Справа № 496/3202/23
Провадження № 3/496/2592/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Трушина О.І., за участю секретаря Попової А.С., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області,

про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , інваліда 2 групи,

за статтями 122-2, 130 ч. 1, 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

09.03.2023 року о 23.09 год, ОСОБА_1 в м. Біляївка Одеського району Одеської області по вул. Отамана Головатого, 14Б, керуючи автомобілем TOYOTA HIASE р.н. НОМЕР_1 , не виконав законну вимогу про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів та гучномовця, чим порушив вимоги п. 2.4, 8.9 Правил дорожнього руху, при цьому керував автомобілем TOYOTA HIASE р.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або проїхати в медичний заклад відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Він же, цього ж дня, біля 23.21 год в м. Біляївка Одеського району Одеської області по вул. Отамана Головатого, 14Б, будучи водієм зупиненого транспортного засобу TOYOTA HIASE р.н. НОМЕР_1 , на законну вимогу поліцейського вимкнути двигун та вийти з автомобіля відмовився, чинив злісну непокору, а саме: штовхав поліцейського та не виконував законні вимоги поліцейського.

У судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушеннях не визнав і пояснив, що транспортним засобом він не керував, в той час коли до нього підійшли поліцейські, він сидів в автомобілі, який не рухався, хотів вийти зняти кошти в банкоматі біля відділення Ощадбанку. Ніякої вимоги про зупинку не було, оскільки він не рухався на автомобілі, при цьому ознак алкогольного сп`яніння він не мав, алкоголь не вживав, почував себе погано. Також заперечив щодо злісної непокори, оскільки вважає, що навпаки поліцейські безпідставно застосовували до нього фізичну силу, хватали за руки, внаслідок чого йому стало погано, і була викликана карета швидкої допомоги. Просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, 130 ч.1, 185 КУпАП.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, приходить до переконання, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається склад адміністративних правопорушень, передбачений статтями 122-2, 130 ч. 1, 185 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно п.2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

У відповідності до п.8.9 «б», «в» Правил дорожнього руху вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) звукового сигналу, а також за допомогою гучномовного пристрою.

Невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу тягне за собою відповідальність за ст. 122-2 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні категорично заперечував проти того, що поліцейським було подано знак про зупинку, оскільки він не рухався на транспортному засобі, а зупинився біля відділення Ощадбанку, аби зняти кошти в банкоматі, як до нього підійшли поліцейські.

Разом з цим, з переглянутого в судовому засіданні відео вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 переслідував патрульний автомобіль, проблисковими маячками та за допомогою гучномовця були висунуті вимоги про зупинку транспортного засобу, на що ОСОБА_1 не реагував.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей), а відтак підлягав огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у відповідності до п.2. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 р. № 1452/735 (надалі Інструкція) та п.2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМ України № 1103 від 17.12.2008 р. (надалі Порядок).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 в порядку, передбаченому Інструкцією, проведений не був у зв`язку з його відмовою від проходження такого огляду, про що поліцейським було складено протокол у відповідності до п.8 Порядку.

За злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків передбачена ст. 185 КУпАП.

Так, ОСОБА_1 , перебуваючи в автомобілі, відмовився виконувати законну вимогу поліцейського вимкнути двигун та вийти з автомобіля для проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпції.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ст. 130 ч. 1, 185 КпАП України повністю доказана матеріалами адміністративної справи, а саме:

-протоколами про адміністративні правопорушення серії ВАВ № 763641, ААД № 122815, ААД № 122814, від 09.03.2023 року;

-рапортами поліцейського СРПП ВП № 1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області Грабович Є. від 09.03.2023 року та ст. СМБР № 2 Єременко А.;

- оглянутим відеозаписом, на якому зафіксовано переслідування транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , вимогу про зупинку, наданої за допомогою проблискових маячків та гучномовця; крім того, зафіксовано, що було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він відмовився, також відмовився заглушити двигун та вийти з автомобіля для проходження огляду у встановленому законом порядку. Ці обставини також підтвердили і свідки, вказані у протоколах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 слідкваліфікувати за ст. 122-2 КУпАп - невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу; за ст. 130 ч. 1 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння; ст. 185 КУпАП - злісна непокора законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення ОСОБА_1 в межах передбачених санкцією ст. 122-2, ст. 130 ч.1, ст. 185 КУпАП суд приймає до уваги: характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, фактичні обставини справи; особу порушника, і вважає, що з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП адміністративне стягнення повинно бути накладене на нього у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір.

Згідно п.9 ч.1 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються зокрема особи з інвалідністю I та II груп.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, тому судовий збір стягненню з нього не підлягає.

Керуючись ст. ст. 36, 40-1, 122-2, 130, 185, 247, 268, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, 130 ч. 1, 185 КУпАП та піддати адміністративному стягненню:

- за ст. 122-2 КУпАП - у виді штрафу на користь держави у розмірі 9 (дев`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 (сто п`ятдесят три) грн;

- за ч. 1 ст. 130 КУпАП - у виді штрафу на користь держави у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік;

- за ст. 185 КУпАП - у виді штрафу на користь держави у розмірі 15 (п`ятнадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн.

На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП призначити ОСОБА_1 остаточне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 29.05.2023 року.

Суддя О.І. Трушина