22.05.2023 Справа № 756/3348/23
Унікальний номер справи 756/3348/23
Провадження номер 3/756/3014/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шролик І.С.,

секретаря - Гаврилко Д.О.,

за участю: правопорушника - ОСОБА_1 ,

представника правопорушника - Чумак Р.В.,

законного представника потерпілого - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва матеріали, які надійшли з Оболонського УП ГУНП у місті Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 154 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 894833 від 09 березня 2023 року, 05 березня 2023 року близько 21.00 год. за адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_1 вигулював собаку небезпечної породи «німецька вівчарка» без намордника внаслідок чого собака вкусив неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ліву ногу, заподіявши шкоду його здоров`ю. Своїми діями ОСОБА_1 порушив правила тримання собак, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст.154 КУпАП.

Протоколом автоматизованого розподілу 16 березня 2023 року матеріали передано визначеному судді Шролик І.С.

Розгляд адміністративного матеріалу призначено на 31 березня 2023 року.

29 березня 2023 року від захисника ОСОБА_1 адвоката Чумака Р.В. надійшло заперечення проти протоколу про адміністративне правопорушення. В обґрунтування заперечення повідомив, що ОСОБА_1 не визнає свою вину в інкримінованому правопорушенні. Вказує, що перелік небезпечних собак затверджений постановою КМУ від 10 листопада 2021 року № 1164, не передбачає собаки породи «німецька вівчарка», як небезпечної породи. Отже вигул собаки породи «німецька вівчарка» без повідка та намордника не становить правопорушення відповідно до ст. 154 КУпАП. Крім того, вказує, що підставою для складання протоколу є заява батьків неповнолітнього ОСОБА_3 поданої до органів поліції. Натомість матеріали про адміністративне правопорушення не містять ні пояснень свідків, ні відеозаписів з камер спостереження, ні експертних висновків. Таким чином складення протоколу про адміністративне правопорушення відбулося з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки містить в собі дані, які не підтверджені документально. Також вказує про відсутність доказів на доведеність обставин укусу собакою породи «німецька вівчарка» неповнолітнього. Матеріали справи не містять відомостей про повторність порушення, що є кваліфікуючою ознакою ч. 2 ст. 154 КУпАП. В сукупності зазначені заперечення, на думку захисника, є підставою для закриття провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 31 березня 2023 року матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП повернуто до Оболонського УП ГУ НП у м. Києві для дооформлення, з метою визначення правильної кваліфікації дій особи, зазначені у фабулі протоколу.

17 квітня 2023 року адміністративний матеріал повернуто на адресу суду разом з рапортом інспектора СЮП ВП Оболонського УП ГУ НП у м. Києві Міняйло Т., в якому вказує, що при складанні протоколу допущено помилку в кваліфікації частині статті та просить вважати правильною ч. 3 ст. 154 КУпАП, яка скоєна ОСОБА_1 , замість невірно зазначеної ч. 2 ст. 154КУпАП.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду 17 квітня 2023 року справу передано головуючому судді Шролик І.С.

08 травня 2023 року від захисника ОСОБА_1 - адвоката Чумака Р.В. надійшли заперечення проти протоколу про адміністративне правопорушення. В обґрунтування зазначає, що ОСОБА_1 заперечує проти викладених у протоколі фактів, стверджує що його собака не кусала ОСОБА_3 . За його версією: 05 березня 2023 року близько 21.00 год. він вигулював собаку породи «німецька вівчарка». Того ж дня, неповнолітній ОСОБА_3 вигулював свою собаку породи «вельш-коргі». Собаки почали кусати одна одну. Спочатку до собак підбіг ОСОБА_3 та спробував їх розняти, що в нього не вийшло. Потім підбіг ОСОБА_1 та відсунув ОСОБА_3 від собак, до тих пір поки собаки не заспокоються. Після того як собаки заспокоїлися, ОСОБА_3 помітив, що у нього наявний укус. Він сказав, що його укусила його ж собака. Після інциденту ОСОБА_1 відвів ОСОБА_3 до його батьків та запропонував взяти на себе витрати на медичну допомогу, на що батьки відмовилися. Захисник вказував, що протокол про адміністративне правопорушення складено із порушенням вимог чинного законодавства, через відсутність посилання на норму правил утримання собак, яку порушив ОСОБА_1 .

Також захисник наголошував на тому, що попри повернення матеріалу після доофрмлення, протокол не містить зміненої кваліфікації. Працівники поліції складаючи рапорт від 14 квітня 2024 року, не повідомляли та не ознайомили під підпис ОСОБА_1 про зміну кваліфікації його дій.

11 травня 2023 року на адресу суду від матері потерпілого - ОСОБА_2 надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи. У вказаному клопотанні також викладені пояснення щодо події, яка мала місце 05 березня 2023 року. Вказує, що повернувшись 05 березня 2023 року додому її син сказав, що його вкусила собака сусіда, що стало підставою звернення до травмпункту й в подальшому щоденних перев`язок, оскільки рана глибока та інфікована. Покликається на відеозапис, та зазначає, що на ньому зафіксовано наступне: 05 березня 2023 року о 21.12 год ОСОБА_1 вигулював собаку потенційно небезпечної породи «німецька вівчарка» без повідку та намордника, яка підбігла до дитини та вкусила за ліву гомілку, потім напала на їх собаку та вчинила бійку з ним. Також вказує, що ОСОБА_1 не вчинив жодних дій на приборкання своєї собаки та забезпечення безпеки оточуючих, що доводиться доданими відеозаписами з камер відеоспостереження. Повідомляє, що травмований не тільки її син, а й собака.

На офіційну електронну адресу суду 15 травня 2023 року надійшли додаткові пояснення захисника Чеботюка О.В., в яких вказує, що події 05 березня 2023 року щодо вигулу та бійки собак ОСОБА_1 не заперечуються, однак стверджує що не було укусу ОСОБА_3 собакою ОСОБА_1 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав своєї провини. Підтвердив факт належності йому собаки, проте документального підтвердження не надав. Сповістив, що того вечора в нього зламався карабін, тому він прямував із собакою додому, яка не була на повідку й без намордника. Запевняв, що не бачив, як його собака вкусила неповнолітнього. Сповістив, що рана могла бути від власної укусу собаки ОСОБА_3 .

Присутній у судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Чумак Р.В. наполягав на відсутності в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення. Пояснення захисника ґрунтуються на доводах викладених у запереченнях проти протоколу про адміністративне правопорушення.

Присутня у судовому засіданні представник потерпілого - Холоденко Т.О. наполягала на тому, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, що повністю підтверджується матеріалами справи, а також наданими законним представником потерпілого доказами. В тому числі й відеозаписами з камер спостереження, з яких вбачається, що ОСОБА_1 здійснював вигул потенційно небезпечної породи «німецька вівчарка» без повідка й намордника, через що його собака вкусила ОСОБА_3 .

Законний представник неповнолітнього - ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що 05 березня 2023 року близько 21.00 год. за адресою: АДРЕСА_2 , її син ОСОБА_3 , якому ще не виповнилось 14 років, гуляв з їх собакою. Прийшов до дому й сповістив, що його вкусила собака сусіда. Рана була глибока, тому наступного ранку звернулися до лікарні. Після звернення отримали відео з камер спостереження. Це не вперше, вже із сусідом виникали конфлікти з приводу утримання собаки.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст. ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Згідно зі статтею 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вислухавши учасників, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.154 КУпАП, є порушення правил утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигул собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також не прибирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигул у спеціально відведених для цього місцях).

Частиною 3 статті 154 КУпАП передбачена відповідальність за дії, передбачені частиною 1 статті 154 КУпАП, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну.

Як убачається з даних протоколу про адміністративне правопорушення, серії ВАБ № 894833 від 09 березня 2023 року, складеного стосовно ОСОБА_1 , 05 березня 2023 року близько 21.00 год. за адресою: АДРЕСА_2, він вигулював собаку небезпечної породи «німецька вівчарка» без намордника внаслідок чого собака вкусив неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ліву ногу, заподіявши шкоду його здоров`ю.

Згідно довідки травмпункту КНП «КМКЛ № 1» від 06 березня 2023 року ОСОБА_3 встановлено діагноз: укушена рана лівої гомілки.

Також із долученої стороною потерпілого довідки вбачається, що 05 березня 2023 року дитина ОСОБА_3 вкушений сусідською собакою, звертався в травмпункт, проведено хірургічну обробку рани.

На підтвердження факту нанесення травми, до матеріалів справи, про адміністративне правопорушення долучено фотознімки місця події, а також відеозаписи, на яких зафіксовано сам факт події, що мала місце 05 березня 2023 року.

Зазначеним відеозаписом підтверджується, що 05 березня 2023 року ОСОБА_1 здійснював вигул потенційно небезпечної породи «німецька вівчарка» без повідка й намордника та що вказана собака вкусила ОСОБА_3 , після чого він зігнувся, що спростовує твердження ОСОБА_1 , що його собака не кусала потерпілого.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, доведений матеріалами справи, зокрема даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 894833 від 09 березня 2023 року, рапортом ДОП Оболонського УП ГУНП в місті Києві, письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_3 , його законного представника (матері), довідкою травмпункту КНП «КМКЛ №1» від 06 березня 2023 року про укушену рану ОСОБА_3 , довідка щодо щеплення ОСОБА_3 , відеозаписами та фотознімками з яких встановлено вигул великої собаки без повідка та намордника й сутичка між двома собаками, довідкою та рентген обстеження з приводу перелому грудної кістки (ребра) Вельш коргі, який належить ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» від 21 лютого 2006 року, особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду.

Відповідно до ст. 22 вказаного закону при поводженні з домашньою твариною особа, яка її утримує, зобов`язана забезпечити наявність намордника, повідка, що необхідні для здійснення вигулу домашньої тварини поза місцем її постійного утримання.

З метою забезпечення гуманного ставлення до тварин, додержання порядку та чистоти, запобігання виникненню та поширенню зооантропонозних інфекцій серед людей місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування затверджують правила утримання тварин у домашніх умовах.

Так, відповідно до п. 5.3 Правил тримання собак та котів у м. Києві, затверджених рішенням Київради від 25 жовтня 2007 року за № 1079/3912 особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною твариною.

Згідно з п. 5.5. зазначених правил дозволяється виводити собак за межі квартири, території подвір`я, організацій, підприємств тощо лише на повідку з прикріпленим до нашийника особистим номерним знаком, а потенційно небезпечних собак та собак, що визнані небезпечними, обов`язково на короткому повідку (не більше 1,2 м) і в наморднику.

Відповідно до переліку небезпечних порід собак, затвердженого 10 листопада 2021 року Кабінетом міністрів України, визнаних як потенційно небезпечні, що є Додатком до правил утримання домашніх собак та котів у м. Києві, собака породи «вівчарка» відноситься до собак, визнаних як потенційно небезпечні. Вісім різновидів вівчарок віднесені до цього списку.

Посилання представника правопорушника, що собака ОСОБА_1 не відноситься до цього списку небезпечних порід не можна визнати обґрунтованим, тому що документального підтвердження щодо класифікації (підтипу) породи «вівчарка німецька» собаки правопорушника суду не надано.

Віднесення породи собаки ОСОБА_1 вівчарка до іншого різновиду, ані ж ті, що зазначені в Переліку небезпечних порід собак, не виключає обов`язку власника забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин.

Згідно рапорту ст. інспектора СЮП ВП Оболонського УП ГУ НП у м. Києві Міняйло Т., в ході складання адміністративного протоколу у відношенні ОСОБА_1 допущено помилку у кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 154 КУпАП, замість вірного зазначення за ч. 3 ст. 154 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення правил утримання собак і котів - дії, передбачені частиною першою цієї статті, що спричинило заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну. На підставі зазначеного просять вважати правильною частину 3 ст. 154 КУпАП України, яка скоєна ОСОБА_1 .

З урахуванням завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, що викладені у статті першій: охорона прав і свобод громадян, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі поваги до прав, честі і гідності інших громадян, правил співжиття, відповідальності перед суспільством, тощо, суддя приходить до переконання що, в протоколі про адміністративне правопорушення, викладена суть адміністративного правопорушення, яке вчинено ОСОБА_1 , що відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, за якою складено протокол.

Суддя не може погодитися з доводами захисника Чеботюка О.В., що складений з помилками протокол про адміністративне правопорушення, через невірно зазначену частину статті 154 є підставою для закриття провадження у справі й звільнення від притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки вказані стороною захисту підстави, на переконання суду є формальними, та з огляду на те що судом було вжито всіх необхідних заходів для усунення розбіжностей у протоколі, а саме направлення справи для належного дооформлення до Оболонського УП ГУ НП у м. Києві, призведе до уникнення особою відповідальності за адміністративний проступок, який потягнув за собою наслідки з пошкодження здоров`я малолітнього ОСОБА_3 та собаки, що фактично суперечило б завданням адміністративного судочинства.

Суд вважає неприйнятними заперечення сторони захисту, що докази, наявні в матеріалах справи має надавати виключно уповноважена особа Оболонського УП ГУНП у місті Києві, який склав протокол. Так дійсно, ч. 2 ст. 251 КУпАП містить положення про обов`язок особи, яка уповноважена на складання протоколу на збирання доказів. Проте, положення цього Кодексу не містять заборони надання доказів іншими учасників справи.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному й об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За результатами дослідження в судовому засіданні доказів, що містяться в матеріалах справи, які суд вважає належними та допустимими, в своїй сукупності підтверджують викладені в протоколі фактичні обставини, жодних сумнівів щодо наявності події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП та доведеності винуватості ОСОБА_1 у їх вчиненні в суду не виникло.

Санкцією ч. 3 ст. 154 КУпАП передбачено адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин.

У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.154 КУпАП, судом виявлено не було.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч .3 ст. 154 КУпАП, суд враховує характер вчиненого ним адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік, соціальне положення та рівень правосвідомості, ступінь її вини та відношення до скоєного адміністративного правопорушення, відсутність пом`якшуючих чи обтяжуючих вину обставин, відсутність відомостей про попередні притягнення до адміністративної відповідальності.

До того ж, при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду), що охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного стягнення тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа "Довженко проти України"), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

За таких обставин, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи наявність негативних наслідків скоєного адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, у вигляді накладення штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварини.

В судовому засіданні, під час розгляду справи документального підтвердження, що собака, яка вкусила ОСОБА_3 належить іншій особі, аніж ОСОБА_1 не надано. Ні захисник, ні сам ОСОБА_1 не заперечували, що собака належить останньому.

Суд вважає, що в даному випадку саме такий вид і розмір стягнення, враховуючи вищевикладені обставини, буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір", у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення особи, що притягується до адміністративної відповідальності від сплати судового збору, а відтак з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 154 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн. з конфіскацією тварини - собаки породи «німецька вівчарка».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Відповідно до ч. 1 ст. 307КУпАП штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст. 300-1 цього Кодексу, а вразі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосоване подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови складено 22 травня 2023 року.

Суддя І.С. Шролик