Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 3/733/503/23
Єдиний унікальний №733/373/23
Постанова

Іменем України

06 червня 2023 року м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі судді Овчарика В.М.,

за участю секретаря Ткаченко В.М.,

розглянувши матеріали, які надійшли від Прилуцького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ічня Чернігівської області, одруженого, маючого на утиманні одну неповнолітню дитину, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , непрацюючого, ІПН: НОМЕР_1 ,

за ст. 121 ч. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

установив:

Згідно протоколу, 11 березня 2023 року о 22-05 год ОСОБА_1 на вул. Небесної Сотні в м. Ічня Прилуцького району Чернігівської області здійснив рух на транспортному засобі Вайпер Актив, державний номерний знак відсутній, який був не зареєстрований протягом 10 днів з моменту придбання при обов`язковій його реєстрації, чим порушив вимоги 2.9 в Правил дорожнього руху.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав та пояснив, що не зареєстрував вказаний транспортний засіб, так як йому повідомили у МРЕО про те, що мопеди 2009 року випуску неможливо зареєструвати.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що учасники дорожнього руху повинні знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Зокрема, п. 2.9 в ПДР передбачає заборону водієві керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в органі МВС або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака.

Диспозицією ч. 7 ст. 121 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідальність за ч. 6 ст. 121 КУпАП настає у разі керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 065793 від 11.03.2023 року ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за те, що він 11 березня 2023 року о 22-05 год на вул. Небесної Сотні в м. Ічня Прилуцького району Чернігівської області здійснив рух на транспортному засобі Вайпер Актив, державний номерний знак відсутній, який був не зареєстрований протягом 10 днів з моменту придбання при обов`язковій його реєстрації, чим порушив вимоги 2.9 в Правил дорожнього руху і вчинив правопорушення, передбачене ст. 121 ч. 7 КУпАП.

Згідно матеріалів ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП 05 липня 2022 року, за що на нього було накладено адмінстягнення у виді 850 грн штрафу; фабула правопорушення: на вул. Шевченка в м. Ічня водій керував транспортним засобом Вайпер, у якого номерні знаки були закриті сторонніми предметами.

Диспозиція ч. 7 ст. 121 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших НПА чи підзаконних НПА, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують транспортними засобами, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, що кореспондується з вимогами п. 2.9 в або 30.1 ПДР.

Разом із тим, незважаючи на бланкетну норму закону та всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, особою, що складала протокол, у фабулі протоколу зазначено порушення ОСОБА_1 пункту 2.9 в ПДР, відповідно до якого водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий, в той час як пункт п. 30.1 ПДР передбачає, що власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів, що прямо суперечить принципу правової визначеності закріпленому у численних рішеннях ЄСПЛ (п. 31 рішення від 28.10.2003 у справі «Ракевич проти Росії» (Rakevich v. Russia), заява № 589973/00); п. 109 рішення від 13.12.2001 у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» (Metropolitan Church of Bessarabia v. Moldova), заява № 45701/99); п. 54 рішення від 23.09.1998 у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom), згідно яких «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Тобто, фактично поліцейським зазначено не той пункт ПДР, який порушив ОСОБА_1 , виходячи з фабула правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 121 КУпАП.

Зокрема, ЄСПЛ нагадує, що «національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в демократичному суспільстві» (п. 33 рішення від 15.11.1996 у справі «Доменічіні проти Італії» (Domenichini v. Italy), Reports 1996-V).

На національному рівні КСУ у своєму рішенні від 29.06.2010 у справі № 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п.п. 5.4 п. 5).

Згідно усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30.05.2013 у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, «коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Крім того, порядок збору та процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених законом. При цьому необхідно враховувати, що у справі протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 065793 від 11.03.2023 року є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху на всій території України (ст. 254, 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Таким чином, оцінюючи вказаний доказ з огляду на вимоги ст. 252 КУпАП, суд приходить до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 065793 від 11.03.2023 року складений без дотримання вимог процесуального закону, що тягне за собою визнання цього доказу недопустимим.

Разом із тим, матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 протягом року повторно керував транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, беручи до уваги вказне вище.

Визнання своєї вини, на думку суду, необхідно вважати недостатнім для прийняття законного, обґрунтованого та умотивованого судового рішення щодо вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 7 КУпАП, у зв`язку з відсутністю об`єктивного взаємозв`язку і узгодженості цього доказу з іншими доказами, безпосередньо дослідженими у суді в їх сукупності.

Враховуючи встановлені під час розгляду обставини і судову практику ЄСПЛ, відповідно до якої збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, при відсутності достатніх та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, суд приходить до висновку, що наявними у справі доказами не доведений факт вчинення останнім правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 7 КУпАП.

За таких обставин провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 121 ч. 7 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого зазначеною вище статтею.

Керуючись п. 1 ст. 247, п. 3 ст. 284 КУпАП, суд

постановив:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 121 ч. 7 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Ічнянський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.М. Овчарик