ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/5153/23Головуючий у 1-й інстанції Кунець Н.Р.
Провадження № 33/817/253/23 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.2 ст.173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2023 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 березня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (три сорок) гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

В оскарженій постанові вказано, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №980581 від 16 березня 2023 року, 16 березня 2023 року близько 21 год. 20 хв. громадянин ОСОБА_1 за місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно свого сина ОСОБА_2 , а саме ображав його нецензурною лайкою та чинив психологічний тиск, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 , чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 березня 2023 року скасувати і провадження закрити. Свої вимоги мотивує тим, що строк апеляційного оскарження ним пропущений у зв`язку з хворобою і лікуванням через похилий вік. Стверджує, що домашнього насильства відносно свого сина він не вчиняв.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце апеляційного розгляду.

Заслухавши пояснення потерпілого - ОСОБА_2 , який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а провадження закрити, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 березня 2023 року є поважними, а тому з урахуванням того, що копію постанови ОСОБА_1 отримав 11.04.2023р. і апеляційну скаргу подав уже 20.04.2023р., то пропущений строк підлягає поновленню.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті справи в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.173-2 КУпАП відповідальність настає у разі вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Частиною 2 ст.173-2 КУпАП встановлена відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно ст.1 Закону України "Про попередження насильства в сім`ї" від 15 листопада 2001 року, під насильством в сім`ї слід вважати будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї по відношенню до іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю. Психологічне насильство в сім`ї це насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими спеціально спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдатися або завдається шкода психічному здоров`ю.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження по справі слід закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.173-2 КУпАП з наступних підстав.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом даної норми закону протокол про адміністративне правопорушення є доказом, який оцінюється на рівні з іншими належними та допустимими доказами.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, обґрунтований даними, що містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №980581 від 16 березня 2023 року; протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 16 березня 2023 року; письмових поясненнях ОСОБА_2 від 16 березня 2023 року; поясненнях ОСОБА_2 наданих ним у судовому засіданні; постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 січня 2023 року.

Разом з тим, суд не врахував того, що пояснення потерпілого ОСОБА_2 про вчинення щодо нього домашнього насильства заперечив у своїх поясненнях ОСОБА_1 в судовому засіданні.

Пояснення останнього суд першої інстанції не перевірив і не дав їм належної оцінки, не навів належних мотивів їх відхилення, а лише узагальнено вказав, що вони спростовуються матеріалами справи.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що підрозділом поліції в ході перевірки заяви ОСОБА_2 крім його пояснень не було здобуто жодних інших доказів та об`єктивних даних, до протоколу про адміністративне правопорушення їх не додано і в ході судового розгляду таких не встановлено.

Окрім того, як вбачається із рапорту чергового Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області інспектора Гутмана Є.П., екіпажем поліції, який опрацьовував заяву потерпілого ОСОБА_2 , щодо вчинення відносно нього домашнього насильства, велася безперервна відеофіксація, однак дані відеоматеріали, працівниками поліції не долучені до матеріалів справи.

Таким чином, в даному випадку склад адміністративного правопорушення не доведений сукупністю належних і допустимих доказів, які би поза розумним сумнівом давали достатні підстави для беззаперечного висновку про винуватість ОСОБА_1 у його вчиненні.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є не обґрунтованою і не відповідає вимогам ст. ст. 245, 280 КУпАП, а тому підлягає скасуванню із закриттям провадження в цій справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 березня 2023 року скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя