Справа № 627/289/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.04.2023 рокусмт Краснокутськ

Суддя Краснокутського районного суду Харківської області Каліберда В.А., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

22 березня 2023 о 17 годині 51 хвилині в Харківській області, м. Богодухів, вул. Троїцька №2 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21093», д.н.з. НОМЕР_2 , відносно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом постановою Краснокутського ВДВС у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, виконавче провадження №58524423 від 01.03.2023.

В судове засідання особа, стосовно якої складено адміністративний матеріал ОСОБА_1 надав заяву, в якій свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП визнав, щиро розкаявся.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Кодексом про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.

Відповідно до вимог ст. 245, ст. 280, ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні а також інші обставини, які мають значення для справи.

Адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях (рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 р. N 23-рп/2010).

Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Адміністративні стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Про те покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

У статті 17 Закону України від 23.02.2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що "При розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права".

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа "Надточий проти України від 15 травня 2008 року"). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський суд з прав людини у справі "Скоппола проти Італії" від 17.09.2009 року (заява N 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі "Ізмайлов проти Росії" (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання "для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий надмірний тягар для особи" ". Також, як у справі "Бакланов проти Росії" (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що "досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним".

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно зі ст. 7КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визначається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала їх настання.

Статтею 71 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.

Відповідно до ч. 10 ст. 15 Закону України "Про дорожній рух" забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 , окрім визнання самим правопорушником, підтверджується матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №035987 від 22.03.2023 (а.с.2);

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6717700 (а.с.3);

- копією постанови Головного державного виконавця Краснокутського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ю.Стародуб від 01.03.2023, якою в межах виконавчого провадження № 58524423 відносно ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №627/893/18 від 30.10.2018 (а.с.11);

- розрахунком заборговності зі справи аліментів по ВП №58524423, з якого вбачається, що ОСОБА_1 станом на 22.03.2023 має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 20 914,91 грн. (а.с.12-13);

- фіскальним чеком Укрпошти від 01.03.2023 та поштовим повідомленням, з яких вбачається, що ОСОБА_1 04.03.2023 отримав постанову Головного державного виконавця Краснокутського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ю.Стародуб від 01.03.2023 щодо встановленого відносно нього тимчасового обмеження в праві керування транспортними засобами (а.с.14);

- письмовим поясненням ОСОБА_1 від 22.03.2023, в яких він вказав, що в ході руху він був зупинений працівником поліції в м. Богодухів по вул. Троїцька №2 та при перевірці було виявлено, що він обмежений в праві керування транспортним засобом так як перебуває боржником згідно постанови Краснокутського ВДВС, однак про вказане обмеження йому не було відомо (а.с.4).

Згідно зі ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в надані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані суддею за ч. 3 ст. 126 КУпАП як керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Санкцією ч. 3 ст. 126 КУпАП передбачено накладання на особу, якою вчинене таке правопорушення, адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Відповідно ст. 33 КпАП України, при накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини які пом`якшують відповідальність.

Суддя вважає, що надані суду докази є належними та допустимими, оскільки зібрані в установленому законом порядку, і в своїй сукупності, взаємозв`язку, достатності та достовірності повністю підтверджують фактичні обставини вчинення даного адміністративного правопорушення, та винуватість в ньому ОСОБА_1 . Підстав сумніватися в достовірності вказаних доказів у суду немає.

Об`єктивно з`ясувавши обставини справи, повно та всебічного дослідивши надані суду докази, обставини скоєння адміністративного правопорушення, особу правопорушника, можливі наслідки вчиненого, а також наявність обставин, які пом`якшують відповідальність, суд вважає доцільним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у межах санкції ч. 3 ст. 126 КУпАП, у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три місяці.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП України та Закону України "Про судовий збір" з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Керуючись ст. ст. 7,9,33,126, 245,252,280,283,284, 287,288 КУпАП, Конституцією України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три місяці.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн.80 коп., який зарахувати на слідуючи реквізити: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів до Харківського апеляційного суду шляхом подачі скарги через Краснокутський районний суд Харківської області.

Суддя В. А. Каліберда