КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року суддя Київського апеляційного суду Ковальська В.В., розглянувши за участю захисника Гармаша М.Ю. та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника Гармаша М.Ю. на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 02 травня 2023 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а :

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 02 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 24 березня 2023 року близько 23 години 30 хвилин, в м. Києві, по вул. Тулузи, 3-Б, керував автомобілем «Мазда», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер», результат якого склав 0,93‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 02 травня 2023 року у справі адміністративне правопорушення №759/6227/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає, що зібраними у справі доказами не доведена винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення поза розумним сумнівом та в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також апелянт посилається на те, що працівниками поліції було порушено встановлений порядок проведення огляду на стан сп`яніння.

Як убачається з пояснень ОСОБА_1 він не погодився із результатами тесту, проведеного за допомогою приладу Драгер, що зафіксовано на відеозаписі, наявному в матеріалах справи, після чого поліцейський зазначив ОСОБА_1 , щоб той сідав до поліцейського авто, однак не доставив до медичного закладу, натомість вказав, що в лікарні буде застосовано той самий Драгер та в цьому немає сенсу.

Про незгоду ОСОБА_1 з результатами Драгеру свідчить також відсутність його підпису у відповідній графі акту огляду.

Вищезазначені обставини не направлення ОСОБА_1 для проходження огляду у лікаря-нарколога, після його незгоди з результатами огляду на місці за допомогою приладу Драгер, свідчать про не дотримання встановленого законом порядку огляду, а саме порушення ч. 3 ст. 266 КУпАП, п. 6 Порядку від 17 грудня 2008 року №1104, п. 7 Розділу І Інструкції від 09 листопада 2015 року №1452/735 та недійсність огляду, в силу ч. 5 ст. 266 КУпАП, що в свою чергу безпосередньо вказує на відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Окрім того, апелянт посилається на те, що відповідно до Інструкції до приладу Драгер 7510 кожні 6 місяців має бути проведена перевірка калібрування приладу лише уповноваженим персоналом.

Як убачається з інформації на чеку приладу Драгер, останнє калібрування було здійснено 13 вересня 2022 року, а тому шестимісячний інтервал обов`язкового калібрування сплинув 13 березня 2023 року.

Разом з тим, огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 за допомогою приладу Драгер проведено 24 березня 2023 року, тобто після спливу інтервалу обов`язкового калібрування, що свідчить про порушення інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та недопустимість результату приладу Драгер.

Більше того, за наявності факту незгоди з результатами огляду, який в даному випадку підтверджується відеозаписами з нагрудних камер, а також відсутністю підпису ОСОБА_1 у відповідній графі акту огляду, зазначеними у протоколі, достатнім та допустимим доказом може бути лише висновок закладу охорони здоров`я за результатами медичного огляду, який у свою чергу відсутній в матеріалах справи, оскільки поліцейські відмовились доставити туди ОСОБА_1 .

Також в апеляційній скарзі захисник посилається на провокацію з боку працівників поліції до вчинення адміністративного правопорушення.

Захисник зазначає, що з відеозапису, наявного в матеріалах справи вбачається, що поліцейські у процесі спілкування неодноразово запевняли ОСОБА_1 , що він має законне право відмовитись від проходження огляду - (02:58, 16:40 хв. відео). Також на 19:42 хв. відео зафіксовано, як після незгоди ОСОБА_1 з результатами Драгеру поліцейський замість направлення його до закладу охорони здоров`я вводить ОСОБА_1 в оману, зазначаючи, що в цьому немає сенсу, ніяким іншим чином огляд проводити не будуть, а буде застосовано той самий прилад.

Проте, згідно з п.15 Розділу 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом від 09.11.2015 №1452/735 за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженням встановлюється діагноз,який вноситься до акта медичного огляду.

Згідно п.12 Розділу 3 Інструкції, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Відповідно до п. 13 Розділу 3 Інструкції, для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Таким чином, саме бездіяльність поліцейських, виражена у не доставленні ОСОБА_1 до медичного закладу, а також дії працівників патрульної поліції щодо введення ОСОБА_1 в оману щодо процедури проведення огляду в лікарні фактично спричинили складання протоколу в подальшому.

Вищевикладені обставини, на думку захисника, свідчать про провокацію з боку працівників патрульної поліції до вчинення адміністративних правопорушень громадян, з метою їх подальшого викриття.

Окрім того, захисник посилається на недопустимість протоколу з огляду на те, що відповідно до ст. 256 КУпАП та п. 9 Розділу 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року № 1376 суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол.

Відповідно до п. 2.9 а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність між іншим, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Отже, ані ч. 1 ст. 130 КУпАП, ані жодною іншою нормою чинного законодавства не передбачено відповідальності за керування водієм транспортним засобом саме з ознаками сп`яніння.

Таким чином, всупереч вимогам чинного законодавства, суть адміністративного правопорушення, яка викладена у протоколі серії ААД №465287 від 24.03.2023 року, не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому сторона захисту просить суд визнати даний протокол, неналежним та недопустимим доказом.

Окрім того, захисник, посилаючись на практику ЄСПЛ, вважає, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить викладення обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, та вважає, що судом була порушена ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також право на захист ОСОБА_1 ..

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Гармаша М.Ю. та ОСОБА_1, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а постанову судді необхідно залишити без змін, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді про винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення, даними, що містяться у результатах тесту приладу «Drager» стосовно ОСОБА_1 , який склав 0,93 ‰, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, розпискою ОСОБА_1 , відеозаписами з нагрудних камер поліцейських.

Посилання захисника на порушення працівниками поліції встановленого порядку проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 є безпідставними та спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Так з відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що водієві ОСОБА_1 було роз`яснено встановлений законом порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я або на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного засобу - приладу Драгер.

ОСОБА_1 погодився на проведення огляду із застосуванням приладу Драгер та після отримання позитивного тесту після застосування вказаного приладу, поліцейський роз`яснив, що у разі незгоди з результатом огляду на місці зупинки транспортного засобу можна повести огляд у лікаря нарколога.

Позаяк ОСОБА_1 після вручення йому роздруківки тесту з приладу Драгер не висловлював ніяких заперечень та не виявив бажання на проведення огляду у лікаря нарколога, поліцейській склали відповідні документи, які засвідчили наявність стану алкогольного сп`яніння у водія, а також протокол про адміністративне правопорушення.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 проведено із застосуванням відеозапису на нагрудну камеру поліцейського.

Наведені обставини свідчать про те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено з дотримання вимог ст. 266 КУАП.

Посилання захисника про те, що ОСОБА_1 не погоджувався з результатами тесту є голослівними та спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

З нагрудної камери поліцейського убачається, що виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння сам ОСОБА_1 не заперечував, проте його дружина, яка у розмові з поліцейськими фактично підтвердила вживання її чоловіком алкогольних напоїв, після проведення тесту, почала піддавати сумніву те, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння, та під час підписання ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, диктувала йому пояснення щодо ознак алкогольного сп`яніння.

При цьому сам ОСОБА_1 не заперечував наявність у нього ознак сп`яніння та результату тесту на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу Драгер.

Відеозаписом з нагрудної камери поліцейського не підтверджується твердження захисника про те, що поліцейські відмовились доставити ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, як і те, що водій не погоджувався з результатом огляд на місці зупинки транспортного засобу.

При цьому посилання захисника на ту частину відео, де поліцейський роз`яснює ОСОБА_1 порядок проведення огляду на стан сп`яніння у лікаря-нарколога, який також застосовує прилад Драгер, не можна розцінювати, як ведення водія в оману, позаяк водієві була роз`яснена можливість проведення огляду у закладі охорони здоров`я, проте він не висловив бажання їхати до лікаря-нарколога.

Доводи захисника про те, що судом першої інстанції був проігнорований той факт, що в даному випадку був порушений міжкалібровочний інтервал алкотестера, передбачений виробником, так як згідно з роздруківкою алкотестера Alcotest Drager 7510, остання калібровка прибору проводилась 13 вересня 2022 року, а тому шестимісячний інтервал обов`язкового калібрування сплинув 13 березня 2023 року є безпідставними.

Так, відповідно до п. 13 наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 №1747 міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» становить 1 рік.

З роздруківки результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу Drager Alkotest 7510 від 24 березня 2023 року видно, що останнє калібрування вказаного приладу відбулось 13 вересня 2022 року, тобто в межах встановленого міжповірочного інтервалу.

Таким чином, огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений належним спеціальним технічним засобом, тому доводи апеляційної скарги захисника про порушення інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та недопустимість результату приладу Драгер є безпідставними.

Суддя апеляційного суду вважає голослівним твердження захисника про те, що мала місце провокація ОСОБА_1 з боку працівників поліції до вчинення адміністративного правопорушення.

Так, на думку захисника, саме бездіяльність поліцейських, виражена у не доставленні ОСОБА_1 до медичного закладу, а також дії працівників патрульної поліції щодо введення ОСОБА_1 в оману щодо процедури проведення огляду в лікарні фактично спричинили складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 був складений за порушення вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху, яким водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дії працівників поліції під час складання протоколу про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП ніяким чином не провокували ОСОБА_1 щодо будь-яких дій, пов`язаних з керуванням ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, відтак у даному випадку відсутня провокація до вчинення адміністративного правопорушення.

Суддя апеляційного суду не може погодитись з доводами апеляційної скарги захисника про те, що викладена у протоколі про адміністративне правопорушення суть адміністративного правопорушення, не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, за змістом обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, огляд проводився у встановленому законом порядку із застосуванням алкотестеру Драгер, результат позитивний - 0,93‰.

Отже, згідно з викладеними у протоколі про адміністративні правопорушення обставинами, ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння і за такі дії постановою судді районного суду він був підданий адміністративній відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому у постанові судді районного суду викладені обставини, які за своєю суттю відповідають обставинам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення, та складають суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 був позбавленим права на негайне і детальне інформування зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, а також на порушення права на захист є безпідставним, оскільки ОСОБА_1 була вручена копія протоколу про адміністративне правопорушення, у якому була викладена суть правопорушення, а під час розгляду справи в суді першої інстанції інтереси особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності захищав адвокат, який є професійним захисником.

Таким чином, у справі доказами поза розумним сумнівом доведена винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддею районного суду не було допущено порушень вимог процесуального закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відтак суддя апеляційного суду не убачає підстав для скасування постанови судді Святошинського районного суду міста Києва від 02 травня 2023 року щодо ОСОБА_1 та закриття провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 02 травня 2023 про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну захисника Гармаша М.Ю. - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська

[1]Справа №759/6227/23

Провадження № 33/824/2771/2023

Головуючий у першій інстанції Ясельский А.М.

Доповідач Ковальська В.В.