ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/1869/23 Головуючий в 1 інст. Мінгазов Р.В.
Провадження № 33/807/525/23 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі захисника адвоката Філіпського О.С., за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Філіпського О.С. на постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 19.05.2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130, КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 23.03.2023о 11-30год.по вул. Леніна в с. Новоолександрівка в Запорізькому районі Запорізької області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Crafter д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку за допомогою спеціального технічного приладу газоаналізатора «Alcotest Drager 6820». Результат: позитивний, 0,22 %о проміле. Тест №1947. Від керування транспортного засобу відсторонений, шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР. Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9А Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Філіпський О.С. вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що матеріали справи не містять доказів того, що у ОСОБА_1 були ознаки, які б слугували підставою для проведення огляду на стан сп`яніння. Відеозапис не містять того, що ОСОБА_1 мав будь-які ознаки сп`яніння.

Наголошує, що працівники поліції не забезпечили доставляння ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я.

Крім того, результат огляду на місці події складає 0,22 проміле, що перебуває в межах допустимої похибки.

Просить апеляційний суд поновити строк на оскарження, оскільки справу було розглянуто без ОСОБА_1 . Копія постанови не направлялася, а лише 05.06.2023 року захисник мав змогу ознайомитися з постановою суду першої інстанції, тобто поза межами строк на оскарження.

Також просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши захисника адвоката Філіпського О.С., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки справу було розглянуто без ОСОБА_1 . Відомості про отримання ОСОБА_1 копії постанови в матеріалах справи відсутні. Лише 05.06.2023 року захисник мав змогу ознайомитися з постановою суду першої інстанції, тобто поза межами строк на оскарження.

Зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не вбачається. Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу правовладдя, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

Щодо розгляду апеляційної скарги по суті справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Готуючись до розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, підлягають вирішенню питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У відповідності з ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст. 6 Європейської Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Як передбачено ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий розгляд справи та встановлення обґрунтованості будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

У практиці Європейського суду з людських прав існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеср проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та ін.).

Усталеною практикою Європейського суду з людських прав, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають належним чином бути викладені підстави, на яких вони ґрунтуються (рішення у справі «Морейра Феррейра проти Португалії (№ 2)» [ВП] (Moreira Ferreira v. Portugal (no. 2) [GC], заява № 19867/12, пункт 84, від 11 липня 2017 року). При розгляді питання справедливості кримінального провадження Суд встановлював, зокрема, що, ігноруючи конкретний, відповідний і важливий аргумент обвинуваченого, національні суди не виконують своїх зобов`язань за пунктом 1 статті 6 Конвенції (рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), заява № 42310/04, пункт 280, від 21 квітня 2011 року).

Право на справедливий судовий розгляд може вважатися ефективним, тільки якщо клопотання чи зауваження сторін дійсно «заслухані», тобто належним чином розглянуті судом (рішення у справі «Кармель Суліба проти Мальти» (Carmel Saliba v. Malta), заява № 24221/13, пункт 65, від 29 листопада 2016 року).

За змістом п. 42 рішення Європейського суду з прав людини «Бендерський проти України» від 15.11.2007 року зазначається, що право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені.

Вказані вимоги закону і установленої практики захисту прав людини при розгляді судом першої інстанції адміністративної справи щодо ОСОБА_1 належним чином не виконані, виходячи з наступного.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №389892 (а.с.3), направлення на огляд водія (а.с.5); роздруківку з приладу «Драгер 6820» (а.с.6); акт огляду на стан сп`яніння (а.с.7); оптичний носій інформації у вигляді СД-диску (а.с.10).

Разом з тим, суд першої інстанції, виходячи зі змісту постанови, не надав належної оцінки доказом у справі, внаслідок чого ОСОБА_1 було помилково визнано винним у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Відповідно до змісту відеозапису (а.с.10) вбачається, що працівник поліції під час проведення огляду не зафіксував процедуру проходження ОСОБА_1 огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою «Драгер 6820» та йому було роз`яснення порядок проведення такого огляду.

Працівник поліції під час освідування особи, відійшов в бік за проханням іншого працівника поліції, тим самим не здійснив фіксування огляду ОСОБА_1 , що є порушенням ст. 266 КУпАП.

Крім того, в подальшому, на відеозаписі зафіксовано те, що ОСОБА_1 не погодився з результатами, які були вказані працівником поліції та прохав здійснити повторний огляд. Працівник поліції відмовив в проханні водія ОСОБА_1 та не роз`яснив його право пройти огляд на визначення стану сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Такі дії працівника поліції є істотним порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року та ст.266 КУпАП.

Вказані порушення унеможливлюють доведення об`єктивної сторони інкримінованого правопорушення.

Крім того, суд першої інстанції не врахував, що результати огляду у вигляді 0,22 проміле можуть перебувати в межах допустимої похибки.

Відповідно до технічних характеристик приладу Drager Alcotest 6820 границі допустимої похибки в робочих умовах для масової концентрації алкоголю у видихуваному повітрі: абсолютна похибка +/- 0,02 проміле - у діапазоні від 0 до 0,4 проміле, відносна похибка: +/- 5 % - у діапазоні понад 0,4 проміле.

Отже, виходячи з наведеного в організмі ОСОБА_1 з допомогою приладу Drager Alcotest 6820 було виявлено алкоголь на рівні технічної похибки, яка є допустима під час застосування зазначеного технічного засобу, тобто в організмі водія можливий алкоголь як на рівні 0,22 проміле, так і на рівні 0,19 проміле, що є в межах допустимих норм та не тягне за собою наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином апеляційним судом встановлено обґрунтований сумнів в тому, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, апеляційний суд доходить висновку про відсутність достатніх підстав для притягнення ОСОБА_1 в даній конкретній ситуації до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із недоведеністю його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду обставин.

Проте, Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено рішення суду у разі недоведеності винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому апеляційний суд доходить висновку про закриття провадження в цій частині на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 вказаного складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, постанова суду підлягає скасуванню, провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому апеляційна скарга захисника підлягає до задоволення.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Філіпського О.С. задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Філіпського О.С. задовольнити.

Постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 19.05.2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 317/1869/23