Справа № 308/3041/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.08.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/594/20 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Ковача І. В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.06.2020.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп. у дохід держави.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 187248 від 13.03.2020 та постанови судді від 10.06.2020 вбачається, що 13.03.2020 о 21 год 45 хв, ОСОБА_1 по вул. Станційній в м. Ужгороді, керував транспортним засобом «Mazda 6» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), а о 22 год 45 хв від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Ковач І. В. вказує на те, що постанова судді від 10.06.2020 є незаконною, необґрунтованою і такою, що прийнята без дослідження всіх обставин справи. Просить скасувати дану постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі ст. 247 КУпАП. Посилається на те, що судом не з`ясовано всіх обставин справи та не враховано пояснення особи порушника, внаслідок чого прийнято помилкове рішення. Огляд водія на місці зупинки проводиться у присутності двох свідків, а ті свідки, що були забезпечені під час оформлення справи про адміністративне правопорушення, не були присутніми під час спілкування поліцейських та лікаря з ОСОБА_1 , тому не могли підтвердити обставини, які вони засвідчили. Окрім того, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу та в закладі охорони здоров`я не була зафіксована у присутності двох свідків. Також в матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 до медичного закладу, а пояснення свідків, які записані на роздрукованих бланках працівником поліції, є ідентичними за змістом. ОСОБА_1 при складанні протоколу не роз`яснено його права, передбачені ст. 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

-2-

Судом не взято до уваги пояснення ОСОБА_1 про те, що він від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлявся, проїхав до медичного закладу для проходження освідчення, однак, йому не було надано належним чином упакований мундштук, як передбачено Інструкцією щодо використання газоаналізатора. Лікар відмовився надавати висновок про стан сп`яніння ОСОБА_1 по зовнішнім ознакам, оскільки ті ознаки, про які йдеться у протоколі, у ОСОБА_1 не спостерігались. Також, посилаючись на аналогію закону з КК України, у порядку, передбаченому ст. 49, 106 цього ж Кодексу, порушує питання про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 в порядку ст. 247 КУпАП.

Будучи неодноразово належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Ковач І. В. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися. Останні судову кореспонденцію отримували, до суду не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Ковача І. В., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката Ковача І. В. до задоволення не підлягає з таких підстав.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

-3-

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до пункту 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення та досліджених доказів апеляційним судом вбачається, що 13.03.2020 о 21 год 45 хв ОСОБА_1 по вул. Станційній в м. Ужгороді, керував транспортним засобом «Mazda 6» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), а о 22 год 45 хв від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Зокрема, вина ОСОБА_1 стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 187248 від 13.03.2020, в якому міститься підпис ОСОБА_1 , у якому викладено і обґрунтовано ознаки алкогольного сп`яніння водія, і факт відмови водія пройти огляд на стан сп`яніння, в протоколі підтверджено, що останній ознайомлений з вказаним протоколом, крім того, в протоколі зазначено двох свідків, які були присутні при складанні протоколу та підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння; письмовими поясненнями зазначених в протоколі свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 13.03.2020, в яких стверджено про відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння і в медичному закладі; диском із відеозаписом з місця події від 13.03.2020, на якому чітко прослідковуються обставини, викладені у протоколі, зокрема, об 22 год 42 хв зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду в медичному закладі і така відмова зафіксована поліцейськими в присутності двох свідків.

Під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що інспектор роти № 3 батальйону УПП в Закарпатській області Татинець В. В., як особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення та відбирала письмові пояснення у свідків правопорушення була упередженою при

-4-

оформленні матеріалів про адміністративні правопорушення або, що в неї були підстави фальсифікувати такі, - на ці дані в апеляційній скарзі й не вказується. Тому, суд приходить до висновку, що інспектор поліції при виконанні своїх функціональних обов`язків діяла в межах наданих їй повноважень, оскільки матеріали справи складені згідно вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС та МОЗ України № 1395 від 07.11.2015, № 1452/735 від 09.11.2015.

Не встановлено під час розгляду справи апеляційним судом і яких-небудь даних про те, що у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які були свідками відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» та в лікаря нарколога для визначення стану алкогольного сп`яніння, були підстави для обмови ОСОБА_1 , на такі дані також, не вказується і в апеляційній скарзі.

З метою забезпечення права сторони захисту на допит свідків, судом апеляційної інстанції неодноразово вживались заходи для їх виклику, однак свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судові засідання не з`являлись. Крім того, згідно отриманих апеляційним судом відомостей, поліцейський ОСОБА_5 звільнений зі служби в поліції, у зв`язку з чим забезпечення його участі в розгляді справи неможливе, а свідок ОСОБА_3 з 2020 року знаходиться на службі у ЗСУ та з даного часу по місцю проживання відсутній.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд з метою визначення стану сп`яніння, апеляційний суд також відхиляє, оскільки направлення для проходження огляду на стан сп`яніння, працівник поліції виписує у разі бажання особи пройти огляд в медичному закладі, однак водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння не тільки на місці зупинки транспортного засобу, а і в закладі охорони здоров`я.

З урахуванням вище наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду, ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винним у порушенні вимог, які передбачені пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та вчиненні, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, а призначене йому адміністративне стягнення таким, яке відповідає санкції вищевказаної статті - як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, і є справедливим.

Як такі, що не підтверджені будь-якими доказами й спростовані змістом протоколу та іншими матеріалами справи, відхиляються й доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки це спростовується його підписом у протоколі про адміністративне правопорушення.

Доводи захисника про необхідність закриття провадження в справі відносно ОСОБА_1 в порядку ст. 247 КУпАП, не ґрунтуються на вимогах Закону.

Пунктом 7 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю внаслідок закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що правопорушення, яке ставиться ОСОБА_1 за провину було виявлено 13.03.2020, отже на момент розгляду справи судом першої інстанції - 10.06.2020, строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не закінчились.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі захисника не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

-5-

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, допущене ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

При цьому, апеляційний суд ураховує, що в рішенні у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Разом з тим судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діяння ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, яке хоч і є суворим, проте безальтернативним видом стягнення.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга захисника-адвоката Ковача І. В. задоволенню не підлягає.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі захисника не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Ковача І. В. подану в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.06.2020, щодо ОСОБА_1 ,- без змін.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя