ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 689/576/22

Провадження № 33/4820/12/23

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Бережний С.Д., з участю секретаря судового засідання Цимбалістої В.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 05 травня 2022 року,-
встановив:

Постановою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 05 травня 2022 року,-
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , водія військової частини НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 496 грн. 20 кой. судового збору.
За постановою суду, ОСОБА_1 13 квітня 2022 року р 21 год. 20 хв. на автомобільній дорозі Ярмолинці - Кам`янець-Подільський 2 км.+800 м. керував транспортним засобом - автомобілем марки «Аudi», номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями порушив підпункт а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за №1306. Відповідно до цієї норми водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вважає, що постанова суду є незаконною, оскільки факт його вини належними та допустимими доказами не доведено так як за кермом транспортного засобу перебував його племінник - ОСОБА_2 , який з`їхавши з дороги, відійшов на декілька хвилин за допомогою. Він лише перебував в салоні автомобіля чекаючи родичів. Під час розгляду справи судом першої інстанції він надавав заяви від ОСОБА_2 , що за кермом автомобіля був саме він, а також заявляв клопотання про допит даного свідка, проте його звернення залишилися поза увагою суду.
Вказував, що в процесі розгляду справи він надавав свідчення, які йому рекомендував його адвокат. При цьому намірів вводити суд в оману не мав, а повністю покладався на компетенцію адвоката через свою юридичну необізнаність.
Зазначає, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не є достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших доказів.
Звертає увагу ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі і на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, а тому наданий суду відеозапис є також недопустимим доказом.
Зазначав, що він працює на посаді водія у Збройних Силах України, захищає територіальну цілісність держави. У зв`язку з позбавленням його права керування транспортними засобами він не зможе виконувати свій обов`язок щодо захисту країни в період військового стану.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді, зокрема за ч. 1 ст. 130 КУпАП, дотримався зазначених вимог закону.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За змістом п. п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння.

Відповідно до п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Хоча ОСОБА_1 винним себе не визнав, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених судом першої інстанції. Зокрема, відомостями із:
-протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №302361 від 13 квітня 2022 року, з якого вбачається, що цього ж дня о 21 год. 20 хв. ОСОБА_1 на автомобільній дорозі Ярмолинці - Кам`янець-Подільський 2 км.+800 м. керував транспортним засобом - автомобілем марки «Аudi», номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями порушив підпункт а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
-письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили, що в їхній присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу;
-даних висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.04.2022 року складеного ОСОБА_5 в КНП «ХОЗЗНПД» ХОР с.Скаржинці, Ярмолинецького району Хмельницька області;
-відеоматеріалами наданими працівниками поліції.

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, ОСОБА_1 не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

Посилання ОСОБА_1 на те, що на момент означеної події він автомобілем не керував, тому не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, де заслуговують на увагу суду. Такі показання розцінюються судом як спроба ОСОБА_1 уникнути відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

З дослідженого апеляційним судом відеозапису вбачається зафіксований на узбіччі автомобіль марки «Аudi», в салоні автомобіля перебувало двоє неповнолітніх дітей та доросла особа, яким виявився ОСОБА_1 . Інших осіб на місці події виявлено не було. Під час розмови з працівниками поліції ОСОБА_1 повідомив, що в автомобілі інших осіб не перебувало,визнав факт керування автомобілем, відповідаючи на питання поліцейського. Крім того на відеозаписі не зафіксовано, що ОСОБА_1 вказував на керування автомобілем іншою особою. По суті правопорушення зазначив, що вживав алкоголь, а саме: випив лише 0,5 пива світлого і керував транспортним засобом.

Також на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 проходив відповідний огляд на стан сп`яніння у в КНП «ХОЗЗНПД» ХОР с.Скаржниці, з використанням спеціального технічного засобу, який проводився лікарем, під час якого було встановлено факт наявності алкоголю в видихуваному апелянтом повітрі 2,26 %о, за наслідками якого був складений відповідний висновок.

Дані відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції достатньо повно відображають обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, узгоджуються із ними і не викликають жодних сумнівів у їх відповідності фактичним обставинам справи.

Твердження апелянта про те, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні відомості про джерело походження відеозапису, не дає підстав вважати такий доказ недопустимим, оскільки, як видно з самого запису, він здійснювався на нагрудну камеру поліцейського. Апелянтом будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищевказаного відеозапису, не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.

Апеляційний суд вважає, що в суду першої інстанції не було необхідності виклику та допиту ОСОБА_2 , з приводу обставин огляду, зафіксованих на відео. Тому такі твердження апелянта щодо неповноти судового розгляду не можуть бути враховані судом, як підстава для скасування постанови суду з цих підстав.

Допитаний в суді апеляційної інстанції за клопотанням ОСОБА_1 , свідок ОСОБА_2 показав, що саме він керував транспортним засобом 13 квітня 2022 року.

Суд оцінює критично пояснення ОСОБА_2 , як свідчення зацікавленої особи дані з метою побудови версії ОСОБА_1 , про те, що останній не керував транспортним засобом, вбачає в них спробу останнього уникнути відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки ці показання спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Статтею 34 КУпАП зазначено, що обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: 1) щире розкаяння винного;2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди;3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставині) вчинення правопорушення неповнолітнім; 5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року.

Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення до ОСОБА_1 судом першої інстанції було враховано дані про особу винного. Доводи апеляційної скарги, що керування автомобілем є необхідним для виконання ним своїх посадових обов`язків на посаді водія у Збройних Силах України під час військового стану не вказує на наявність підстав для скасування постанови та закриття провадження, чи пом`якшення стягнення, зважаючи на безальтернативність стягнення, передбаченого санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Зібрані та досліджені судом першої інстанції докази, які є належними та допустимими, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, давали суду прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень процесуального чи матеріального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі мотивів, допущено не було.

Таким чином всі наявні в матеріалах справи докази в своїй сукупності доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, підстав для скасування постанови суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі та закриття провадження на підставі п.7 ст. 247 КУпАП апеляційний суд не вбачає, постанова суду є законною та обґрунтованою.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 294 КУпАП, суддя,-

постановив:

Постанову Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 05 травня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду С.Д. Бережний