Справа № 152/295/23
Провадження № 33/801/477/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Славінська Н. Л.
Доповідач: Міхасішин І. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Міхасішина І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Лисько Василя Петровича на постанову Шаргородського районного суду Вінницької області від 12 квітня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , за ч.1 ст.130 КпАП України, -

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення 25.02.2023 року о 22 годині 50 хвилин в с. Плебанівка Жмеринського району Вінницької області, на вул. Центральна, будучи в стані алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом «OPEL-VECTRA» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , при цьому огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився, зі згоди водія, у КНП «Шаргородська міська лікарня», в результаті якого виявлено, що останній перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат 1,51 ‰ алкоголю, чим порушив вимоги п.2.9 «а» ПДР України.

Постановою Шаргородського районного суду Вінницької області від 12 квітня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим за ч.1 ст.130 КпАП України і призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

На таку постанову захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Лисько Василь Петровичподав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовував тим, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 не визнає, справа розглянута у його відсутність. Суд першої інстанції порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Окрім іншого, в апеляційній скарзі порушується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шаргородського районного суду Вінницької області від 12 квітня 2023 року.

Особа яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

Переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

Згідно вимог статті 289 КУпАП в разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

На підтвердження обставин щодо поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності захисник зазначає, що ОСОБА_1 перебуває в зоні бойових дій, і з ним був відсутній зв`язок, а тому у захисника не було можливості з`ясувати позицію щодо оскаржуваної постанови. Копію постанови ОСОБА_1 не отримував.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, а тому апеляційний суд дійшов висновку про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шаргородського районного суду Вінницької області від 12 квітня 2023 року.

Апеляційний суд згідно з вимогами статті 294 КпАП України переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями частин 1, 2статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першої статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії 25.02.2023 року о 22 годині 50 хвилин в с. Плебанівка Жмеринського району Вінницької області, на вул. Центральна, будучи в стані алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом «OPEL-VECTRA» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , при цьому огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився, зі згоди водія, у КНП «Шаргородська міська лікарня», в результаті якого виявлено, що останній перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат 1,51 ‰ алкоголю, чим порушив вимоги п.2.9 «а» ПДР України.

Висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є правильними і узгоджуються з дослідженими судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №136469 від 25.02.2023 року (а.с.1); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 25.02.2023 року (а.с.3); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.02.2023 року за №16 (а.с.2); відеозаписом фіксування адміністративного правопорушення на електронному носієві DVD+R-диску (а.с.9).

Докази в сукупності узгоджуються між собою, жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, в сукупності підтверджують вину скаржника у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і встановлений судом перебіг досліджуваної події відповідає змісту відео, яке міститься на технічному носієві з відеозаписом, який знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п. 6 розділу І Інструкції).

У відповідності до вказаних норм КУпАП та Порядку ОСОБА_1 поліцейським запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер ARBL» у зв`язку із виявленням ознак алкогольного сп`яніння при керуванні ним транспортним засобом, зокрема, запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови (невиразна мова).

Так, огляд ОСОБА_1 поліцейським на місці зупинки транспортного засобу 25.02.2023 року не проводився, у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 від огляду за допомогою алкотестера «Драгер АRBL 0879» (а.с.3).

Пунктом 6 вказаного вище Порядку встановлено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

У зв`язку із відмовою ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у зв`язку із наявністю ознак алкогольного сп`яніння йому запропоновано поліцейським пройти огляд у закладі охорони здоров`я. На пропозицію проходження огляду у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 погодився і пройшов огляд у закладі охорони здоров`я.

Згідно з Висновком лікаря КНП «Шаргородська міська лікарня» від 25.02.2023 року, на час огляду 25.02.2023 року о 23 годині 30 хвилин ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.2).

Відтак, проаналізований Висновок не суперечить вимогам КУпАП та Інструкції та є одним із доказів відомостей, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому, суд вважає безпідставним ствердження адвоката Лиська В.П. про те, що вказаний Висновок слід визнати недійсним через відсутність у матеріалах справи направлення ОСОБА_1 на огляд у Шаргородську міську лікарню, оскільки у проаналізованому Висновку зазначено, що огляд ОСОБА_1 лікарем Шаргородської МЛ здійснено на підставі направлення поліцейського, особу якого лікарем перевірено за відповідним посвідченням ВНП 015149.

До того ж, відповідне направлення не може бути приєднане до справи про адміністративне правопорушення, оскільки воно надається лікарю заклади охорони здоров`я та є підставою для огляду останнім особи, яка направляється для такого огляду.

До того ж, суд вважає, що у поліцейського були відсутні підстави для вирішення питання про направлення ОСОБА_1 на огляд на підставі ст.266-1 КУпАП, враховуючи, що останній надав копію військового квитка, з якого вбачається, що він є військовослужбовцем ЗСУ, зокрема, ВЧ НОМЕР_1 (а.с.5), оскільки на момент зупинки транспортного засобу, яким ОСОБА_1 керував, останній не виконував обов`язки військової служби, не перебував на території військової частини, не перебував у стані сп`яніння на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, що передбачено вказаною нормою КУпАП.

Серед доказів, приєднаних до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, наявний електронний носій диск DVD+R з відеозаписом фіксування адміністративного правопорушення на боді-камеру поліцейського (а.с.9).

Із відеозапису технічними засобами, здійсненого поліцейським, на якому зафіксовано подію, що мала місце при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №136469 від 25.02.2023 року відносно ОСОБА_1 , який відтворений та переглянутий судом під час розгляду справи у присутності захисника адвоката Лиська В.П., вбачається, що поліцейським зафіксовано зупинку транспортного засобу «OPEL-VECTRA» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 ; при встановленні особи водія повідомлено останнього про виявлення ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота); запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер ARBL», від чого останній відмовився; зафіксовано огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння лікарем у Шаргородській міській лікарні, в результаті якого виявлено, що на момент огляду ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду 1,51 ‰ алкоголю (а.с.9).

Суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що відеозапис з нагрудної бодікамери працівника поліції є об`єктивним доказом, тобто таким, який в процесі доказування не встановлюється від людей (свідків) і не залежить від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин.

Наявні відеоматеріали дозволяють встановити факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення не містить істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, в даному випадку винуватість ОСОБА_1 доводиться зібраними матеріалами.

Суд першої інстанції відповідно до ст. 245 КУпАП у повній мірі дослідив та проаналізував наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази і надав їм належну правову оцінку, а відтак дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9А, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції вимог ст. 268 КУпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не заслуговують на увагу.

Так відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як видно з матеріалів справи судові засідання призначались не одноразово, суд розглянув справу у присутності захисника Мамощука Р.М.

Крім того, суд зауважує, що ч.2 ст.268 КУпАП не передбачено обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справ вказаної категорії.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У п.41 рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/02) зазначається, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини: 1) судові повістки з інформацією про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення отримані ОСОБА_1 шляхом доставки у додаток «Viber» (а.с.15, 27); 2) належно оформлені клопотання, заяви тощо, які б обґрунтовували неможливість явки до суду ОСОБА_1 , а також про відкладення розгляду справи, відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 відомо про розгляд у Шаргородському районному суді справи про адміністративне правопорушення щодо нього, але останній, не прибувши до суду на визначені дату та час для розгляду справи про адміністративне правопорушення, своїми фактичними діями ігнорує виклик, що вказує на його небажання брати участь в судовому розгляді та, фактично, таким чином він реалізує надане йому право не з`являтися для розгляду справи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.

Суддя вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки факт перебування у стані алкогольного сп`яніння знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи вимоги ст.ст.279, 280 КУпАП дотримано, докази перевірено на їх допустимість та належність відповідно до ст.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для її вирішення, судом з наведенням відповідних мотивів встановлено, правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

постановив:

Поновити захиснику особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокату Лисько Василю Петровичу строк на апеляційне оскарження постанови Шаргородського районного суду Вінницької області від 120 квітня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Лисько Василя Петровича залишити без задоволення.

Постанову Шаргородського районного суду Вінницької області від 12 квітня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Міхасішин