Справа № 186/327/23
Провадження № 3/0186/169/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

в справі про адміністративне правопорушення

29 травня 2023 року м. Першотравенськ

Суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області Кривошея С.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшла від відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, громадянина України, притягнутого за ч.1 ст.130 КУпАП України,

В С Т А Н О В И Л А:

03 березня 2023 року о 22 год. 45 хв., ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «Chevrolet Cruze» р/з НОМЕР_1 , по вулиці Кобзаря, міста Першотравенська, Синельниківського району, Дніпропетровської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода). Від проходження огляду у встановленому законом порядку за згоди водія на встановлення стану сп`яніння, водій ОСОБА_1 відмовився.

В ході розгляду справи, правопорушник ОСОБА_1 вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав, а його захисник адвокат Хорошилов І.С. надав заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, в яких прохав суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування заперечень зазначив, що вважає протокол необґрунтованим, таким що підлягає скасуванню, з наступних підстав.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення з доказів вини ОСОБА_1 мається лише рапорт працівника поліції, в якому останній вказує що було зупинено транспортний засіб яким керував ОСОБА_1 , інших доказів, які б вказували на факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у матеріалах справи немає. Крім того, підставою для зупинки транспортного засобу вказано п.1 ч.1 ст.35 ЗУ «Про національну поліцію», тобто порушення водієм Правил дорожнього руху, але не надано жодних доказів такого порушення, що вказує на те що сам факт зупинки транспортного засобу є незаконним.

Відеозапис який міститься в матеріалах справи, вважає неналежним доказом, так як він був знятий на невідомий носій та не може бути доказом по справі. Крім того, у протоколі мається відмітка що проводилася відофіксація на нагрудну бодікамеру що фактично не відповідає дійсності.

Також, вимога працівника поліції пройти огляд на місці чи відмовитися від нього, без роз`яснення можливості пройти огляд в закладі охорони здоров`я, пряме порушення порядку проведення такого огляду.

У матеріалах даної справи про адміністративне правопорушення відсутні відомості про те, що працівники поліції висували пропозицію про проходження огляду у закладі охорони здоров`я та забезпечили проведення огляду водія ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я. Крім того, матеріали справи не містять направлення ОСОБА_1 на проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

В акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів що міститься в матеріалах справи, маються такі ознаки алкогольного сп`яніння, як запах алкоголю з порожнини рота, млява мова що відрізняються від ознак які вказані в протоколі а саме в Акті мається 2 ознаки а в протоколі 3 ознаки, тобто при складанні протоколу та при складанні акту працівники поліції встановлювали різні ознаки.

Відповідно до протоколу зазначено що відеозапис здійснювався на нагрудну бодікамеру а не на портативний відеореєстратор, який обліковується з наданням відповідного інвентарного та номенклатурного номерів.

Під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Тобто працівники поліції в порушення норм закону та інструкції не попередили ОСОБА_1 про застосування технічних засобів та не вказали їх номери.

Тому в діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення так як для того щоб мати умисел на його вчинення він повинен розуміти що його дії фіксуються за допомогою технічних засобів і все що він говорить поліцейським є доказами по справі про адміністративне правопорушення.

Також, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не містить ні дати ні часу ні місця де і коли він складався. Також в акті не зазначено серійний номер газоаналізатора та відомостей про повірку даного технічного засобу.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення було встановлено особу ОСОБА_1 .

У ОСОБА_1 працівником поліції ведійське посвідчення не вилучалось, чим порушено вимоги Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затверджені Наказом №1395 від 07.11.2015 року (розділ X, XII)

Також матеріали справи не містять відомостей про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що є обов`язком поліцейського згідно зі ст. 266 КУпАП, та після складення протоколу ОСОБА_1 самостійно поїхав додому з чого можна зробити висновок, що водій або не перебував у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або поліцейським недотримані вимоги ст. 266 КУпАП.

Враховуючи наведене захисник вважає, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані сп`яніння не було належним чином зафіксовано у протоколі.

Таким чином, оскільки встановити, що докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у справі відсутні, а згідно зі ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, прохав закрити справу у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

У судове засідання 29 травня 2023 року правопорушник ОСОБА_1 та його захисник Хорошилов І.С. не з`явились, адвокат Хорошилов Л.О. надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності правопорушника ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали справи, дійшла висновку, що в діях ОСОБА_1 , присутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність правопорушника за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене даною статтею, в разі, якщо особа керувала транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, а також передала керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого вказаною частиною даної статті КУпАП, є керування транспортним засобом в стані сп`яніння або відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Пунктом 1.3. ПДР України, що кореспондується з п.1.9 ПДР України, на учасників дорожнього руху покладений обов`язок знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення цих Правил вони несуть відповідальність згідно з законодавством.

За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.2.9 а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном можливість керування цим транспортним засобом, річковим або маломірним судном надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

Згідно з п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупинити транспортний засіб у разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху.

Згідно п.2 розділу 1 Інструкції №1452/735 від 09 листопада 2015 року «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану.

Пункт 3 вказаної інструкції передбачає ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пункт 4 ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Пунктом 6 передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутністю лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Пунктом 7 зазначеної інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зі змісту ч.3 ст.266 КУпАП виходить, що огляд осіб на стан алкогольного сп`яніння у закладах охорони здоров`я проводиться у разі їх відмови від проведення огляду працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів, або в разі незгоди з його результатами.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП, вважається недійсним.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №447112 від 03 березня 2023 року; відеозаписом з бодікамери поліцейського та відеореєстратору з патрульного автомобіля, якими підтверджується факт керування правопорушником ОСОБА_1 03 березня 2023 року о 22 год. 45 хв. транспортним засобом по вулиці Кобзаря, міста Першотравенська, Синельниківського району, Дніпропетровської області. Під час розмови працівника поліції з ОСОБА_1 , останньому неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного засобу «Драгер 6810», на що останній неодноразово категорично відмовився. Після чого, ОСОБА_1 працівником поліції було відсторонено від керування транспортним засобом.

Судом досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 року).

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Таким чином, за наведених разом усіх обставин, сукупність доказів, які є в матеріалах справи підтверджується винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Інші аргументи захисту спростовуються наступним.

Посилання захисника Хорошилова І.С. щодо відсутності у матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я не є порушенням ст. 266 КУпАП.

Так, згідно ч.3 ст.266 КУпАП, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Зі змісту відеозапису оформлення адміністративного матеріалу від 03.03.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 не висловлював незгоду саме із проведенням огляду із застосуванням газоаналізатору «Драгер» та вимагав більш точного огляду лікарем у медичному закладі, а відмовився взагалі від огляду на стан сп`яніння.

За таких обставин, складення працівником поліції письмового направлення до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 є недоцільним, оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки автомобіля, а не під час прямування у заклад або у його приміщенні.

Посилання захисника Хорошилова Л.О. на те, що відеофіксація, яка проводилась працівниками поліції на місці зупинки ОСОБА_1 , є неналежним доказом, оскільки знята на невідомий носій, є безпідставними з огляду на наступне.

Згідно із п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про національну поліцію» поліція може застосовувати один із таких превентивних заходів, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» регламентовано, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, як фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Із викладеного слідує, що в законі, як акті вищої юридичної сили у порівнянні з підзаконними нормативно-правовими актами, законодавець не висуває вимоги щодо технічного засобу (приладу) за допомогою якого правоохоронці вправі фіксувати обставини вчинення правопорушення.

Відтак, доводи захисника про те, що фіксація обставин подій за яких відносно ОСОБА_1 було складено протокол, була здійснена не за допомогою бодікамери, не можуть слугувати підставою для визнання відеозапису недопустимим доказом, оскільки сам по собі вид технічного засобу (пристрою) за допомогою якого було отримано відеозапис, не впливає на легітимність походження відеозапису, як джерела доказів.

Не заслуговують на увагу й доводи захисника про не вилучення у ОСОБА_1 посвідчення водія працівниками поліції та не відсторонення останнього від керування транспортним засобом, оскільки зі змісту відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 відмовився надавати водійське посвідчення та документи на транспортний засіб працівникам поліції. Крім того, на відеозаписі зафіксований факт того, що працівником поліції було оголошено ОСОБА_1 про те, що його відсторонено від керування транспортним засобом та запропоновано закрити автомобіль та залишити останній на місці зупинки.

Що стосується акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який складений інспектором СРПП ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Сараєвим Л.О., то визнаю його неналежним доказом скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та не приймаю його до уваги, оскільки останній не містить дати його складання.

Також зазначаю, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04).

Відповідно до ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст.33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків, зокрема, накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. З огляду на положення ст. 33 КУпАП, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність особи, що притягається до адміністративної відповідальності, не досліджуються.

Призначаючи ОСОБА_1 покарання враховую, що він вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав, правопорушення скоїв вперше, та приходжу до висновку про наявність підстав для застосування до правопорушника ОСОБА_1 , адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, передбаченого санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки лише за таких обставин може бути досягнута мета перевиховання й попередження вчинення ним нових правопорушень, пов`язаних із грубими порушеннями Правил дорожнього руху України.

Керуючись ст.24, ч.1 ст.130, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП, - суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення особі постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити правопорушнику, що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст.308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, до Дніпровського апеляційного суду через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

СУДДЯ: С.С. КРИВОШЕЯ.