Справа 229/1199/23
Номер провадження 3/229/973/2023
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2023 року м. Дружківка

Суддя Дружківського міського суду Донецької області Панова Т.Л.., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , місце служби, посада: водії, старший солдат, ЗСУ, за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

до Дружківського міського суду Донецької області надійшов протокол 523 серія ААБ №176282 від 28.12.2022 р. з якого вбачається, що 28.12.2022 року об 11 годині 00 хвилин на автошляху Покровськ-Бахмут-Михайлівка БІП№6 водій ОСОБА_1 керував автомобілем марка Fiat Scudo номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія , в установленному законом порядку проводився із застосуванням приладу "Драгер 6810" в присутності двох свідкив. Результат огляду, 1,81% , №1807, чим порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Про дату, час та місце розгляду був повідомлений належним чином. Надіслав до суду клопотання про зупинення судового провадження.

Відповідно до ст.268 КУпАП, присутність особи-правопорушника при розгляді справи про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП не є обов`язковою, суддя вважає, що справу можливо розглядати без особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

На підтвердження вини ОСОБА_1 до суду надані такі докази: протокол про адміністративне правопорушення; роздруківка з алкотестеру Драгер; письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; письмові пояснення ОСОБА_1 ; акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 28.12.2022 р.;

Дослідивши надані суду докази, суд прийшов до висновку про недоведенність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, і необхідність закриття провадження у справі виходячі з такого.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3, 4 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, підлягають відстороненню від керування транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Огляд водія на стан сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Згідно ч. 5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з п.7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Судом враховується, що об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Для того щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія» .

Так, у своєму рішенні від 15.03.2019 ВС у справі №686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції можуть зупиняти автомобіль, лише коли є факт правопорушення.

Визначення терміну "керуванняя транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адмінправопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

До матеріалів справи додано роздруківку з алкотестера Драгер, стан якої ( нечитабельний, розмитий, не зрозумілий текст) не дає судді можливості оцінити цей документ, як доказ перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, в цій роздруківці не зазначено, що саме ОСОБА_1 було обстежено за допомогою алкотестера Драгер, роздруківка не містить прізвища та ініціалів особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно з приписами ст. 266 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення обов`язково долучаються матеріали відеозапису, однак до протоколу № 523 серія ААБ №176282 такий доказ, як відеозапис, з якого суд мав би можливість дослідити події що стали підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП не долучено.

Також матеріали справи не містять доказів факту керування транспортним засобом та підстави зупинки.

В матеріалах адміністративної справи знаходяться пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в яких зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат якого становить 1,81%.

Суд критично ставиться до показів свідків, оскільки в їх показаннях не зазначено точний час коли вони були зупинені працівниками поліції, та в якій годині ОСОБА_1 пропонували пройти обстеження за допомогою технічного засобу Драгер.

З огляду на викладене, наявні в матеріалах справи докази не можуть бути визнані належними та допустимими доказами на підтвердження вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Матеріали справи містять пояснення ОСОБА_1 в яких він підтверджує факт обстеження на стан алкогольно сп`яніння з результатом 1,81%.

Сам по собі факт визнання особою вини у вчиненні адміністративного правопорушення не може бути достатнім доказом та не звільняє від обов`язку надання особами, уповноваженими на складання протоколів про адміністративні правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши протокол про адміністративне правопорушення, та додані до нього матеріали, суд приходить до висновку, що провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.221, 245, 247-249,284 КУпАП України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КпАП України - закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги до Дружківського міського суду протягом десяти днів, з дня її проголошення.

Суддя: Т.Л.Панова