Справа №: 465/7800/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2023

Суддя Франківського районного суду м.Львова Ванівський Ю. М. розглянувши заяву адвоката Мацюка Василя Семеновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про відвід судді Франківського районного суду м.Львова Величка Олександра Володимировича у справі про притягнення ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні судді Франківського районного суду м.Львова Величка О.В. перебуває справа №465/7800/22 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

01.06.2023 року через канцелярію суду надійшла заява адвоката Мацюка В.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 про відвід судді Величка О.В. Мотивуючи заяву зазначає, що суддя Величко О.В. самоусунувся від встановлення дійсних обставин скоєного ДТП та належних доказів адміністративного правопорушення водієм ОСОБА_1 , як вимагають ст. ст. 245, 251, 268, 280 КупАП, перейшов на захист працівника поліції ОСОБА_2 , який п`ять разів не з`являвся в судові засідання, що затягувало належний розгляд справи, а також не з`ясував в поліцейського, коли той врешті з`явився в суд, чи були в нього поважні причини неявки в суд, не ставив питання про притягнення поліцейського до адміністративної відповідальності за неповагу до суду. Це свідчить про необ`єктивність судді при розгляді справи. Просить заяву задоволити.

Вирішуючи питання щодо заявленого відводу, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійснені правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону. Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення, крім випадків, встановлених законом (ст.ст.126,129 Конституції України).

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, у випадку, якщо санкції за адміністративні правопорушення є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, вимоги до його судового розгляду мають відповідати гарантіям та стандартам, встановленим Конвенцією, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 року).

Крім того, Європейський суд з прав людини зауважив, що з огляду на загальний характер законодавчого положення, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, провадження у таких справах є кримінальними для цілей застосування Конвенції (рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» від 21.02.1984 року (пп. 52-54), «Лауко проти Словаччини» від 02.09.1998 року (пп. 56-59), ухвала щодо прийнятності у справі «Рибка проти України» від 17.11.2009 року).

Кодекс України про адміністративні правопорушення, положеннями якого регламентується порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді та, відповідно, не визначає порядку розгляду заяви про відвід. Проте діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України мають відповідні статті про відвід судді, а тому при розгляді вказаної заяви про відвід слід застосувати аналогію закону.

Беручи до уваги, практику Європейського суду з прав людини, у зв`язку з відсутністю у нормах Кодексу України про адміністративні правопорушення процедури вирішення питання про відвід судді, судом застосовуються норми Кримінального процесуального кодексу України за аналогією закону.

Так, відповідно до ст. 75 КПК України обставинами, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні є: 1) слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. 2) у складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Перелік підстав для відводу судді, передбачений ст.75 та ст.76 КПК України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При чому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Розглядаючи дану заяву про відвід, суддя бере до уваги, що для відводу судді заявнику необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Дослідивши доводи заявника про відвід судді у справі, суд приходить до висновку, що наведені в заяві підстави відводу не вказують на наявність обставин, які можуть викликати сумніви щодо неупередженості та об`єктивності судді Величка О.В. при розгляді даної справи.

За таких обставин суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, оскільки заявником не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про упередженість судді Величка О.В.

Керуючись ст.ст. 8, 129 Конституції України, ст.ст. 75, 76, 81 КПК України, ст.ст. 221, 268, 283 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви Мацюка Василя Семеновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про відвід судді Франківського районного суду м.Львова Величка Олександра Володимировича у справі про притягнення ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ванівський Ю.М.