Кагарлицький районний суд Київської області
_____________________________________________________________________________
22.09.2023 Справа №: 368/964/23
провадження 3/368/357/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2023 рокум. Кагарлик

Суддя Кагарлицького районного суду Київської області Шевченко І.І. розглянувши матеріали, які надійшли від ВП №1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, працюючого ДСНС 17 ДПРЧ 4 ДПРЗ начальником караулу, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 130210 від 07.07.2023 року вбачається, що 07 липня 2023 року 02 год. 11 хв на адміністративній дорозі Київ Знам`янка ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «ACURA MPX», державний номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що оскільки він не керував транспортним засобом, тому і підстав для проходження на стан сп`яніння не було.

Адвокат Козачков Віталій Ігорович, що діє в інтересах ОСОБА_1 22.09.2023 року подав клопотання до суду, в якому просить справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, оскільки твердження про те, що ОСОБА_1 07 липня 2023 року о 02 годині 11 хв. керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а тим паче в стані алкогольного сп`яніння та адміністративні матеріали не містять належних та допустимих доказів. Більше того, з матеріалів справи вбачається що транспортний засіб «ACURA MPX» д.н.з. НОМЕР_2 не був зупинений поліцейськими, а поліцейські прибули за викликом на місце де знаходився в нерухомому стані транспортний засіб «ACURA MPX» д.н.з. НОМЕР_2 . Так, з картки первинного обліку інформації яка надійшла по телефону від 07.07.2023 №3538 вбачається, що черговий тер оборони ОСОБА_2 о 02 год. 11 хв. повідомив про те, що о 02:10:00 год 07.07.2023 року автомобіль злетів у кювет. Тобто, час нібито скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення зазначений в протоколі не відповідає дійсності. І достеменно встановити дійсний час та особу, яка керувала транспортним засобом «ACURA MPX» д.н.з. НОМЕР_2 не вбачається за можливе. Більше того, з пояснень свідків, що містяться в матеріалах справи зазначено, що особи, які надавали пояснення, 07.07.2023 року близько 02:30 год. були свідком як водій ОСОБА_1 керував автомобілем. Тобто, свідком як ОСОБА_1 керував транспортним засобом в момент складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Також, твердження про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як проведеного поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів так і в закладах охорони здоров`я також не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 поліцейські не пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладах охорони здоров`я. Більше того, поліцейські не роз`яснили ОСОБА_1 а ні її прав, а ні порядку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а ні відповідальності за відмову від проходження від огляду на стан сп`яніння. Отже, ОСОБА_1 не порушував вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, та відповідно й не повинен нести відповідальність.

При цьому, слід зазначити що з матеріалів справи не можливо достеменно встановити час складення протоколу про адміністративне правопорушення, сам протокол про адміністративне правопорушення серія ААД №130210 від 07 липня 2023 року складений не в присутності ОСОБА_1 та не наданий останньому для ознайомлення.

ОСОБА_3 , який є поліцейським ВП № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київські області в судовому засіданні пояснив, що був на чергуванні в складі патрульної групи. На службовий планшет БРАС 320 надійшло повідомлення. Виїздом на місце події було встановлено, гр. ОСОБА_1 перебував у автомобілі «ACURA MPX», державний номерний знак НОМЕР_2 , який знаходився у кюветі з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» та в медичному закладі відмовився.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та з`ясувавши повно, всебічно, об`єктивно усі обставини справи, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 130210 від 07.07.2023 року вбачається, що 07 липня 2023 року 02 год. 11 хв на адміністративній дорозі Київ Знам`янка ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «ACURA MPX», державний номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 1.3. Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст. 32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливість, необхідні для підготовки свого захисту, захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Так, в контексті рішення ЄСПЛ "Надточій проти України (заява №7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі "Аллене де Рібермон проти Франції", Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Європейський Суд з прав людини у рішенні "Шмауцер проти Австрії" від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення "кримінального обвинувачення".

Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки "право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності" (рішення ЄСПЛ у справі "Маліге проти Франції" від 23.09.1998 року).

Як підсумок, виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто, предметом з`ясування по даній справі є встановлення факту керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння особою, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Так, порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, а процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та оформлення результатів такого огляду визначається Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Пунктом 6 Розділу І Інструкції №1452/735 визначено, що огляд на стан сп`яніння також проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Зі змісту п. 7 Розділу І Інструкції №1452/735 вбачається, що у разі незгоди водія транспортного засобу з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

При цьому зауважити, що під час судового розгляду на підставі наявних доказів було встановлено, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я проведений не був, за наявності для того законних підстав, у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП та положень Інструкції №1452/735, з належною фіксацією його результатів.

Крім того відсутнє направлення на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 на драгер.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які були присутні під час складання даного протоколу та пояснення яких маються у матеріалах справи на судові засідання викликалися, але не з`явилися для дачі пояснень у судовому засіданні, тому не можуть взятися до уваги, так як відомості зазначені у поясненнях перевірити не можливо.

З урахуванням Європейської угоди п. 5 ст. 8 Конвенції потрібно читати наступним чином: "В національному законодавстві мають бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках у повітрі, що видихається, перевищення якого являється несумісним з керуванням транспортним засобом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.

За змістом ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

При цьому, Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись "згідно із законом".

У пункті 44 рішення по справі "Корнєв та Карпенко проти України" від 30.09.2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини "поза розумним сумнівом" означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного "розумного сумніву" в цьому, тоді як наявність такого "розумного сумніву" у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Суд, керуючись принципом "поза розумним сумнівом" вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 130210 від 07 липня 2023, як юридичний документ, що містить дані про обставини вчиненого правопорушення, за відсутності інших належних та допустимих доказів щодо обставин правопорушення є недостатнім для твердження про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, а саме за відсутності доказів вчинення правопорушення та не дотримання вимог вищевказаних нормативно-правових актів, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо нього підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 247, 251, 252, 284, 287, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області.

Суддя: І.І. Шевченко