ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/6153/22 Головуючий в 1 інст. Дмитрюк О.В.
Провадження № 33/807/336/23 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 червня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.01.2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого ТОВ «Анітранс», водій, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 29.10.2022 року о 01 год. 00 хв. ОСОБА_1 в районі будинку № 315 по вул. Ігоря Сікорського в м. Запоріжжі керував транспортним засобом «Mercedes-Benz 2540», д.н. НОМЕР_1 , з причепом «FliegL», д.н. НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України, згідно якого водієві заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Від керування транспортним засобом відсторонений. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою технічного приладу «Alkotest Drager 6820», результат тесту № 1968 від 29.10.2022 р. 1,22 % та у медичному закладі КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, висновок № 7624 від 29.10.2022 р.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що під час події працівники поліції діяли в супереч вимогам ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Апелянт вважає, що у працівників поліції були відсутні підстави для проведення освідування на визначення стану сп`яніння.

Матеріали справи не містять достатніх та допустимих доказів його винуватості в інкримінованому порушенні.

Відеозаписи, які долучені до справи, є недопустимими доказами, оскільки не є безперервними.

Також працівниками поліції не зафіксовано факт здійснення керування автомобілем.

Просить апеляційний суд поновити строк на оскарження. Постанову районного суду просить скасувати, а провадження в справі закрити.

Щодо поновлення строків на апеляційне оскарження, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до вимог ст. 294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

В клопотанні апелянт вказує, що справу було розглянуто без його участі, а про існування постанови суду він дізнався вже після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суд апеляційний інстанції, враховуючи що вказані доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не спростовані матеріалами справи, дійшов до висновку, про поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження і про наявність підстав для його поновлення.

Щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності ОСОБА_1 .

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі N 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.89 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні "Пономарьов проти України" від 03 квітня 2008 року Європейський Суд з прав людини наголосив, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження".

Суд не зобов`язаний сам з`ясовувати причини неявки належно сповіщених учасників справи, оскільки обов`язок повідомити про ці причини і надати докази поважності неявки покладається на учасників справи.

Розгляд справи за ст.130 КУпАП, відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП не встановлює імперативного обов`язку для судді розглядати справи в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В судові засідання, які були призначені на 04.04.2023, 05.05.2023, 09.06.2023 апелянт ОСОБА_1 не з`явився, будь-яких заяв чи клопотань про неможливість прибути в судове засідання не надав.

Апеляційний суд вжив всіх заходів для повідомлення ОСОБА_1 про дату і час судового засідання, що підтверджується довідками секретаря судового засідання від 20.03.2023, 28.04.2023, 05.05.2023 та судовими повістками.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає за можливим розглянути справу, відносно ОСОБА_1 за його відсутністю.

Щодо розгляду апеляційної скарги по суті апеляційних доводів, суд дійшов до таких висновків.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову суду залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як убачається з матеріалів провадження та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.9а Правил дорожнього руху водій водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР України, ОСОБА_1 дотримано не було.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9а ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №389332 (а.с.1), яким звинувачено ОСОБА_1 в тому, що він 29.10.2022 року о 01 год. 00 хв. в районі будинку № 315 по вул. Ігоря Сікорського в м. Запоріжжі керував транспортним засобом «Mercedes-Benz 2540», д.н. НОМЕР_1 , з причепом «FliegL», д.н. НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України, згідно якого водієві заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Від керування транспортним засобом відсторонений. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою технічного приладу «Alkotest Drager 6820», результат тесту № 1968 від 29.10.2022 р. 1,22 % та у медичному закладі КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, висновок № 7624 від 29.10.2022 р.;

- у рапортах працівників поліції (а.с.3-4), з яких вбачається, що ОСОБА_1 було зупинено блок-посту №6 в м. Запоріжжі з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я. Результат позитивний, встановлено, що водій ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння;

- у медичному висновку від 29.10.2022 року (а.с.4), яким встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння;

- у направленні на огляд водія транспортного засобу (а.с.5) та акті огляду (а.с.7), якими встановлено, що ОСОБА_1 під час події мав виражені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Результат огляду позитивний, водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння;

- в роздруківці з приладу «Драгер 6820» (а.с.6), якою встановлено, що під час огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки водій перебував в стані сп`яніння 1, 22 проміле;

- на оптичному носії інформації у вигляді СД-диску, який містить відеозаписи з місці події.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації стороною захисту наданих їй прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 в порушенні вимог п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду і вважає, що матеріли в справі не містять інформації про обставини, які підлягають перевірці в суді апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, оскільки вони підтверджують інкриміновані обставини.

Суд відхиляє доводи апелянта, оскільки вони є безпідставними, виходячи з наступного.

Зокрема, доводи про те, що матеріали справи не містять доказів винуватості ОСОБА_1 .

Так, змістом відеозаписів встановлено, що ОСОБА_1 , як водій автомобіля під час розмови з працівниками поліції повідомив, що дійсно вживав алкогольні засоби пиво. Не заперечував, що саме він здійснював керування автомобілем.

Відповідно до роздруківки з приладу «Драгер 6820» та медичним висновком із закладу охорони здоров`я встановлено, що ОСОБА_1 під час події перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що працівники поліції нібито порушили вимоги ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» є безпідставним, виходячи з наступного.

З огляду на те, що в матеріалах справи містяться належні та достатні докази, які безумовно свідчать про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд критично оцінює такі доводи апелянта про те, що у поліцейських були відсутні причини для зупинки автомобіля, передбачені ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Вказані твердження жодним чином не впливають на висновки місцевого суду, які є правильними та обґрунтованими.

Крім того, апеляційний суд наголошує, що з 24 лютого 2022 року в Україні діє воєнний стан, внаслідок воєнної агресії рф, що в свою чергу висуває до правоохоронних органів додаткові повноваження для забезпечення безпеки порядку, зокрема перевірку документів та поверхневий огляд транспортних засобів. Особливо такі вимоги є актуальними на територіях, які вважаються прифронтовими, наприклад, як Запорізька область.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали провадження, в їх сукупності, обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п.2.9а ПДР України.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку матеріалам справи у їх сукупності та прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

Апеляційні доводи щодо незаконності судового рішення суду першої інстанції за ч. 1 ст.130 КУпАП, недоведеності обвинувачення та відсутності складу правопорушення є безпідставними та направленні та спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Дії, вчинені ОСОБА_1 , характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, становлять небезпеку дорожнього руху та несуть загрозу для його учасників.

Адміністративне стягнення, відносно ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідно до положень ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, відношення до вчиненого.

Неправильного застосування норм матеріального прав або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням вище викладеного, апеляційний суд вважає, що постанова районного суду, прийнята щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою і підстав для скасування не вбачається.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.01.2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 336/6153/22