Номер провадження: 33/813/827/23
Справа № 947/1463/23
Головуючий у першій інстанції Іванчук В. М.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Тьосової Я.В.,

захисника Дудкевича В.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Дудкевича В.В. на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 24.03.2023 року, якою,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Оскарженою постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцяти тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Згідно з оскарженою постановою, 03.12.2022 року, о 00:05 год., в м. Одеса по вул. Академіка Філатова, біля будинку № 2-А, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «MAZDA», номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проведено з використанням спеціального технічного засобу «DRАGER», показники якого зафіксували 1,54 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді першої інстанції захисник Дудкевич В.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість постанови, стверджує про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та дослідженим доказам, просить скасувати постанову та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Захисник посилається на те, що суддя першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, не здійснив повного та всебічного дослідження обставин справи. Вважає, що суддею не взято до уваги не доведення факту його керування автомобілем, відсутність свідків під час огляду, не зазначення дати та часу в акті огляду, а також відсутності підписуОСОБА_1 на роздруківці «Драгер» та акті огляду.

Крім того, апелянт просить поновити строк на оскарження, оскільки участі в судовому засіданні ОСОБА_1 не приймав, копію постанови отримав поза межами строку оскарження, після чого невідкладно подав апеляційну скаргу, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу, просили їх задовольнити; вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та долучені докази; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; суд дійшов висновку про таке.

Що стосується доводів про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційним судом встановлено наступне.

Згідно положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

Як вбачається з матеріалів судової справи ОСОБА_1 участі в судовому засіданні суду першої інстанції не приймав. Матеріали справи не містять підтвердження про направлення судом копії постанови ОСОБА_1 в межах строку оскарження постанови.

30.03.2023 року захисник Дудкевич В.В. звернувся до суду із клопотанням про ознайомлення із матеріалами справи. Ознайомлення здійснено 24.04.2023 року та цього ж дня отримано копію постанови від 24.03.2023 року (а.с.21-22).

27.04.2023 року захисником Дудкевичем В.В. в інтересах ОСОБА_1 до суду було подане клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційна скарга.

08.05.2023 року на адресу апеляційного суду надійшли матеріали за вказаною апеляційною скаргою для розгляду, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції апеляційного суду.

З урахуванням встановлених обставин, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити апелянту право на доступ до правосуддя.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника Дудкевича В.В. в інтересах ОСОБА_1 про незаконність оскарженої постанови, апеляційним судом встановлено таке.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.

Так, згідно з протоколом серії ААД №089885 від 03.12.2022 року, водій ОСОБА_1 , 03.12.2022 року, о 00:05 год., в м. Одесі по вул. Академіка Філатова, біля будинку № 2-А, керував автомобілем марки «MAZDA», номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проведено з використанням спеціального технічного засобу «DRАGER», показники якого зафіксували 1,54 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Подія фіксувалась на бодікамери ПВР 471466; 471937 (а.с.2).

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №089885 від 03.12.2022 року ОСОБА_1 власноручно підписав, без будь-яких зауважень чи застережень.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення (а.с.2); роздруківкою тесту щодо результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager» (а.с.3); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4); диском з відеозаписами обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.5).

Апеляційний суд вважає, що вказані докази, в їх сукупності, відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Із долучених до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписів бодікамер 471466; 471937 вбачається, що водій ОСОБА_1 добровільно на місці зупинки пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager», погодився із його показниками 1,54 ‰, заперечень не висловлював.

Більш того, з відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 , ще перед проведенням огляду, підтвердив поліцейським, що вживав пиво. На запитання працівника поліції чи буде ОСОБА_1 проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, останній погодився, зазначивши, що безпідставно відмовлятися, оскільки визнає, що вживав алкоголь, тобто фактично визнав факт перебування в стані алкогольного сп`яніння.

На відеозаписі зафіксована процедура складання протоколу, зі змістом якого водій ОСОБА_1 був ознайомлений та погодився.

Таким чином, з відеозаписів просліджується чітка послідовність подій, які відбувались 03.12.2022 року, зокрема: порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, процедуру складання протоколу відносно ОСОБА_1 , а тому відеозапис беззаперечно підтверджує відомості викладені в протоколі та поза розумним сумнівом доводить вину правопорушника.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно п. 1.4.5 «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів)», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року, однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів, а тому даний доказ, у розумінні ст.251 КУпАП, є належним і допустимими.

Таким чином, зміст подій зафіксованих на відеозаписі повністю узгоджуються з обставинами справи, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення та долученими до нього доказами.

Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищевказаного відеозапису ОСОБА_1 чи його захисником не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 не заперечував того факту, що на відеозаписах зафіксовано його спілкування з поліцейськими, але наполягав на тому, що він не керував автомобілем.

Доводи ОСОБА_1 та його захисника стосовно того, що ОСОБА_1 за обставин, викладених в протоколі, не керував транспортним засобом, апеляційний суд визнає необґрунтованими та такими, що спростовуються дослідженими судом доказами.

Так, вказані доводи сторони захисту беззаперечно спростовуються відеозаписами нагрудних камер працівників патрульної поліції №471466 та №471937, з яких вбачається, що ОСОБА_1 , під відеозапис особисто фактично підтвердив керування транспортним засобом, детально розповів, що вказаний автомобіль ще до війни було залишено власниками для ремонту, після чого йому дозволили ним користуватися, однак документів на автомобіль він не має, але він ним щоденно використовує у власних потребах.

Крім того, на відеозаписі зафіксовано як працівник поліції зачитує ОСОБА_1 , що на нього складено протокол саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 заперечень щодо керування автомобілем чи не перебування в стані сп`яніння при цьому не висловлював.

Більш того, з відеозапису вбачається також те, що працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 , що окрім протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП, відносно нього винесено постанову зі штрафом 425 грн за керування транспортним засобом без свідоцтва про реєстрацію на транспортний засіб. Вказана обставина також підтверджує факт керування ОСОБА_1 автомобілем.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 не зміг надати раціонального пояснення стосовно того, чому у разі його непогодження із фактом керування автомобілем, він не зазначив про це в протоколі про адміністративне правопорушення та без будь-яких зауважень підписав його. Не зміг ОСОБА_1 також пояснити апеляційному суду і те, з яких підстав працівники поліції склали відносно нього постанову за інше порушення, а саме за відсутність свідоцтва реєстрації на вказаний транспортний засіб, яка ним не оскаржена.

Апеляційний суд звертає увагу, що Правила дорожнього руху України не містить визначення терміну «керування транспортним засобом». Однак, таке визначення було наведено в п.27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа

транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває в стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Керування транспортним засобом це фактично умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Таким чином, власні пояснення ОСОБА_1 на відеозаписах нагрудних камер працівників патрульної поліції та повідомлення працівником поліції про складення відносно нього постанови з призначенням штрафу 425 грн. за відсутність свідоцтва реєстрації на транспортний засіб, спростовують доводи сторони захисту стосовно не доведеності факту керування ОСОБА_1 автомобілем, за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Доводи сторони захисту стосовно порушення поліцейськими порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, апеляційний суд визнає необґрунтованими, з огляду на таке.

Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені ст.266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452).

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого сп`яніння (частина 1 статті 266 КУпАП, пункт 2 Інструкції №1452). Ознаками алкогольного сп`яніння є, поряд з іншим, запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації руху та мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 Інструкції №1452).

Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, в тому числі, в разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (частина 2,3 статті 266 КУпАП, пункти 6,7 Інструкції №1452).

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (пункт 5, розділу 2 Інструкції №1452).

Отже, зміст зазначених норм свідчить про те, що поліцейський зобов`язаний поінформувати особу про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, в разі якщо особа виявила бажання пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки. При цьому, проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я є обов`язковим лише в разі відмови водія від проходження огляду поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, або його незгоди з результатами такого огляду.

З відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 особисто не заперечував факту перебування його в стані алкогольного сп`яніння, пройшов медичний огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора на місці зупинки та погодився із зафіксованими показниками тесту 1,54 ‰.

Перед початком огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейськими було роз`яснено ОСОБА_1 порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та поінформовано про порядок застосування спеціального технічного засобу. ОСОБА_1 добровільно погодився на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, а також погодився із показниками газоаналізатора, які зафіксували вміст алкоголю 1,54 ‰, що підтверджувало факт перебування водія в стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що доводи сторони захисту стосовно порушення поліцейськими порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, є безпідставними.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що докази, які містяться в матеріалах справи, зокрема протокол ААД №089885 від 03.12.2022 року, відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, а також акт огляду на стан сп`яніння, поза розумним сумнівом, підтверджують факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Доводи сторони захисту стосовно того, що працівниками поліції під час складання протоколу не були залучено двох свідків, суд також визнає безпідставними, оскільки ч.2 ст.266 КУпАП (ред. від 16.02.2021 року) передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено поліцейськими із застосуванням технічних засобів відеозапису, залучення свідків не було обов`язковим в розумінні положень ч.2 ст.266 КУпАП.

Апеляційний суд приймає до уваги доводи захисника про те, що в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не зазначено дати та часу, а також відсутність підпису водія на роздруківці тесту «Drager», однак захисником не доведено в який спосіб ці обставини впливають на правильність результату огляду, при тому, що під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння під відеозапис ОСОБА_1 не заперечував проти результатів огляду.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що сторона захисту не заперечує того факту, що з відеозаписів з бодікамер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 дійсно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, який був позитивний та не оскаржував його результати.

Таким чином, доводи сторони захисту про неповне з`ясування місцевим судом обставин справи, апеляційний суд визнає безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер, обставини вчиненого правопорушення та особу правопорушника.

Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції в оскарженій постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, стороною захисту не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

За викладених обставин, суд визнає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доведена, а тому оскаржена постанова є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи в суді першої інстанції, що свідчить про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскарженої постанови.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Клопотання захисника Дудкевича В.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника Дудкевича В.В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 24.03.2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винуватим за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський