ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/2981/23Головуючий у 1-й інстанції Дуда О.О.
Провадження № 33/817/296/23 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2023 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Майки А.Б.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 квітня 2023 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 квітня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (дві тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, 13.02.2023 о 09 год. 59 хв. в м. Тернополі на перехресті вул. Бережанська та вул. Мазепи гр. ОСОБА_1 керував автомобілем BMW Х5 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 7510 OIML NARMF-0310 (повірка дійсна до 01.12.2023) водій відмовився в категоричній формі. В приміщенні КНП "ТОМЦСНЗ" ТОР від проходження огляду на стана лкогольного сп`яніння також. Відмова лікаря№21.Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , вказує на незаконність постанови суду першої інстанції з мотивів недотримання норм матеріального та процесуального права при її ухваленні, з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, висновки вказані в протоколі про адміністративне правопорушення про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в КНП ТОМЦСНЗ ТОР щодо ухилення від огляду на стан сп`яніння не відповідає фактичним обставинам справи, не підтверджений належними та допустимими доказами, оскільки на вимогу ОСОБА_1 не здійснено забору крові або іншого біологічного середовища для проведення лабораторного дослідження на вміст алкоголю, а також не здійснено будь-який візуальний огляд на його прохання.

Зазначає, що газоаналізатор для проходження огляду виявився не справним (не видав результат після продуву, номер прибору не відповідав номеру із копії сертифікату відповідності), не надано відомостей про калібрування газоаналізатора та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Між тим, звертає увагу, що спеціальний технічний засіб Alcotest 7510, який використовувався інспектором поліції для визначення стану алкогольного сп`яніння, відсутній у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені для застосування.

Вказує, що лікар, який проводив огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння не проходив тематичного удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Звертає увагу суду, що можливість застосування в ході медичного огляду водія на стан алкогольного сп`яніння лікарем у лікувальному закладі, технічних засобів вимірювання не передбачена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року.

На переконання апелянта докази долучені до матеріалів справи та досліджені в судовому засіданні є такими, що не підтверджують наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП.

Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 квітня 2023 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Одночасно ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки копія повного тексту постанови йому відповідно до ст. 285 КУпАП не надсилалась, а про наявність такої він дізнався та ознайомився з текстом лише 25 травня 2023 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Заслухавши захисника ОСОБА_1 адвоката Майку А.Б., який повністю підтримав подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.04.2023 та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

За загальним правилом, визначеним ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк, за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Частиною першою ст. 285 КУпАП передбачено, що копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як вбачається з матеріалів провадження, відомості про надсилання ОСОБА_1 копії постанови чи її отримання останнім відсутні. Про зміст оскаржуваної постанови, як зазначено в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 дізнався з Єдиного реєстру судових рішень 22 травня 2023 р.

Апеляційну скаргу подано 23 травня 2023 року.

За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено апелянтом з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою вставлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №039241 від 13 лютого 2023 року, 13.02.2023 о 09 год. 59 хв. в м. Тернополі на перехресті вул. Бережанська та вул. Мазепи гр. ОСОБА_1 керував автомобілем BMW Х5 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 7510 OIML NARMF-0310 (повірка дійсна до 01.12.2023) водій відмовився в категоричній формі. В приміщенні КНП "ТОМЦСНЗ" ТОР від проходження огляду на стана лкогольного сп`яніння також. Відмова лікаря№21.

В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Протокол підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень та заперечень, що також підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудними камерами та автомобільним реєстратором працівників патрульної поліції встановлено, що працівниками поліції було виявлено факт керування гр. ОСОБА_1 транспортним засобом BMW Х5 д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого проїхав перехрестя вул. Бережанська вул. Мазепи на заборонений сигнал світлофору, а саме червоний, чим порушив п.8.7.3 ПДР України.

Також в матеріалах справи міститься копія постанови УПП в Тернопільській області ДПП серії ЕАС №6538919 від 13.02.2023 про накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Крім цього, відеозаписом з нагрудних камер поліцейських зафіксовано, що після зупинки транспортного засобу, за обставин викладених в протоколі про адміністративні правопорушення серії ААД №039241 від 13.12.2023, поліцейськими повідомлено водієві ОСОБА_1 про наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, після чого запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння безпосередньо на місці, від чого ОСОБА_1 відмовився і йому було запропоновано пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я, на що останній погодився та в подальшому проїхав у супроводі працівників поліції в заклад охорони здоров`я, проте в ході проведення такого огляду в медичному закладі теж відмовився.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 погоджувався пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, але за умови відібрання у нього біологічних зразків для аналізу, є безпідставними, оскільки обов`язок водія пройти огляд на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції відповідно до п.2.5 ПДР України, закон не пов`язує з виконанням поліцейським чи лікарем певних умов чи вимог водія.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав, зокрема, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі останній категорично відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху.

Посилання апелянта на те, що, ОСОБА_1 погоджувався на відбір зразків крові з метою визначення вмісту алкоголю в крові, однак лікар, який проводив огляд, відмовився таким способом проводити огляд, що на думку апелянта є порушенням процедури огляду, суд апеляційної інстанції, як і місцевий суд, оцінює критично з огляду на наступне.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, встановлений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Вказаним нормативно-правовим актом визначено наступне.

Огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Якщо водій - учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.

Враховуючи вищенаведене, суддя апеляційного суду наголошує, що лабораторне дослідження, шляхом відібрання біологічного середовища, в тому числі крові відбувається у разі, якщо здійснюється огляд на стан наркотичного чи іншого сп`яніння, або з метою виявлення, або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння, або ж водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами (в даному випадку наявна імперативна вимога щодо такого огляду), в той час як огляд на стан алкогольного сп`яніння здійснюється у загальному порядку, без відібрання зразків біологічного середовища, тобто за допомогою відповідного обладнання вимірювальної техніки газоаналізатора.

Оскільки здійснення огляду ОСОБА_1 проводилось з метою встановлення перебування його у стані саме алкогольного сп`яніння, відібрання зразків та проведення лабораторного дослідження не було обов`язковим.

Під час апеляційного розгляду в діях медичних працівників не встановлено порушень вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, оскільки щодо ОСОБА_1 огляд лікарем не проводився уз`язку із його відмовою від такого.

Крім цього, доводи сторони захисту, що лікар, який проводив огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння не проходив тематичного удосконалення, є голослівними та не підтверджуються жодним доказом який міститься в матеріалах справи.

Суддя апеляційного суду погоджується із висновками місцевого суду щодо оцінки доводів сторони захисту про відсутність спеціального технічного засобу Alcotest 7510, який використовувався інспектором поліції для визначення стану алкогольного сп`яніння у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені для застосування та зазначає наступне.

Згідно з наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29.12.2014 року № 1529 «Про державну реєстрацію медичних виробів» Газоаналізатори Drager Alcotest, Drager Safety AG & Co. KGaA - виробник Німеччина, мають свідоцтво про державну реєстрацію № 14455/2014, у якого необмежений строк дії.

Відповідно до Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 року №1747, зареєстрованого в МЮУ 01.11.2016 року за №1417/29547, «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» повірка газоаналізаторів проводиться 1 раз на рік (п. 23).

Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №П 51 QM 1678 083 22, чинного до 01 грудня 2023 року, газоаналізатор Alcotest 7510 OIML, зав. №ARMF - 0310 виробник Drager Safety AG and Co. KGaA, Німеччина, відповідає вимогам ДСТУ OIML R 126:2014.

Таким чином, враховуючи те, що газоаналізатор «Alcotest Drager 7510» своєчасно пройшов калібрування та повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, підстав вважати, що дії працівників поліції при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 не узгоджувались із порядком проведення такого огляду, у судді апеляційного суду немає.

Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови у зв`язку з неповнотою судового розгляду, а також порушенням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги в цілому повторюють доводи клопотання про закриття провадження у справі, які були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.

Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 квітня 2023 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Поновити особі, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 квітня 2023 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя