Номер провадження: 33/813/641/23
Номер справи місцевого суду: 496/5427/22
Головуючий у першій інстанції Галич О. П.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Дерезюк В.В.,

осіб, які з`явилися до судового засідання:

-ОСОБА_1 ,

-захисника Кот В.С. адвоката Райчева І.Д.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 30 січня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року від Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області до Біляївського районного суду Одеської області надійшли матеріали про адміністративне правопорушення за ознаками вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Постановою судді Біляївського районного суду Одеської області від 30 січня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката захисту про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Визнано ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 30 січня 2023 року та закрити провадження у справі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що будучи рибалкою-любителем, ОСОБА_1 постійно займається любительською риболовлею та має у власності човен, який він зберігає на території «Будинку рибака» у с. Маяки Одеської області, з працівниками якого він добре знайомий. Інколи, але не частіше ніж пару разів на рік, коли хтось з працівників захворів або зламалась техніка, працівники «Будинку рибака» можуть попросити ОСОБА_1 вивезти або забрати з місць відпочинку громадян, яким вони надають послуги з відпочинку. Таку допомогу ОСОБА_1 надає безоплатно. За обставин події, що розглядається, апелянт пояснює, що 01.11.2022 року, здійснюючи на прохання працівника «Будинку рибака» перевезення на берег відпочиваючих, які мали при собі видані працівником «Будинку рибака» перепустки на ім`я «Кот», ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції спільно інспекторами Ніжньодністровського національного природного парку та відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП, з яким ОСОБА_1 категорично не погодився та повідомив, що господарською діяльністю він не займався, а лише безоплатно виконував прохання працівника «Будинку рибака». При цьому будь-яких речей, документів, грошових коштів під час складання протоколу у ОСОБА_1 не вилучалось.

Також, наголошуючи про його невинуватість у вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, апелянт зазначає, що з доданих до протоколу письмових доказів, не вбачається, що ОСОБА_1 систематично надавав чи взагалі надавав послуги з перевезення пасажирів на маломірному судні з метою отримання прибутку. Із більшості письмових пояснень свідків також не вбачається факт їх оплатного перевезення саме ОСОБА_1 . У відповідності до пояснень вказаних осіб, вони домовлялись про відпочинок зовсім з іншими особами, вивозив їх на відпочинок не ОСОБА_1 та вони не надавали ОСОБА_1 будь-які грошові кошти. Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей щодо вилучення грошових коштів, які надавалися в якості оплати. Таким чином, посадовою особою, якою складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП, не зібрано та не надано суду доказів на підтвердження здійснення ОСОБА_1 систематичної господарської діяльності з надання платних послуг щодо перевезення пасажирів, а також здійснення такої діяльності без державної реєстрації або ліцензії. Тобто, в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достовірні докази, які б підтверджували, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарської діяльності та здійснював саме господарську діяльність з перевезення пасажирів без дозвільних на те документів. Також, в матеріалах справи відсутні дані про гроші, отримані від господарської діяльності, які повинні бути вилучені у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. З вказаних підстав апелянт просить закрити провадження у справі.

Дослідивши уважно матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Райчева І.Д., які з`явились до судового засідання та підтримали апеляційну скаргу, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на підставі наступного.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та піддаючи адміністративному стягненню у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджено вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 164 КУпАП.

Проте, погодитись з такими висновками районного суду не можна.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 542052 від 01.11.2022 року, ОСОБА_1 01 листопада 2022 року близько 13.00 год. за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Маяки, річка Глибокий Турунчук, проводив господарську діяльність без відповідних документів, а саме без ліцензії на перевезення пасажирів, без свідоцтва про реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності, чим порушив п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», яким передбачено видача ліцензії на перевезення пасажирів суб`єктам підприємницької діяльності, чим вчинив правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП (а. с. 1).

Частиною 1 ст. 164 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у діяльності, що містить ознаки господарської діяльності без державної реєстрації, як суб`єкта підприємницької діяльності або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Згідно вказаного протоколу ОСОБА_1 ставиться в провину вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, за такими кваліфікаційними ознаками, як: здійснення господарської діяльності без свідоцтва про реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності та без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Інші кваліфікаційні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП: провадження господарської діяльності без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом або у період зупинення дії ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди) у провину ОСОБА_1 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення не інкримінувались.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Згідно ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Отже підприємницька діяльність (підприємництво) є одним з видів господарської діяльності, який характеризується наявністю такої ознаки, як наявність мети одержання прибутку. Іншу частину обсягу поняття господарської діяльності відповідно до чинного господарського законодавства становить некомерційна господарська діяльність, яка не має на меті одержання прибутку.

За ч. 2 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Зі змісту ст. 8 Закону України «Про підприємництво», яка регламентує державну реєстрацію підприємництва, вбачається, що державна реєстрація суб`єктів підприємницької діяльності проводиться за наявності всіх необхідних документів за заявочним принципом протягом не більше п`яти робочих днів. Органи державної реєстрації зобов`язані протягом цього терміну внести дані з реєстраційної картки до Реєстру суб`єктів підприємницької діяльності та видати свідоцтво про державну реєстрацію встановленого зразка з проставленим ідентифікаційним кодом (для юридичних осіб), який надається органам державної реєстрації органами державної статистики, або ідентифікаційним номером фізичної особи - платника податків та інших обов`язкових платежів.

Як вбачається з п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягає такий вид господарської діяльності, як перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів внутрішнім водним, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

При цьому, ліцензія - це право суб`єкта господарювання на провадження виду господарської діяльності або частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню (п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності»).

Відповідно до п. 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Під здійсненням без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню згідно зі статтями 2, 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» та ст. 4 Закону України «Про підприємництво», треба розуміти здійснення без ліцензії таких видів господарської діяльності фізичними особами, зареєстрованими як суб`єкти підприємництва, та юридичними особами.

Отже, головною складовою даного складу адміністративного правопорушення є провадження господарської діяльності особою, яка не має державної реєстрації, як суб`єкта господарювання, або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом.

Апеляційний суд звертає увагу, що всебічність та повнота розгляду справи передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, ухвалення законного й обґрунтованого рішення.

В той же час, як передбачено ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. В даному випадку такий обов`язок покладений на працівників поліції.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 542052 від 01.11.2022 року працівниками поліції приєднано докази, з яких встановлено наступне.

ОСОБА_1 має посвідчення судноводія малого/маломірного судна № 00949/01 та згідно суднового білету СБ № 021468, виданий 04.08.2015 року Державною інспекцією України з безпеки на морському та річковому транспорті, є власником прогулянкового судна, 1980 року побудови, бортовий реєстраційний номер МРП-0324-К, який має призначення: «Бот прогулянковий», № 5501 (а. с. 15-17). Дане судно визнане відносно конструкції, обладнання та забезпечення придатним до плавання, що підтверджується свідоцтвом про придатність малого судна до плавання № 075769, яке дійсне до 24.07.2026 року. Крім того, відповідно до акту огляду малого судна № 315-013654-20 дане прогулянкове судно в результаті огляду знайдено в придатному технічному стані (а. с. 11-14).

01.11.2022 року о 21-29 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 01.11.2022 року о 21-29 год за адресою: Біляївський район, с. Маяки, водна поліція, річка ОСОБА_2 , ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність по перевезенню людей плавзасобом, не маючи ліцензії на перевезення та не маючи свідоцтва підприємницької діяльності, чим порушив ст. 164 ч. 1 КУпАП. Повідомлено з метою реєстрації, що вбачається з рапорту на ім`я начальника ОРУ № 2 ГУНП в Одеській області (а. с. 3).

На виконання вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП щодо збирання доказів працівниками поліції на місці події здійснено відбирання пояснень у особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та свідків.

ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень працівникам поліції (а. с. 4).

З письмових пояснень, наданих інспектору поліції свідком ОСОБА_3 , вбачається, що останній раніше користувався послугами гр. ОСОБА_4 , який надає такі послуги на баркасі, номер МРП-0324-К, видаючи талони зі своїм прізвищем або прізвиськом « ОСОБА_5 ». Свідок користувався такими послугами двічі, зокрема 20.09.2022 року і 31.10.2022 року. Домовившись в телефонному режимі про вивіз на рибалку, 31.10.2022 року ОСОБА_3 разом з товаришем прибув до причалу «Будинок рибака», де вони завантажили речі та розрахувалися з гр. ОСОБА_4 , сплативши по 900 грн., після чого їх вивезли на річку ОСОБА_2 та висадили на берег для лову риби. 01.11.2022 року в 13-00 год. гр. ОСОБА_4 приїхав з метою забрати ОСОБА_3 разом з іншими рибаками (а. с. 5).

В письмових пояснень, наданих інспектору поліції свідком ОСОБА_6 , останній вказав, що 31.10.2022 року він разом з товаришем виїхав на річку ОСОБА_2 з метою відпочинку та ловлі риби, до місця їх доставив перевізник на моторному човні за плату у розмірі 900 грн., при цьому видали талон-перепустку, у якій було зазначено перевізника ОСОБА_5 . Про перевезення свідок домовився з перевізником завчасно. 01.11.2022 року на баркасі, номер МРП-0324-К, свідок з товаришем повернулися до стоянки «Будинок рибака» у с. Маяки (а. с. 6).

З письмових пояснень, наданих інспектору поліції свідком ОСОБА_7 , вбачається, що 30.10.2022 року свідок користувався послугами перевезення на річку ОСОБА_2 , які надавав йому перевізник ОСОБА_4 на баркасі, номер НОМЕР_1 , за плату у розмірі 900 грн., при цьому йому видано талон з записом «Кот». 01.11.2022 року о 13-00 год. вищевказаний перевізник забрав його з берега річки (а. с. 7).

З письмових пояснень, наданих інспектору поліції свідком ОСОБА_8 , вбачається, що 31.10.2022 року під час перевезення на берег річки ОСОБА_2 свідок користувався послугами перевізника на ім`я ОСОБА_9 (а. с. 8).

Відповідно до письмових пояснень, наданих інспектору поліції свідком ОСОБА_10 , 31.10.2022 року останній з товаришем приїхали на річку ОСОБА_2 на рибалку. Перевезення було здійснено з «Будинку рибака» на моторному човні невідомим свідку чоловіком, про якого він дізнався з оголошення в мережі Інтернет. Під час перевезення свідку надано талон-перепуску, перевізник ОСОБА_5 (а. с. 9).

З письмових пояснень, наданих інспектору поліції свідком ОСОБА_11 , вбачається, що 31.10.2022 року свідок приїхав в с. Маяки Одеської області до «Будинку рибака», де спитав, з ким він може виїхати на рибалку на річку ОСОБА_2 . Таку послугу йому запропонував невідомий йому раніше чоловік за плату у розмірі 900 грн., на що свідок погодився. При прибутті до берега річки свідку видали талон-перепустку з даними перевізника ОСОБА_5 (а. с. 10).

До матеріалів справи також приєднано світлини прогулянкового судна, бортовий реєстраційний номер МРП-0324-К, з пасажирами (а. с. 19), шести талонів-перепусток з зазначенням прізвища « ОСОБА_5 » (а. с. 20), фотокопію протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 122447 від 05.09.2022 року за ч. 1 ст. 164 КУпАП відносно ОСОБА_1 (а. с. 18).

В ході провадження в суді першої інстанції управлінням поліції до суду надано диск з відеозаписом, а також судом допитано свідків працівників поліції, які пояснили, що ОСОБА_1 було здійснено систематичне платне перевезення людей, без відповідного дозволу. Особи які користувалися послугами ОСОБА_1 добровільно надали пояснення та талончики. Грошові кошти на місці події не вилучалися, так як громадяни раніше здійснили сплату послуг перевезення, які надавав ОСОБА_1 .

Додані до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 164 КУпАП, докази безумовно свідчать, що ОСОБА_1 дійсно здійснював перевезення фізичних осіб громадян, до місця стоянки прогулянкового судна, належного ОСОБА_1 , біля «Будинку рибака» з рибалки.

Проте, вбачається, що про перевезення від «Будинку рибака» на річку ОСОБА_2 рибалки домовлялися з невідомою особою за 900 грн. і після прибуття до «Будинку рибака».

ОСОБА_1 категорично заперечував факт отримання від рибалок грошових коштів і пояснив, що на прохання знайомого, який працює у «Будинку рибака», де він орендує стоянкове місце для свого катеру за 850 грн. щомісячно, він погодився забрати рибалок з річки ОСОБА_2 та доставити їх до «Будинку рибака». Оплату при цьому він не отримував.

Зі змісту відібраних у свідків пояснень не деталізовано факту передачі грошових коштів саме ОСОБА_1 , а працівники поліції не здійснили таких заходів забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення, як особистий огляд та огляд речей у ОСОБА_1 (ст. 264 КУпАП), а також вилучення в порядку ст. 265 КУпАП речей та документів (грошових коштів).

Не було встановлено правовий статус «Будинку рибака», не з`ясовано вид господарської діяльності юридичної особи або ФОП, якій є власником цього будинку або, які здійснюють там господарську діяльність, не встановлено в чому ця діяльність полягає і про характер взаємовідносин з ОСОБА_1 , який, стверджує, що він на власному катері їздить на риболовлю у різні місця ріки Дністер та її притоки ОСОБА_2 та іноді на прохання знайомого з «Будинку рибака» забирає людей з ОСОБА_12 і доставляє їх до «Будинку рибака», але при цьому заперечує отримання ним за це грошових коштів.

Оскільки наявність у ОСОБА_1 грошових коштів під час перевезення ним рибалок не зафіксовано, самі лише пояснення свідків про неодноразову оплату ними послуг перевезення від «Будинку рибака» на річку ОСОБА_2 за домовленістю з невідомою особою не достатньо для висновку про здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності.

Зі змісту пояснень наданих свідками ОСОБА_6 , ОСОБА_10 зазначено, що від «Будинку рибака» до річки ОСОБА_2 їх доставляв невідомий чоловік на моторному човні за плату 900 грн., а забирав їх інший чоловік на баркасі ( ОСОБА_13 ).

Свідок ОСОБА_8 також вказував, що від «Будинку рибака» до річки ОСОБА_2 він користувався послугами іншого перевізника на ім`я ОСОБА_9 .

Проте всім цим особам видавались талони-перепустки з прізвищем перевізника « ОСОБА_5 ».

Проаналізувавши дані показання свідків апеляційний суд вбачає, що до місця риболовлі та у зворотному напрямку до «Будинку рибака» їх доставляли різні особи, але при цьому у талоні перепустці зазначено прізвище перевізника « ОСОБА_5 », що не дає підстав для ствердження, що цим перевізником є саме ОСОБА_13 .

Самі показання свідків чітко не свідчать, кому саме вони передавали гроші у сумі 900 грн., а додані до матеріалів адміністративної справи докази не містять акту про вилучення грошових коштів у ОСОБА_14 під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення або принаймні акту фіксації у нього цих коштів з передачею їх йому на відповідальне зберігання до розгляду адміністративної справи.

Також не встановлена особа, причетна до участі в наданні послуг з оплатного перевезення рибалок, з якою домовлялись деякі рибалки щодо доставки їх на місце риболовлі і у зворотному напрямку за 900 грн., а також особа, яка на моторному човні доставляла рибалок з «Будинку рибака» до річки ОСОБА_2 , якій сплачувалось 900 грн., і яку роль у цьому відіграє « ІНФОРМАЦІЯ_1 », на прохання особи з якого ОСОБА_13 іноді забирає людей з річки ОСОБА_2 і доставляє їх до «Будинку рибака».

Додана до матеріалів справи фотокопія протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 122447 від 05.09.2022 року за ч. 1 ст. 164 КУпАП відносно ОСОБА_1 апеляційним судом не приймається до уваги, оскільки постановою судді Біляївського районного суду Одеської області від 14 жовтня 2022 року у справі № 496/4221/22 провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Отже, під час апеляційного перегляду матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП не встановлено належних та достатніх доказів, що ОСОБА_1 здійснював саме господарську діяльність з перевезення пасажирів з ознакою систематичності без свідоцтва про реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності та без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Само по собі фіксування факту перевезення осіб на прогулянковому судні не є достатньою підставою вважати закінченим склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, а вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності доведеною.

Суд першої інстанції в порушення вимог ст. 278 КУпАП на зазначені недоліки протоколу про адміністративне правопорушення належної уваги не звернув.

В силу вимог ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З даних положень Основного Закону виходить, що суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише за наявності всіх елементів складу адміністративного правопорушення: об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкту, суб`єктивної сторони.

Таким чином, дослідивши та перевіривши в ході апеляційного розгляду усі наявні в справі докази, апеляційний суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, за обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у постанові районного судді, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для притягнення його до адміністративної відповідальності, встановлено не було. При цьому всі можливості для усунення сумнівів вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих у справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі та зробити беззаперечний і однозначний висновок про наявність підстав для притягнення за наведених обставин ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження по справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За вказаних обставин, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю за відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 30 січня 2023 року скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі пункту першого частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе