Справа № 146/316/23
Провадження № 33/801/389/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Скаковська І. В.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Томашпільського районного суду Вінницької області від 28 березня 2023 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Томашпільського районного суду Вінницької області від 28 березня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у сумі 536,80 грн.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову суду першої інстанції, визнати його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.

У скарзі зазначає, що з урахуванням тяжкості скоєного правопорушення, особи правопорушника сторона захисту просила суд першої інстанції про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, що буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення правопорушення як ним самим, так і іншим особами. При накладенні стягнення слід врахувати обставини, що пом`якшують покарання: визнання вини та щире каяття у вчиненому; не притягнення раніше до адміністративної відповідальності; відсутність негативної характеристики і наявність позитивної характеристики з місця проживання та місця роботи; перебування на утриманні трьох дітей.

За клопотанням ОСОБА_1 судове засідання, призначене на 25 квітня 2023 року о 14 год. 50 хв., вирішено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою Електронного кабінету та власних технічних засобів його захисника, про що повідомлено ОСОБА_1 .

У судове засідання ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися. У підсистемі відеоконференцзв`язку учасники провадження не вийшли на зв`язок (не підключилися до відеоконференції).

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Враховуючи строки розгляду апеляційної скарги, визначені ст. 294 КУпАП, а також те, що ОСОБА_1 та його захисник, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали, апеляційний суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №135123, 08 березня 2023 року о 21 год. 30 хв. в смт Вапнярка по вул.Незалежності водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Москвич 2140», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився.

У п. 2.5 Правил дорожнього руху зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність, в тому числі, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою на постанову суду першої інстанції ОСОБА_1 висновок суду про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння не оспорює.

Оскільки відповідно до положень ст. 294 КУпАП справа переглядається апеляційним судом в межах апеляційної скарги, постанова суду першої інстанції в цій частині не переглядається.

ОСОБА_1 фактично не погоджується із видом застосованого до нього адміністративного стягнення, а саме просить змінити постанову суду першої інстанції та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

Вказує, що враховуючи тяжкість скоєного правопорушення, особи правопорушника, сторона захисту просила суд першої інстанції накласти на нього штраф без позбавлення права керування транспортними засобами, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення правопорушень.

На підтвердження характеристики особи правопорушника до суду першої інстанції ОСОБА_1 було надано (в копіях): характеристику №19 від 20.03.2023, надану начальником дистанції колії виробничого підрозділу служби колії «Вапнярська дистанція колії» Гусь В.; довідку-характеристику №1/38 від 20.03.2023, видану старостою с. Колоденка Тульчинського району Вінницької області Вапнярської селищної ради ТГ ОСОБА_2 ; свідоцтво про шлюб; три свідоцтва про народження дітей (а.с.14-19).

Статтею 33 КУпАП визначено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП для водіїв передбачено стягнення у виді накладення штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17 000 гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Тобто, вказана норма визначає єдиний та безальтернативний вид стягнення і в даному випадку загальні правила накладення адміністративного стягнення, визначені ст. 33 КУпАП, не наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки передбачено накладення стягнення у межах, установлених цим Кодексом.

Накладаючи на водія стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП врахування та оцінка судом характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини, майнового стану, а також обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність не впливають на вид застосованого судом стягнення.

Законодавство про адміністративні правопорушення не передбачає накладення адміністративного стягнення більш м`якого, ніж передбачено законом.

Наведені вище вимоги судом першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 були дотримані в повному обсязі, оскільки застосоване щодо нього стягнення повністю відповідає санкції статті інкримінованого йому правопорушення, і фактично є єдиним та безальтернативним видом стягнення.

Доводи апелянта про можливість призначення йому більш м`якого адміністративного стягнення, ніж передбачено санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, не ґрунтуються на чинному законодавстві України про адміністративне правопорушення, а тому не приймаються апеляційним судом до уваги.

Отже, накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню.

Законодавець не передбачає можливості накладення на водія стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновок суду першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу постанову ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Томашпільського районного суду Вінницької області від 28 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало