П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2023 року м. Київ

Справа № 757/4978/23

Провадження: № 33/824/2103/2023

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Невідома Т. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Печерського районного суду міста Києва від 15 березня 2023 року, винесену під головуванням судді Білоцерківця О.А.,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у с т а н о в и л а:

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 15 березня 2023 рокуОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 25 березня 2023 року подав апеляційну скаргу до суду першої інстанції, в якій просив скасувати постанову Печерського районного суду міста Києва від 15 березня 2023 року та закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції розглянув справу не об`єктивно, за його, ОСОБА_1 , відсутності, не задовольнивши подане ним клопотання про відкладення розгляду справи. Також, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що з наявного в матеріалах справи відеозапису убачається, що о 03 год. 00 хв. він, ОСОБА_1 , вже 8 хвилин спілкується з працівниками поліції, тобто, вказаний працівниками поліції час вчинення правопорушення не відповідає дійсності. Порушення його права на захист, права бути присутнім в судовому засіданні та давати пояснення призвело до того, що суд першої інстанції не дав оцінки тому факту, що поліцейські свідомо внесли неправдиві відомості про керування ним автомобіля, оскільки на місці поліцейські з`ясували, що він приїхав до ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , та нікуди ще не поїхав. Самі такі відомості були внесені до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_2 , одночасно зі складенням протоколу відносно нього, ОСОБА_1 . Отже, викладені у протоколі обставини суперечать обставинам, встановленим поліцією. Також суд не допитав свідків пригоди ОСОБА_2 та пасажирку автомобіля.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

15 травня 2023 року ОСОБА_1 подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи. Зазначив, що причиною його неявки до суду апеляційної інстанції є потреба у правовій допомозі та захисті. У зв`язку зі зміною попереднього адвоката (захисника) через неналежне виконання ним умов договору про надання правової допомоги, ОСОБА_1 просив відкласти апеляційний розгляд справи.

Згідно ч.ч. 5,6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд повідомляє про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не пізніше ніж за три дні до початку судового засідання.

Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Вирішуючи порушене ОСОБА_1 питання, суд апеляційної інстанції ураховує, що справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП перебувала у провадженні суду першої інстанції з 08.02.2023 року. Матеріали справи свідчать, що розгляд справи судом першої інстанції неодноразово відкладався за клопотаннями ОСОБА_1 . 14.03.2023 року ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції клопотання про відкладення розгляду справи, підстави якого є аналогічними підставам, викладеним у клопотанні, поданому до суду апеляційної інстанції. При цьому, слід відмітити, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження факту укладення між адвокатом та ОСОБА_1 договору про надання правової допомоги, наданням йому такої допомоги, або неналежне виконання цим адвокатом своїх обов`язків. Таких доказів не долучено і до поданого ОСОБА_1 клопотання про відкладення розгляду справи. Також суд ураховує, що апеляційний перегляд справи вже відкладався за клопотанням ОСОБА_1 у зв`язку з перебуванням останнього у відрядженні у м. Харкові, при цьому, доказів на підтвердження вказаних обставин ОСОБА_1 так і не надав.

Ураховуючи наведені обставини, вважаю, що викладені в клопотанні про відкладення апеляційного розгляду справи підстави не свідчать про поважність причин неявки ОСОБА_1 в судове засідання, направлені на безпідставне затягування перегляду справи, а тому вважаю за можливе розглянути справи за відсутності ОСОБА_1 відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП.

Дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушення, районний суд посилався на дані, відображені у протоколі про адміністративне правопорушення від 28.01.2023 року, роздруківці з приладу Драгер (тест № 3558), згідно якої ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду показав 0,25 %; відеозаписі події.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується й суд апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 28.01.2023 о 03 год. у АДРЕСА_2, керував автомобілем марки «Тесла», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився за допомогою приладу «Драгер». Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 266 КУпАП передбачено, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких с підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування піл впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків.

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Згідно з п. 7 Розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків; не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви, - визначено п.6 Розділу ІІ згаданої Інструкції.

Відповідно до п.п.2,3 Розділу ІІ Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, що зафіксовано на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції. Результати огляду показали, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується роздруківкою з приладу Драгер (тест № 3558), результат огляду показав 0,29 %. ОСОБА_1 погодився з результатами огляду (0,29 %), підписавши як роздруківку, так і протокол про адміністративне правопорушення, складений за результатами проведеного огляду.

Слід відмітити, що огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу (алкотестеру) проводився за згодою ОСОБА_1 , який в результаті проведеного огляду підтвердив, що напередодні вживав алкогольні напої. При цьому, з відеозапису убачається, що ОСОБА_1 жодного разу не висловив свої заперечення з приводу процедури проведення огляду на стан сп`яніння.

Жодних заперечень ОСОБА_1 не висловив і щодо суті інкримінованого йому правопорушення.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення, що складений відносно ОСОБА_1 у графі «суть адміністративного правопорушення» зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції убачається, що ОСОБА_1 сидить за кермом автомобіля марки «Тесла», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з увімкненими фарами на смузі руху для громадського транспорту на зупинці громадського транспорту. При цьому, жодних заперечень щодо керування ним вказаним транспортним засобом ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції та після їх пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння не висловив. Таких заперечень не містить і підписаний ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він не керував автомобілем, самі по собі не спростовують викладених у протоколі обставин. Більше того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 сам підтвердив ту обставину, що він прибув за адресою вчинення адміністративного правопорушення саме з метою керування цим транспортним засобом, який йому передав ОСОБА_2 .

Складення відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, також не спростовує і не впливає на суть вчиненого саме ОСОБА_1 правопорушення.

Безпідставними є і посилання ОСОБА_1 на порушення судом першої інстанції його права на захист, права бути присутнім в судовому засіданні та надавати пояснення по суті справи, оскільки як, зазначено вище, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП перебувала у провадженні суду першої інстанції з 08.02.2023 року. Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи судом першої інстанції, а також, що розгляд справи судом першої інстанції неодноразово відкладався за клопотаннями ОСОБА_1 . З моменту отримання судом матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративно відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (08.02.2023 року) до винесення судом першої інстанції оскаржуваної постанови (15.03.2023 року), у останнього було достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи та надання своїх пояснень, в тому числі, у письмовому вигляді.

Також, як встановлено вище, матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження факту укладення між адвокатом та ОСОБА_1 договору про надання правової допомоги, наданням йому такої допомоги, або неналежне виконання цим адвокатом своїх обов`язків, а тому у суду першої інстанції, зважаючи на належне повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи, не було підстав для повторного відкладення розгляду справи.

Ураховуючи наявні в матеріалах справи письмові докази, а також відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, які ОСОБА_1 не спростовані, суд першої інстанції правильно встановив обставини у справі, зокрема, щодо вчинення ОСОБА_1 правопорушення (дій), яке відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інших доводів на спростування правильних висновків суду першої інстанції апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить.

Слід зазначити, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (Рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року).

ОСОБА_1 28.01.2023 року реалізував своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

За таких підстав, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а постанову Печерського районного суду міста Києва від 15 березня 2023 року залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Печерського районного суду міста Києва від 15 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т. О. Невідома