Справа № 342/474/23
Провадження № 3/342/188/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року м. Городенка

Суддя Городенківського районного суду Івано-Франківської області Федів Л.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від відділення поліції № 2 (м. Городенка) Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, військовослужбовця ЗСУ,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 459655 від 16.04.2023 року, ОСОБА_1 16.04.2023 о 23 год. 44 хв. в м.Городенка по вул. Братів Окуневських керував ТЗ ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою алкотест Драгер 6810 у встановленому законом порядку. Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Ігнатюк Л.В. подала до суду клопотання, в якому просила провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В даному клопотанні зазначила, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не визнає. Вважає, що матеріали адміністративної справи побудовані виключно на зізнанні правопорушника, отриманому під психологічним тиском. Працівники поліції спочатку провели всі необхідні, на їхнє переконання, дії для викриття правопорушника, і тільки після цього роз`яснили йому права, а конституційне право на захист, в т.ч. за допомогою безоплатної правничої допомоги взагалі не роз`яснили. Оскільки скористатися послугами захисника на місці ОСОБА_1 не було надано можливості працівниками поліції, то єдиною інстанцією для захисту його прав є суд. Матеріали адміністративної справи свідчать про те, що вони оформлені з грубим порушенням. У наявному в матеріалах справи відеозаписі відсутній запис руху автомобіля ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , з нього не вбачається, що саме ОСОБА_1 керував цим транспортним засобом, як не вбачається і того, що його було зупинено працівниками поліції, оскільки керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу (руху транспортного засобу за допомогою двигуна), незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування». Більше того, коли працівник поліції, який привіз на місце складання протоколу алкотестер «Драгер», запитав колегу, що оформляв протокол, чи зафіксовано рух автомобіля, поліцейський Коновалик відповів, що ні, руху автмобіля немає, але він все рівно буде оформляти протокол (відеозапис на 23:48 год.). На відеозаписі чітко видно, що 17.04.2023 року у 00:12:48 год. працівник поліції передає для підписання ОСОБА_1 протокол серії ДПР18 №459655 від 16.04.2023 року, у якому не заповнено графу про місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Працівник поліції задиктовує ОСОБА_1 пояснення та дані про визнання ним вини та схиляє підписати, там де «галочки». Оскільки, на момент підписання потенційним правопорушником протоколу, відомості про обставини правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за нього, відсутні, а в послідуючому у протоколі вони є, то очевидно, що поліцейський дописав їх після підписання ОСОБА_1 , що є грубим процесуальним порушенням. За таких обставин, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №459655 від 16.04.2023 року, складений стосовно ОСОБА_1 , є недопустими доказом. Якість складання протоколу є дуже важливою стадією оформлення справи про адміністративне правопорушення, й фактично є «обвинуваченням» держави щодо особи, що потребує належного до цього ставлення. Відповідно, уповноважені особи повинну суворо дотримуватися правил та процедур під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, прав та гарантій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, належному фіксуванні доказів вчинення правопорушення та їх зберіганні тощо. Поверхневість, недбалість чи фальсифікація є неприпустими при складанні протоколу. З протоколу про адміністративне правопорушення вбчається, що ОСОБА_1 розписався про те, що йому повідомлено про місце та час розгляду справи, роз`яснення процесуальних прав під розписку не проводилося, а право на можливість скористатися послугами адвоката, в т.ч. безоплатної вторинної правової допомоги, взагалі не роз`яснювалася. Згідно відеозапису від 17.04.2023 року в 00:11 год. поліцейський дає ОСОБА_1 порожній бланк Акту медичного огляду та вимагає поставити свої підписи на місці, де він проставив «галочки». В Акті відсутні будь які записи, в т.ч. і стосовно результату огляду на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу. В момент підписання бланку поліцейський прикриває бодікамеру рукою. В послідуючому, до матеріалів справи долучено Акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, ніби то складений 16.04.2023 року о 23 год.55 хв. Відомості про час складання Акту суперечать відеозапису, де в цей час поліцейський пропонує Мочелару вийти на вулицю та нерозбірливо зачитує йому щось подібне на права. Відповідно, квитанція з алкотестера «Драгер», не може бути самостійним доказом у справі за принципом «плоду отруєного дерева»: якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж (рішення ЄСПЛ у справі «Гефген проти Німеччини»). На квитанції наявний підпис порушника, проте момент його підписання не зафіксований відеозаписом, що посилює недопустимість цього доказу. Таке відверте нівелювання поліцейським вимог закону, грубе порушення процедури здобуття доказів вчиння адміністративного правопорушення, робить докази вини ОСОБА_1 недопустими та такими, що не можуть бути правовою підставою для притягнення його до адмінітсративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП. Долучений до матеріалів справи відеозапис переривається без пояснення причин, а в моменти підписання документів порушником, поліцейський закриває камеру рукою. Про недбалість при оформленні матеріалів справи говорить і рапорт поліцейського Коновалика І.І., який доповідає керівнику, що зупинив порушника ОСОБА_1 , а протокол про адміністративне правопорушення склав стосовно ОСОБА_2 . Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Отже, вина особи у вчиненні правопорушення повинна доводитися сукупністю доказів. На доведення вини ОСОБА_1 до матеріалів справи додано відеозапис, яким не зафіксовано факт керування порушником транспортним засобом та його зупинку працівниками поліції; протокол про адміністративне правопорушення, основна частина якого дописувалася поліцейським після підписання документу порушником; пояснення порушника під диктовку поліцейського; акт огляду особи на стан сп`яніння із застосуванням спеціальних технічих засобів, підписаний особою під тиском працівника поліції без будь яких записів у ньому, з послідуючим дописанням акту працівником поліції; квитанція алкотестера, ніби то підписана порушником, проте факт підписання не відображено відеозаписом; рапорт працівника поліції стосовно особи, яка не має жодного відношення до цієї справи. Аналіз наведених доказів у їх сукупності, свідчить про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

В судове засідання 08.06.2023 ОСОБА_1 та його захисник адвокат Ігнатюк Л.В. не з`явилися. До суду адвокат Ігнатюк Л.В. подала заяву, в якій просила судовий розгляд справи завершувати без її участі та без участі ОСОБА_1 на підставі поданого нею клопотання про закриття провадження у справі.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 459655 від 16.04.2023 та додані до нього матеріали, оглянувши диск, що доданий до матеріалів адмінправопорушення, встановлено наступне.

При прийнятті рішення за наслідками розгляду справи суд враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що процесуальні особливості справ про адміністративні правопорушення прирівнюються до кримінального процесуального законодавства.

Так, згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага суду на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

При цьому суддя повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та степені підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Особу може бути визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто наявність усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення. Відсутність одного з елементів юридичних ознак складу правопорушення не утворює складу правопорушень.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП визначає обставини, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Крім цього, згідно із ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 459655 від 16.04.2023 року, ОСОБА_1 16.04.2023 о 23 год. 44 хв. в м.Городенка по вул. Братів Окуневських керував ТЗ ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою алкотест Драгер 6810 у встановленому законом порядку. Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП закріплено, що відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення полягає у керуванні транспортним засобом в стані сп`яніння, крім того необхідно враховувати, що під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху транспорту. Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП України характеризується умисною формою вини.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст. 266 КУпАП Особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

При вирішенні даної справи, суд бере до уваги вимоги п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС № 1026 від 18.12.2018 року, які регламентують, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Суд, у судовому засіданні, оглянув відеозапис події з нагрудної камери працівників поліції, доданий до протоколу.

Зокрема, на відеозаписі (0000000__0004 ІМР), дата і час 16.04.2023, 23:43:57 год., зафіксовано: транспортний засіб марки перебуває у нерухомому стані, працівник поліції та ОСОБА_1 стоять біля даного автомобіля.

Факт керування ОСОБА_1 16.04.2023 о 23 год. 44 хв. транспортним засобом марки ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , на даному диску не міститься.

Верховний Суд у Постанові від 20.02.19 по справі №404/4467/16-а зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в простірі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Знаходження в салоні транспортного засобу, що не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останнього адмінправопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом.

В наданих до суду адміністративних матеріалах відсутні докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 16.04.2023 о 23 год. 44 хв. транспортним засобом марки ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 .

Також суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 10 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

Згідно п. 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 (далі Порядку), результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння.

Проте, в порушення вищевказаних вимог, доданий до матеріалів справи акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, не містить відмітки про те, що він відноситься до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 459655 від 16.04.2023, та не зазначено, що примірник Акту огляду вручено ОСОБА_1 .

Суд не може спростувати доводи адвоката Ігнатюк Л.В., що підтверджується відеозаписом події про те, що ОСОБА_1 не було належно роз`яснено і забезпечено право на невідкладну допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням його права на правовий захист. Це порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП, оскільки ця норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу. Таке порушення процедури огляду водія на стан сп`яніння працівником поліції відповідно до 266 ч.5 КУпАП є підставою для його визнання недійсним. Зазначене порушення дає підставу для суду вважати, що внаслідок такого відступу від закону всі здобуті поліцейськими у справі дані не можуть бути допустимими доказами в силу правового принципу «плодів зіпсованого дерева».

Згідно п. 7 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції: Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Однак, у порушення даного пункту Інструкції, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 459655 від 16.04.2023, як вбачається із відеозапису події з нагрудної камери працівника поліції, доданого до протоколу, працівник поліції передає для підписання ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, у якому не заповнено графу про місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. З цього слідує, що працівник поліції уніс додаткові записи після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано ОСОБА_1 .

Суд не приймає до уваги рапорт поліцейського офіцера громади Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції І.Коновалика від 24.04.2023, що доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки він не може слугувати однозначними доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення (відповідне положення міститься у постанові КАС ВС від 20 травня 2020 року у справі № 524/5741/16-а). Даний рапорт фактично є документом внутрішнього користування, оскільки його зміст полягає в тому, що працівник поліції інформує начальника відділення поліції про правомірність дій працівників поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення і, у розумінні статті 251 КУпАП, не може вважатися належним і допустимим доказом учинення адміністративного правопорушення (ВС/КАС у справі № 524/5741/16-а від 20.05.2020). Крім того, у даному рапорті зазначено, що «на гр. ОСОБА_2 складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУаАП та адміністративну постанову згідно ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. Адміністративні матеріали направляються на розгляд до Городенківського районного суду».

В прокотолі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 459655 від 16.04.2023, в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено «з протоколом згідний, більше керувати тз в стані алкогольного сп`яніння не буду», що як вбачається із відеозапису події, написано під диктовку працівника поліції.

Однак, сам факт визнання особою вини у адміністративному порушенні не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення, що узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 08.07.2020 у справі № 177/525/17.

Хоча норми КУпАП визнають протокол за доказ у справах про адміністративні правопорушення, однак суд вважає це порушенням принципу верховенства права, загальних засад правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини, оскільки протокол це лише форма викладу адміністративного звинувачення, де може бути лише перелік можливих доказів вини правопорушника, а сам протокол не є доказом його вини.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (керування в стані сп`яніння), як такий, що складений з порушенням вимог законодавства, не може вважатися допустимим доказом і бути покладеним в основу доведеності вини особи, що притягується до відповідальності. Інші докази не вказують на беззаперечне доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення в передбаченому законом порядку.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Тобто, якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи, самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Вищезазначені обставини свідчать про:

- відсутність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом;

- порушення працівниками поліції процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи.

За таких умов, на думку суду, на цьому етапі, суть вчиненого правопорушення з кваліфікацією дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП є сумнівними, що є не прийнятним, та не кореспондується із стандартом доказування поза розумним сумнівом, а тому, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважаю, що вина особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не підтверджується належними та допустимими доказами по справі, а тому приходжу до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП. Оскільки провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити, а судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення, то судовий збір слід віднести на рахунок держави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 130, 221, 247-249, 268, 283-285, 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Городенківський районний суд.

Суддя: Федів Л. М.