ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/6242/23 Головуючий в 1 інст. Шалагінова Т.С.
Провадження № 33/807/615/23 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч.1 ст. 184 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі ОСОБА_1 , її захисника адвоката Лічман І.І., законного представника потерпілого ОСОБА_2 ОСОБА_3 , представника потерпілої адвоката Кузнецова П.М., за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, заступника керуючого відділення АТ «Ощадбанк», зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184, КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 850,00 гривень, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 10.06.2023 ОСОБА_1 ухилилась від виконання батьківських обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 10.06.2023 з 19:00 год. до 20:30 год. більш точний час не встановлено, поблизу буд. АДРЕСА_3 , змусив малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , здійснити дії сексуального характеру.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що суд належним чином не з`ясував, чи було в даному випадку вчинено адміністративне правопорушення, чи вина вона в його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності.

Судом належним чином не встановлено, чи є в ї діях об`єктивна сторона інкримінованого їй правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Протокол не містять відомостей, яким саме чином вона не виконувала батьківських обов`язків, не вказано, в чому саме проявилося таке неналежне їх виконання і чим конкретно це підтверджено, що саме вона не зробила, або повинна була зробити, тобто в якій формі мав місце прояв її ухилення від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків.

Вважає, що рапорт та письмові пояснення місять протиріччя, не відповідають протоколу та не узгоджуються між собою, зокрема щодо дати події.

Суд першої інстанції не врахував того, що вона 10.06.2023 року у період з 16 до 22 години вона разом з сином знаходились на святкування його дня народження.

Натомість суд першої інстанції, висловив припущення, що її син міг знаходитися біля будинку № 1 по вул. Гагаріна у м. Запоріжжі та міг вчинити вищезазначені дії.

Просить апеляційний суд постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника адвоката Лічман І.І., законного представника потерпілого ОСОБА_2 ОСОБА_3 , представника потерпілої адвоката Кузнецов П.М., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Приписами ст. 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата ця особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

В основу винуватості ОСОБА_1 були покладені наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №254989 (а.с.1), яким ОСОБА_1 звинувачено в тому, що вона 10.06.2023 р. ухилилась від виконання батьківських обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 10.06.2023 з 19:00 год. до 20:30 год. більш точний час не встановлено, поблизу буд. АДРЕСА_3 змусив малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , здійснити дії сексуального характеру;

- додаток до протоколу (а.с.2), яким зазначено, що ОСОБА_1 не виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання своєї дитини: ОСОБА_5 , а саме 10.06.2023 року з 19:00 годин до 20:30 години більш точний час не встановлено, поблизу будинку АДРЕСА_3 , малолітній ОСОБА_4 , 2013 року народження, здійснив оральні пестощі відносно малолітнього ОСОБА_2 , 2017 року народження;

- рапорт працівника поліції від 13.06.2023 року (а.с.8), з якого вбачається, що 12.06.2023 року син ОСОБА_6 повідомив матері, що його неповнолітнього брата ОСОБА_2 , 2017 р.н. змусили до орального сексу група хлопчиків: ОСОБА_7 10 років (змушував), ОСОБА_8 11 років (спостерігав) та ОСОБА_9 7 років (той кому робили), все це відбувалося 11.06.2023 року біля школи, потім ОСОБА_9 справив природні потреби на сина заявниці;

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 19.06.2023 року (а.с.9), відповідно якого ОСОБА_3 вказує, що 10.06.2023 року у період з 17.00 год. до 19.30 год. аз будинком № 1 по вулю Гагаріна хлорці на ім`я ОСОБА_9 і ОСОБА_7 здійснили оральні пестощі та ОСОБА_9 зробив природні потреби у рот її сину ОСОБА_2 ;

- письмові пояснення ОСОБА_3 (а.с.10), в яких вона вказала, що мешкає з сином ОСОБА_2 , 2017 р.н, ОСОБА_10 , 2011 р.н., батьком ОСОБА_10 , 1975 р.н., який знаходиться на війні. 12.06.2023 року, ОСОБА_2 розповів про те, що 10.06.2023 року (субота) з 17:00 19:30 за будинком номер 1 по вулиці Гагаріна, що у м. Запоріжжя. Троє хлопців: ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 повели за будинок Гагаріна б. 1, де біля кущів ОСОБА_7 спонукав до оральних пестощів, замість цього обіцяв дати чіпси. ОСОБА_2 зробив все те, що просив ОСОБА_12 також примушував до оральних пестощів, після цього він справив природні потреби ОСОБА_2 в рот. Вадим знаходився з ними та у цей момент відмовляв їх припинити робити вказані дії з ОСОБА_2 ,

- копію консультаційного висновку спеціаліста (а.с.13), яким встановлено, що ОСОБА_2 має певні психічні розлади;

- письмові пояснення ОСОБА_13 (а.с.15), яка пояснила, що ОСОБА_14 (її син) розповів їй про те, що 10.096.2023 року у дворі буд. АДРЕСА_3 ОСОБА_15 , ОСОБА_5 , ОСОБА_16 зустріли ОСОБА_17 спільно з ОСОБА_5 сказали, ОСОБА_18 , що за буд. АДРЕСА_3 в кущах, знаходяться «чіпси» та запропонували ОСОБА_18 зробити «оральні пестощі», за що він отримає чіпси. Далі ОСОБА_18 пішов з ОСОБА_7 та ОСОБА_19 в кущі, де ОСОБА_20 зробив оральні пестощі ОСОБА_21 , після чого ОСОБА_22 . Далі ОСОБА_15 , попросив відкрити рот ОСОБА_20 та справив природну потребу в рот ОСОБА_23 . Після чого ОСОБА_20 поїхав на самокаті. ОСОБА_16 не приймав участь у даних діях. Про цьому, під час зазначених події, Вадим намагався припинити ОСОБА_24 та ОСОБА_5 , але вони його не слухалися.

- оптичний носій інформації у вигляді СД-диску (а.с.24), який містить відеозапис опитування малолітнього ОСОБА_14 у присутності, та за згодою матері ОСОБА_13 щодо заяви ОСОБА_3 . Зі змісту відеозапису вбачається, що ОСОБА_16 у присутності своєї матері пояснив, що гуляв з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які покликали ОСОБА_18 за кущі та пообіцяли йому чіпси за вчинення дій сексуального характеру.

Вищенаведені докази, які є належними та допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, сумнівів у їх достовірності чи наявності порушень під час їх підготовки та збирання у ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують те, що вказані у протоколі обставини про те, що 10.06.2023 ОСОБА_1 ухилилась від виконання батьківських обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 10.06.2023 з 19:00 год. до 20:30 год. більш точний час не встановлено, поблизу буд. АДРЕСА_3 , змусив малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , здійснити дії сексуального характеру, свідчать про те, що протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП, а саме за неналежне виконання батьківських обов`язків щодо виховання свого сина, складено на матір, - ОСОБА_1 не безпідставно.

Доводи апелянта про те, що доказів, які би підтверджували її винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків у матеріалах справи немає, апеляційний суд такі відхиляє і вважає їх безпідставними з огляду на те, що сукупність доказів, які досліджені і оцінені судом першої інстанції та перевірені під час апеляційного перегляду на предмет належності, достатності та допустимості свідчить про зворотне.

Такими, що не знайшли свого підтвердження, є доводи апелянта про те, що зміст складеного відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення свідчить про неналежне виконання батьківських обов`язків, що не кореспондується із диспозицією ст. 184 КУпАП.

Відхиляючи твердження в цій частині, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП настає у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням їхнього належного виховання, навчання та створення необхідних умов життя.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх. А об`єктивна сторона за ч. 1 ст. 184 КУпАП проявляється саме у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку потерпілого без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т. ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення потерпілим безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов тощо.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Диспозиція цієї норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно зі ст. 150 Сімейного Кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: 1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. 2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. 4. Батьки зобов`язані поважати дитину. 5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. 6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. 7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей являє собою бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі.

Так судом встановлено, що ОСОБА_4 здійснив інкриміновані дії, і те, що ОСОБА_1 як матір малолітнього повинна була виховувати дитину в дусі повага до прав та свобод інших людей та те, що вона повинна піклуватися про духовний і моральний розвиток дитини (ч. 1 та ч. 2 ст. 150 СК України).

Через не виконання вищевказаних обов`язків, син ОСОБА_4 здійснював дії сексуального характеру відносно ОСОБА_20 , що є приниженням його честі, гідності, як людини, а також порушило його права і свободи, порушило його право на духовний і моральний розвиток в безпечному суспільстві.

Апеляційний суд, дослідивши зміст протоколу про адміністративне правопорушення, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, у якому чітко вказано, що 10.06.2023 ОСОБА_1 ухилилась від виконання батьківських обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 10.06.2023 з 19:00 год. до 20:30 год. більш точний час не встановлено, поблизу буд. АДРЕСА_3 , змусив малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , здійснити дії сексуального характеру.

Обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення викладені у протоколі про адміністративне правопорушення чітко та коректно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Суд також відхиляє апеляційні доводи про те, що ОСОБА_4 10.06.2023 року перебував під наглядом матері та те, що він не здійснював дій сексуального характеру, відносно потерпілого ОСОБА_2 , що на думку захисту підтверджується фотосвітлинами та знімками з екрану мобільних пристроїв про виклик таксі і замовлення квест-кімнати.

Апеляційний суд вважає, що фотосвілини дітей на території та знімки екрану про замовлення квест-кімнати, виклик таксі не спростовують той факт, що у період часу з 19:00 по 21:30 годин 10.06.2023 року ОСОБА_4 міг знаходитися за адресою: АДРЕСА_3 та міг вчинити інкриміновані дії відносно ОСОБА_25 .

Надані матеріали стороною захисту не підтверджують, що ОСОБА_4 постійно та кожну хвилину знаходився в полі зору матері ОСОБА_1 у період вищевказаного часу.

Крім того, апеляційний суд в противагу доводам апелянта вказує, що з фотографій, які надалі стороною захисту вбачається, що територія, де знаходилися діти має вільний доступ, тобто не обмежується будь-якими перешкодами, що в свою чергу свідчить про те, що діти могли в будь-яку мить відійти або перебувати біля будинку №1 за адресою: вул. Гагаріна, що у м. Запоріжжя.

Щодо доводів про те, що в документах справи, деякі дати вчинення інкримінованих дій є різними, то на думку суду, вказане не може бути підставою для скасування судового рішення, оскільки встановлено, що законний представник потерпілого дізнався про подію через певний проміжок часу від старшої дитини, після цього вона звернулась до поліції, після чого внаслідок здійснення провадження в справі, встановлено, що датою вчинення інкримінованих дій є 10.06.2023 року.

Щодо розгляду заяви ОСОБА_1 по виклик свідків в справі, апеляційний суд вказує наступне.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до змісту заяви про допит свідків ОСОБА_1 вказується, що остання просить дослідити нові докази, а саме заслухати свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_27 .

Однак, апеляційний суд в задоволенні заяви відмовляє, оскільки ОСОБА_1 в порядку ч. 7 ст. 294 КУпАП не обґрунтували, чому під час судового розгляду в суді першої інстанції не були допитані в якості свідків вищевказані особи та чому саме під час апеляційного перегляду, суд повинен здійснити їх допит.

Таким чином, заява ОСОБА_1 про виклик і допит свідків є необґрунтованою.

З огляду на наведене, апеляційний суд доходить висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП; що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду, перевірених апеляційним судом, наведених вище доказів, яким у постанові дана правильна оцінка.

Накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення не суперечить приписам ст. ст. 33-35 КУпАП, визнається належним чином вмотивованим, справедливим.

Тому, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності сприятиме досягненню основної мети - виховання правопорушниці у дусі додержання законів України.

Інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення, в апеляційній скарзі не зазначені і під час перевірки справи в апеляційному суді такі не встановлені.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.07.2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184, КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 335/6242/23