ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1145/23 Справа № 203/1235/23 Суддя у 1-й інстанції - Безрук Т. В. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі головуючого судді Крот С.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Бєліка А.С. на постанову Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 02 травня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 700 грн. із стягненням на користь держави судового збору у розмірі 536,80 грн., -

за участю:

представника потерпілого Заніздри А.П.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 02 травня 2023 року головою Центральної адміністрації ДМР 10 лютого 2022 року прийнято розпорядження № 35-р, яким визначений порядок побачень ОСОБА_2 із дітьми: ОСОБА_3 , 2017 р.н., ОСОБА_4 , 2018 р.н., за попередньою домовленістю з ОСОБА_1 : 1 та 3 субота місяця з 10.00 год. до 20.00 год., 1 та 3 неділя місяця з 10.00 год. до 19.00 год., однак ОСОБА_2 04 лютого 2023 року, 05 лютого 2023 року, 18 лютого 2023 року, 19 лютого 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , тобто у визначені дні, не зміг побачити дітей, двері йому не відчинили, у зв`язку з чим останній звернувся до поліції. Вказаними діями ОСОБА_1 не виконала встановлений порядок побачень, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 184 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, стягнути з Управління служби у справах дітей Центральної адміністрації ДМР на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги зазначає, що ОСОБА_1 не вчиняла інкримінованого їй правопорушення, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження її винуватості. Зазначає, що ОСОБА_2 зі своїм адвокатом та органом опіки з метою виправдання невиконання ОСОБА_2 батьківських обов`язків змусили ОСОБА_1 написати пояснення, на підставі яких в подальшому на останню було складено протокол. Вказує, що за фактом таких дій органу опіки Уповноваженим ВРУ з прав людини прийнято рішення про відкриття провадження. Зазначає, що пояснення ОСОБА_2 не можуть бути доказом винуватості ОСОБА_1 , оскільки останній є зацікавленою особою і його слова нічим не підтверджені. Вважає, що скрін-шоти переписки Viber не є допустимим та належним доказом винуватості ОСОБА_1 . Звертає увагу, що через вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства було скасовано встановлений графік спілкування дітей з ним, при цьому щодо ОСОБА_2 було відкрито кримінальне провадження за фактом замаху на викрадення дітей та нанесення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень. Зазначає, що відповідно до нового розпорядження адміністрації Центрального району ДМР від 18 квітня 2023 року спілкування дітей та батька можливе лише за допомогою технічних засобів відеозв`язку.

ОСОБА_1 та її захисник Бєлік А.С. у судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, у зв`язку з чим справу розглянуто за відсутності вказаних осіб.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши представника потерпілого, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно ст. 158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно ч. 2 ст. 19 Сімейного кодексу України рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду.

Диспозицією ч. 5 ст. 184 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції у відповідності до вищезазначених вимог закону належним чином з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 184 КУпАП, ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи, а саме: протоколі про адміністративне правопорушення, складеному уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; копії розпорядження Голови центральної адміністрації Дніпровської міської ради від 10 лютого 2022 року № 35-р, копіях відповідей ВП № 6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області № 436/405 від 14 лютого 2023 року, № 436/407 від 14 лютого 2023 року, № 436/481 від 24 лютого 2023 року, № 436/482 від 24 лютого 2023 року за результатами перевірки звернень ОСОБА_2 № 1869 від 04 лютого 2023 року, № 1912 від 05 лютого 2023 року, № 2633 від 18 лютого 2023 року, № 6679 від 19 лютого 2023 року щодо відмови ОСОБА_1 у побаченні з їх спільним дітьми; скрін-шотами листування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідно до яких у ОСОБА_1 відсутній намір забезпечувати зустрічі дітей з батьком, а також іншими наявними доказами у справі.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 184 КУпАП.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Посилання захисника на те, що судом першої інстанції не було встановлено усі обставини справи та не надано оцінку доводам сторони захисту, не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.

Доводи захисника про те, що за фактом незаконних дій органу опіки, які разом із ОСОБА_2 та його адвокатом з метою виправдання невиконання ОСОБА_2 батьківських обов`язків змусили ОСОБА_1 написати пояснення, на підставі яких в подальшому на останню було складено протокол, Уповноваженим ВРУ з прав людини прийнято рішення про відкриття провадження, не є підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки сам по собі факт відкриття провадження за вказаною заявою не підтверджує винуватість ОСОБА_2 та органу опіки у вищевказаних діях, при цьому відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Вказаний принцип презумпції невинуватості також закріплений у ратифікованих Верховною Радою України міжнародно-правових актах, зокрема, у ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини, у п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Пояснення потерпілого ОСОБА_2 самі по собі не є достатнім доказом винуватості

ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 184 КУпАП, як правильно зазначає в апеляційній скарзі захисник, разом з тим вказані пояснення повністю узгоджуються з іншими письмовими доказами у справі та підтверджують факт невиконання ОСОБА_1 розпорядження Голови центральної адміністрації Дніпровської міської ради від 10 лютого 2022 року № 35-р щодо визначення способів участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними ОСОБА_2 .

Не заслуговують на увагу і доводи захисника про те, що скрін-шоти переписки Viber не є допустимим та належним доказом винуватості ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 5 Закону "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 15 липня 2022 року у справі №914/1003/21 зазначив, що на відміну від електронного документа, електронний доказ - це будь-яка інформація в цифровій формі, що має значення для справи, таким чином, повідомлення (з додатками), відправлені електронною поштою, є електронним доказом.

Також Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2020 року у справі №905/2319/17, від 25 березня 2020 року у справі №570/1369/17, від 13 липня 2020 року у справі №753/10840/19 та від 27 листопада 2019 року у справі №1540/3778/18 дійшов висновку, що переписка у Viber, Skype та інших месенджерах, включно з голосовими повідомленнями та іншим, є належним електронним доказом у судових справах.

Крім того, як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду стороною захисту за наявності сумнівів у достовірності інформації, що міститься на роздруківках скрін-шотів переписки Viber, не було заявлено клопотань про огляд мобільного телефону потерпілого з метою встановлення справжності відомостей, що містяться у вказаних роздруківках, а також не було надано доказів на підтвердження внесення потерпілим будь-яких змін у них.

Посилання захисника на те, що щодо ОСОБА_2 було відкрито кримінальне провадження за фактом замаху на викрадення дітей та нанесення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, спростовуються наданою представником потерпілого відповіддю дізнавача сектору дізнання ВП №6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 05 травня 2023 року №436/24А3, згідно якої 10 березня 2023 року за даними фактами було відкрито кримінальні провадженні, внесені до ЄРДР за №0000092 та №0000093, які 23 березня 2023 року за рішенням прокурора Західної окружної прокуратури м.Дніпра було об`єднано, а 25 квітня 2023 року було прийнято рішення про закриття кримінального провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Посилання захисника на те, що розпорядженням голови адміністрації Центрального району ДМР від 18 квітня 2023 року №93-р було внесено зміни до розпорядження голови адміністрації Центрального району ДМР від 10 лютого 2022 року №35-р щодо графіку спілкування ОСОБА_2 з дітьми, має місце, проте вказаним рішенням не встановлено факт вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо ОСОБА_1 та їх дітей, а лише зазначено, що вказані у розпорядженні голови адміністрації Центрального району ДМР від 18 квітня 2023 року №93-р зміни діють до прийняття правоохоронними органами або судом рішення по факту заподіяння дітям тілесних ушкоджень. При цьому відповідно до вищевказаної відповідді дізнавача сектору дізнання ВП №6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 05 травня 2023 року №436/24А3 об`єднане кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за фактом заподіяння малолітнім ОСОБА_5 та ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, 25 квітня 2023 року закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду захисником не надано достатньо доказів на спростування зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин правопорушення.

Та обставина, що управління служба у справах дітей Центральної адміністрації ДМР та суд по-іншому оцінюють докази порівняно з оцінкою їх стороною захисту, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість суду.

З огляду на вищезазначене, сукупність досліджених в суді першої та апеляційної інстанцій доказів підтверджує, що дії ОСОБА_1 кваліфіковані вірно за ч. 5 ст. 184 КУпАП.

З огляду на те, що вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин справи про адміністративні правопорушення, не має підстав вважати, що в ньому допущена суттєва неповнота судового розгляду.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

З огляду на зазначене викладені в обгрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків суду першої інстанції та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

При розгляді справи судом порушень вимог ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 184 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Бєліка А.С. залишити без задоволення.

Постанову Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 02 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 184 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот