Справа № 754/5900/23 суддя в І-й інстанції Сенюта В.О.
Провадження № 33/824/3276/2023 суддя в ІІ-й інстанції Фінагеєв В.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 липня 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 07 червня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 17 квітня 2023 року серії ААД № 462997 17 квітня 2023 року о 00 год. 50 хв. у м. Києві по пр-т. Червоної Калини, 38, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, мова не зрозуміла, нестійка хода. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, що зафіксовано на нагрудні боді-камери №473511, 473896, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 07 червня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, місцевий суд дійшов висновку, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує про те, що у матеріалах адміністративного провадження доказами його вини є лише - протокол, та запис із нагрудної камери працівників поліції. При цьому, згідно долученого до матеріалів справи диску з відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції взагалі не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом і він неодноразово про це говорив працівникам поліції. Також, ОСОБА_1 вказує, що під час складання протоколу працівники поліції не роз`яснили йому визначених КУпАП прав, що підтверджується наданим працівниками поліції відеозаписом. Однак, в оскаржуваній постанові про це нічого не говориться. Вказує, що не заперечував, факт того, що знаходився на вулиці під час дії комендантської години, і навіть погоджувався проїхати до відділку поліції в разі потреби, у зв`язку з порушенням правил перебування на вулиці під час дії комендантської години. Однак, заперечував під час розгляду справи факт керування автомобілем, що не підтверджено матеріалами справи, про що неодноразово повідомляв працівників поліції, зокрема, це чітко видно на 06 хвилині 38 секунді долученого до справи відеозапису. Це саме твердження присутнє протягом усього наданого працівниками поліції відеозапису. Відеозапис того, що ОСОБА_1 керував автомобілем, працівниками поліції до матеріалів справи не долучено, а суддею не прийнято до уваги даного факту під час винесення постанови. Працівники поліції складаючи протокол відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП вказали, що він керував автомобілем, повинні були виконати вимоги ч. 1 ст. 266 КУпАП, а саме відсторонити від керування транспортним засобом. Однак, ОСОБА_1 вказує, що не був відсторонений від керування транспортним засобом, як того вимагає положення ч. 1 ст.266 КУпАП та суперечить складеному відносно нього протоколу в частині керування автомобілем. Будь-які документи про те, що він був відсторонений від керування автомобілем працівниками поліції, був примусово припинений рух транспортного засобу та транспортний засіб був звільнений від особи, що ним керує, у матеріалах справи відсутні. Увесь час, від часу початку відео зйомки на нагрудну боді камеру і до моменту її закінчення, ОСОБА_1 знаходився на вулиці. Стосовно допущених порушень працівниками поліції щодо залучення свідків - судом також не звернуто увагу. Крім того, відеозапис не є безперервним, зокрема, це видно на 52 хвилині 20 секунді запису, 55 хвилині 45 секунді запису, 01 година 09 хвилин 00 секунд запису.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , та вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як вбачається з матеріалів справи, місцевий суд дотримався вищезазначених вимог закону та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Така відмова зафіксована поліцейськими на відеокамеру.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується наявними у справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 462997 від 17 квітня 2023 року; відеозаписом на цифровому носії з місця події, на якому зафіксовано факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 вказує про те, що згідно долученого до матеріалів справи диску з відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції взагалі не вбачається, що він керував транспортним засобом і він неодноразово про це говорив працівникам поліції.

Разом з тим, зазначені доводи не ґрунтуються на наявних у справі доказах та спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що ОСОБА_1 під час з`ясування обставин адміністративного правопорушення поліцейськими перебував біля автомобіля, який був припаркований на узбіччі дороги в нічний час.

З наявного відеозапису вбачається, що протягом всього запису ОСОБА_1 заперечував керування транспортним засобом та вказував, що він пішохід. Разом з тим, особа, на ім`я ОСОБА_2 , яка була на місці оформлення протоколу про адміністративне правопорушення на 00:08:44 хв. запису почала пропонувати працівнику поліції хабаря, щоб вирішити питання на місці та пообіцяла, що ОСОБА_1 залишить машину на цьому ж місці. Також, зазначена особа телефонувала з місця зупинки, зазначаючи, що « ОСОБА_3 » розбив машину.

Крім того, на зазначеному відеозаписі, а саме на 01:10:18 хв. запису ОСОБА_1 під час розмови з поліцейським визнає те, що їхав за ОСОБА_2 .

Відтак, зазначені обставини, зафіксовані на відеокамеру в сукупності з перебуванням ОСОБА_1 в 01.30 год. на проїзній частині дороги разом з пошкодженим автомобілем беззаперечно свідчать про його зупинку під керуванням саме ОСОБА_1 .

Інших доводів щодо незаконності чи необґрунтованості висновків місцевого суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП апеляційна скарга не містить.

Відеозаписом з камери поліцейського підтверджується вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відеозапис відображає чітку і логічну послідовність дій, а також спілкування співробітників поліції із водієм в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

Так, з наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що починаючи з 00:06:01 хв. запису працівник поліції неодноразово пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній вчиняє дії щодо ухилення від відповіді.

При цьому, на 00:07:50 хв. запису ОСОБА_1 висловив свою відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відтак, працівниками поліції на відеокамеру було зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, внаслідок чого правомірно складено протокол щодо порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що місцевий суд надав належну оцінку зазначеним діям ОСОБА_1 та обґрунтовано дійшов висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції доказів у справі про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності.

Враховуючи зазначене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушень місцевим судом норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, які б мали своїм наслідком скасування постанови, висновки суду доводами апеляційної скарги не спростовані, а, відтак, підстави для скасування постанови суду відсутні.

Керуючись ст. 245, п.1 ч.1 ст. 247, ст. 280, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду міста Києва від 07 червня 2023 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Фінагеєв