1 , не може дати 100 % точності вимірювання.

З огляду на вказане вище, рівень виявленого алкоголю в крові ОСОБА_1 знаходиться в межах технічної похибки, тобто на момент фіксації рівень алкоголю в крові ОСОБА_1 міг становити будь-який проміжок між 0, 17 проміле та 0, 21 проміле.

Відтак, на думку адвоката Пагулич В.Д., адміністративні матеріали не підтверджують поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази та заперечення адвоката Пагулич В.Д., приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Аналіз вказаної норми дає підстави стверджувати, що склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

При цьому, в процесі доказування вини доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. (ст. 251 КУпАП).

Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносити у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом. У багатьох випадках вона залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності. Законодавство про адміністративні правопорушення охоплює саме ці елементи змісту об`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Щодо об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то визначені склади об`єктивної сторони даного правопорушення, які полягають у: керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння; керуванні транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння; керуванні транспортним засобом в стані іншого сп`яніння; керуванні транспортним засобом під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння; передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває під впливом таких лікарських препаратів; відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єкт вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130КУпАП спеціальний водій, тобто особа, яка керувала транспортним засобом в стані сп`яніння або відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до зазначених інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 264317 від 08.01.23 обставин, 08.01.2023 о 00 год. 26 хв., в м. Ужгороді, по вул. Можайського, 26, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Lincoln, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан сп`яніння проводив лікар-нарколог згідно висновку № 1337/23 від 08.01.2023р.

Разом з тим, в судовому засіданні 24.03.23 судом було оглянуто DVD диск, який долучено до матеріалів справи працівниками патрульної поліції, та посилання на який міститься у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 264317. Проте, при відтворенні з використанням технічних засобів суду відеозапису, який мав зберігатися на вказаному диску, відеозапис події від 08.01.23 за участю ОСОБА_1 відсутній і не відтворюється.

В свою чергу, слід наголосити, що процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (пункти 75-79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Карелін проти Росії», пункт 54 справи «Озеров проти Росії» пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»).

У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ».

З огляду на зазначене, суд позбавлений змоги самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Наведені факти у відповідності до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Щодо наявного у матеріалах справи висновку лікаря, складеного на підставі акту від 08.01.23 за № 1337/39, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно пункту 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена спільним наказом МВС та МОЗ України від 09.11.15 за № 1452/735, встановлено, що допустимий рівень алкоголю в крові становить не більше 0, 2 проміле.

З пункту 19-ого акту медичного огляду ОСОБА_1 від 08.01.23р. вбачається, що показник алкоголю у видихуваному повітрі ОСОБА_1 , під час проведення огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я о 01 год. 50 хв. за допомогою газоаналізатора для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі «Drager Аlcotest 6820», становив 0, 21 проміле алкоголю в крові.

В той же час, відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, а саме газоаналізатора для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі «Drager Аlcotest 6820», копія якого міститься в матеріалах справи, похибка вказаного газоаналізатора в діапазоні вимірювання від 0,00 % до 0,40 % становить 0,04 %.

З акту медичного огляду № 1337/39 від 08.01.23р. року вбачається, що під час огляду ОСОБА_1 лікарем не було встановлено явних ознак, які б свідчили, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відтак, висновок лікаря про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння ґрунтується на показниках технічного приладу «Drager Аlcotest 6820», який показав 0.21 проміле.

Саме показник такого технічного приладу і був вирішальним для лікаря-нарколога при висновку щодо перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, зафіксований результат огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , який становив 0, 21 проміле, з урахуванням похибки точності вимірювального приладу, що вбачається із свідоцтва про його повірку, не може в достатній мірі свідчити про перевищення допустимої норми, визначеної приписами Інструкції та свідчити про стан алкогольного сп`яніння.

Зазначене в своїй сукупності викликає сумніви щодо відповідності протоколу про адміністративне правопорушення фактичним обставинам, які мали місце в дійсності, та свідчить про недоведеність факту керування громадянином ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Окрім того, суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, а саме, що відповідно до статті 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з приписів статті 251 КУпАП правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набуття ним доказової сили. Протокол, який складено з порушенням закону (в даному випадку у відсутності свідків) не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, надані органом поліції матеріали суд визнає недостатніми для підтвердження вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні інкримінованого правопорушення, а отже, керуючись фундаментальним принципом презумпції невинуватості та вимогами п.1 ч.1ст. 247 КУпАП, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі з причини відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 130 , 247, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу на постанову може бути подано до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Лемак