ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1774/23 Справа № 175/2056/23 Суддя у 1-й інстанції - Білоусова О. М. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю:

- особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника - Кулика І.Я.,

- потерпілого - ОСОБА_2 та його представника - адвоката Грищенка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Кулика Ігоря Яковича, поданої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2023 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП),-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді місцевого суду визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 850 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536 грн. 80 коп.

У постанові суду зазначено, що 24.04.2023 року о 14:40 год., Дніпровський район, смт.Обухівка, вул.Вознесенська, 53, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Ягуар» д/з НОМЕР_1 , не вибрав безпечного інтервалу в результаті чого скоїв зіткнення з авто Тойота д/з НОМЕР_2 , яке рухалося поруч в попутному напрямку. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 13.1 ПДР, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник вказує на незаконність рішення місцевого суду та просить скасувати постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2023 року щодо ОСОБА_1 , а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Вважає, що рішення суду є незаконним та таким, що не відповідає ст.ст.245, 280 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки протокол складений особою, поліцейським ст. сержантом Дробиш М.Н. без зазначення органу в якому він працює, а також в ньому не викладено суті вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що призвело до неконкретності змісту зазначеного протоколу. До того ж, поліцейським не конкретизовано дії водія ОСОБА_1 , які призвели до ситуації, коли обидва транспортні засоби опинились на зустрічній смузі руху та яким чином вони повинні були обрати безпечний інтервал руху.

Крім того, зі схеми місця ДТП, яка додана до протоколу про адміністративне правопорушення, також неможливо встановити обставини вчинення пригоди, зокрема, на схемі не вказано: сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів та слідів; сліди гальмового шляху коліс транспортних засобів: їх розміщення відносно елементів проїжджої частини, довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів, довжина слідів на ділянках з різним покриттям; координати місця зіткнення, наїзду відносно сталих орієнтирів, як того вимагає п. 4 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 №1395.

Звертає увагу, що судом не було надано оцінки доказу, наданого представником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме відеозапису на якому зафіксований рух автомобіля ОСОБА_1 до моменту зіткнення з автомобілем "Тойота". Так, на вказаному відеозаписі чітко вбачається, що автомобіль "Ягуар" під керуванням ОСОБА_1 вже здійснює обгін транспортних засобів та у нього не було ніяких перешкод на шляху, тоді як водій автомобіля "Тойота" не впевнився в безпеці свого маневру та розпочав обгін транспортного засобу, що рухався позаду нього, в той момент, коли автомобіль "Ягуар" практично порівнявся з ним. Таким чином, водій автомобіля "Ягуар" дотримувався інтервалу та дистанції до інших транспортних засобів, рухався по полосі зустрічної смуги, здійснюючи маневр обгону транспортних засобів, які рухалися в попутному напрямку, не змінював траєкторію руху до закінчення маневру, і тільки після зіткнення від удару був змушений зупинитися на лівій стороні проїзної частини зустрічної смуги руху.

При цьому, вказує, що відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 підтверджується також трасологією, тобто слідами пошкоджень, які виникли внаслідок ДТП на транспортних засобах, з яких можна встановити і механізм ДТП. Зокрема, у автомобіля "Тойота" пошкоджено ліве дзеркало, ліве крило, ліві передні двері, що підтверджує той факт, що саме водій автомобіля "Тойота" порушив п.14.2 ПДР та перед початком обгону не переконався в тому, що жодному із водіїв транспортних засобів, які рухаються за ним, не буде створено перешкоди.

Разом з цим, вказані обставини підтверджуються і показами водія автомобіля "Тойота" ОСОБА_2 , наданими в судовому засіданні під час розгляду справи в Дніпровському апеляційному суді під час розгляду апеляційної скарги його захисника, згідно яких він зазначав, що увімкнув покажчик повороту та почав здійснювати обгін транспортного засобу, що рухався попереду і в подальшому почув удар в передню ліву сторону автомобіля.

Також в поданій апеляційній скарзі апелянт вказує, що судом першої інстанції в оскаржуваній постанові недостовірно викладено покази свідка ОСОБА_3 , оскільки в судовому засіданні він надавав зовсім інші покази, ніж ті, що зазначені в судовому рішенні. Аргументує тим, що в судовому засіданні свідок пояснював, що він бачив як автомобіль "Ягуар" почав виконувати маневр обгону по полосі зустрічної смуги руху, а автомобіль "Тойота" в цей час рухався в правій полосі смуги дорожнього руху за його автомобілем дорожньої служби. Через деякий час він почув звук зіткнення автомобілів та побачив, що автомобіль "Тойота", який рухався за його автомобілем, знаходиться на полосі зустрічного руху та зіткнувся з автомобілем "Ягуар", після чого він вирішив зупинитися та автомобіль "Тойота" в цей момент зіштовхнувся з його автомобілем переднім бампером.

Таким чином, покази свідка ОСОБА_3 , які надавалися безпосередньо в судовому засіданні, підтверджують відсутність в діях ОСОБА_1 порушень п.13.1 ПДР, однак суд не надав їм належної оцінки та більш того, виклав їх в постанові невірно, перекрутивши їх зміст.

На апеляційну скаргу представником потерпілого ОСОБА_2 - адвокатом Грищенком В.В. подані письмові пояснення, в яких він наводить аргументи на спростування доводів поданої апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисник Кулик І.Я. підтримали доводи поданої апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, просили апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу і події адміністративного правопорушення. Зазначили, що про проведення автотехнічної експертизи у суді першої інстанції не клопотали.

Додатково суду ОСОБА_1 пояснив, що він майже закінчував обгін а/м Тойота, коли почув удар в задню праву двері свого автомобіля дзеркалом автомобіля потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_2 та його представник - адвокат Грищенко В.В. заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити рішення місцевого суду без змін. Стверджували, що а/м Ягуар під керуванням ОСОБА_1 , який рухався позаду автомобіля потерпілого, пішов на обгін по узбіччю дороги, а тому порушив вимоги п.13.1 ПДР України та саме з його вини сталося ДТП, що відображено у схемі про ДТП до протоколу про адмінправопорушення. Не заперечували, що за даних подій ДТП також було складено адмінпротокол за ст.124 КУпАП щодо ОСОБА_2 та постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26.06.2023 року його було притягнуто до адмінвідповідальності, але це рішення постановою Дніпровського апеляційного суду від 26.07.2023 було скасовано, а провадження по справі було закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Зазначили, що про проведення автотехнічної експертизи у суді першої інстанції не клопотали.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КупАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими/ в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Між тим, вказаних вимог закону судом першої інстанції не дотримано з огляду на наступне.

Як слідує зі змісту постанови суду першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суддя місцевого суду послався, як на докази, на матеріали справи, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №489108 від 24.04.2023 року, згідно якого 24.04.2023 року о 14:40 год., смт. Обухівка, вул. Вознесенська, 53, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Ягуар» д/з НОМЕР_1 , не вибрав безпечного інтервалу в результаті чого скоїв зіткнення з авто Тойота д/з НОМЕР_2 , яке рухалося поруч в попутному напрямку. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 13.1 ПДР, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП. У протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено "На окремому аркуші". Крім того зафіксовано, що документи не вилучались, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався, протокол підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та його копія ним отримана (а.с.3);

- схему місця ДТП від 24.04.2023 року, в якій зазначено місце зіткнення, напрямок руху автомобілів, а також, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «TOYOTA CAMRY" д.н.з. НОМЕР_2 , отримав пошкодження переднього лівого крила, передньої лівої двері, заднього виду дзеркало з ліва; автомобіль JAGUAR I-PACE д.н.з. НОМЕР_1 отримав пошкодження переднього правого крила, передньої правої двері, задньої правої двері, заднього правого крила, заднього бамперу. Також в схемі зазначено, що освітлення місця ДТП - денне, стан покриття проїзної частини - сухе, в графі порушення пункту ПДР вказано 13.1 (а.с.5);

- письмові пояснення самого ОСОБА_1 , надані ним під час складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення в яких останній вказував, що рухаючись по вул. Горького попереду був затор з декількох автомобілів. Зустрічна смуга була вільна. Затор майже зупинився, так як попереду була аварійна автівка, яка майже не рухалась. Так як зустрічна смуга була вільна він прийняв рішення об`їхати затор та коли він порівнявся з автівкою «TOYOTA CAMRY" д.н.з. НОМЕР_2 , він також вирішив об`їхати газову аварійну автівку не переконавшись в безпеці маневру. В той час коли він майже закінчив маневр, «TOYOTA CAMRY" вдарила його автомобіль в праву частину, а потім і аварійну автівку. Швидкість була мінімальна, тому вони одразу зупинилися та роз`їхалися на узбіччя по різні боки (а.с.7);

- письмові пояснення потерпілого ОСОБА_2 , згідно яких він їхав в правій полосі в напрямку дачі Кіровське, на його обгін пішов автомобіль "Ягуар" д.н.з. НОМЕР_1 і скоїв наїзд на його дзеркало з лівої сторони та пошкодив двері з лівої сторони (а.с.6).

Тобто, з вищенаведених показів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_2 вбачається, що вони є протилежними за своєю суттю та змістом, а протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №489108 від 24.04.2023 року (а.с.3) та схемою місця ДТП від 24.04.2023 року (а.с.5) підтвердити або спростувати пояснення сторін не вбачається можливим.

Натомість, згідно пояснень допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_3 , який був приведений судом до присяги та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання (а.с.21), вбачається, що він працює водієм у газовій службі та має водійський стаж 42 роки. Їхав зі швидкістю 40 км/год, габарити будки його машини становлять 2,4м. В кабіні авто були робочі, але вони не могли бачити подію ДТП. В той день вони їхали на виклик в бік смт. Обухівка зі слюсарем та майстром. Бачив позаду себе автомобіль, яким керував ОСОБА_2 , який слідував за ним на невеликій відстані, а також як водій «Ягуара» почав здійснювати обгін і одночасно з ним ОСОБА_2 здійснював маневр обгону його автомобіля, він почув шкребет та побачив, що автомобілі які здійснювали обгін «притерлися». Водій ОСОБА_2 , який керував автомобілем «Тойота», після маневру обгону різко здійснив маневр вправо та зупинився, ледь не зачепивши його своїм автомобілем. При цьому, водій автомобіля «Ягуар» проїхав деяку відстань та зупинився на лівій смузі.

Таким чином, показання свідка ОСОБА_3 підтверджують твердження ОСОБА_1 про те, що під час здійснення ним маневру обгону автомобіля «TOYOTA CAMRY" д.н.з. НОМЕР_2 , по зустрічній смузі, водій автомобіля «TOYOTA CAMRY" д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 одночасно із ним почав здійснювати маневр обгону автомобіля газової служби, який рухався попереду нього, не переконавшись у безпечності такого маневру, внаслідок чого сталася ДТП.

Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1 Правил дорожнього руху України (далі- ПДР), ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.13.1 ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Отже, аналіз досліджених під час судового розгляду та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме факту порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до положень ст.1 та ч.1 ст.2 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Таким чином слід дійти висновків про те, що судом першої інстанції, у порушення вимог ст.280 КУпАП, не було з`ясовано усіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення та суд дійшов передчасного висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не доведена беззаперечними доказами, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи апеляційним судом мають бути витлумачені на користь останнього.

Апеляційний суд констатує, що у даній справі судом першої інстанції не доведено «поза будь-яким розумним сумнівом», що ОСОБА_1 керував транспортним засобом із порушенням правил дорожнього руху, а саме п.13.1 ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Тому апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи сторони захисту про відсутність беззаперечних доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.8 ст.294 КУпАП, має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника Кулика І.Я. підлягає задоволенню, а постанова судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2023 року скасуванню із закриттям провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Кулика Ігоря Яковича - задовольнити.

Постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО