Справа№ 953/3982/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2023 р. м. Харків

Суддя Київського районного суду м. Харкова Власова Ю.Ю.,

секретар судового засідання Білюк Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріал про адміністративне правопорушення, який надійшов з управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, фактично проживаючого: АДРЕСА_1 ,

- за ч. 3 ст. 130 КУпАП,

у с т а н о в и в:

1. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення.

1.1. ОСОБА_1 , 12.05.2023 о 22-21 годині, по вул.. Чкалова, 2 у м. Харкові, керував транспортним засобом ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд пройшов на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу DRAGER ALKOTEST 7510, проба позитивна, 0.81 проміле. Двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню.

Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 N 1306 (далі ПДР), а саме: «Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння».

1.2. Дії ОСОБА_1 , які полягали у порушенні вимоги п. 2.9а ПДР, кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) за ознаками керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

1.3. Наведене вище зафіксовано у складеному поліцейським протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 287328 від 12.05.2023.

2. Узагальнені позиції учасників судового провадження.

2.1. У судове засідання ОСОБА_1 , який належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток на відому суду адресу його проживання засобами рекомендованого поштового зв`язку, а також засобами телефонного зв`язку не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надав.

2.2. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян.

2.3. З урахуванням того, що судом вжито усіх можливих заходів щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про час і місце розгляду даної справи, а також тієї обставини, що ОСОБА_1 жодних доказів та заперечень для спростування обставин адміністративного правопорушення не надано, і причини його неявки суд визнає неповажними, розгляд справи здійснений на підставі наявних у матеріалах доказів.

2.4. При цьому суд враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, інкриміноване ОСОБА_1 не відноситься до категорії правопорушень, по яким присутність у судовому засіданні особи, яка притягається до відповідальності, є обов`язковою (ч. 2 ст. 268 КУпАП).

3. Релевантне законодавство.

3.1. Відповідно до преамбули Закону України від 30.06.1993 N 3353-XII «Про дорожній рух» (далі Закон N 3353-ХІІ) цей Закон визначає правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища.

Закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (стаття 1 Закону N 3353-ХІІ).

Учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, окрім іншого, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху (ч.ч. 1, 2, 5 ст. 14 Закону N 3353-ХІІ).

3.2. Пунктом 1.1 ПДР встановлено, що ці Правила відповідно до Закону N 3353-ХІІ встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.п. 1.3, 1.9 ПДР).

Відповідно до п. 2.9а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

3.3. Частинами 1 та 2 статті 260 КУпАП визначено, що у випадках, прямо передбачених законами України, допускається відсторонення осіб від керування транспортними засобами та огляд на стан алкогольного сп`яніння. Порядок відсторонення осіб від керування транспортними засобами та огляд на стан алкогольного сп`яніння визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного сп`яніння.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного сп`яніння, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного сп`яніння в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Таким чином, наведеними положеннями КУпАП чітко унормовано порядок огляду особи на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також порядок та підстави направлення такої особи для відповідного огляду у закладах охорони здоров`я.

3.4. Наведені норми КУпАП також кореспондуються із положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 N 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за N 1413/27858.

4. Встановлені судом обставини.

4.1. ОСОБА_1 , 12.05.2023 о 22-21 годині, по вул. Чкалова, 2 у м. Харкові, керував транспортним засобом ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР.

Вказана обставина, крім протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджується дослідженим у судовому засіданні відеозаписом події від 12.05.2023 та висновком приладу DRAGER ALKOTEST 7510, проба позитивна, 0.81 проміле.

4.2. ОСОБА_1 двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню, що підтверджується судовими рішеннями у справах № 553/1585/22 від 22.12.2022 та № 641/2094/22 від 27.02.2023.

4.3. Згідно облікових даних ІПНП, ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія.

4.4. Згідно облікових даних ІПНП, транспортний засіб ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , належить ОСОБА_2 .

5. Мотиви і висновки суду.

5.1. Відповідно до ст. 19 Закону України від 29.06.2004 N 1906-IV «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України від 23.02.2006 N 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

5.2. Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин (ст. 248).

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ст. 251).

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280).

5.3. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, що узгоджуються між собою, є допустимими, належними та достатніми, та всі встановлені обставини, що мають значення для вирішення справи, кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП за ознаками знаходження особи, яка керує транспортним засобом, в стані сп`яніння особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню.

При цьому, суд враховує, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

5.4. Суд, при вирішенні питання про накладення стягнення за допущене адміністративне правопорушення, вважає необхідним та достатнім для виховання ОСОБА_1 та запобігання вчиненню ним нових правопорушень накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч. 3 ст. 130 КУпАП - у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавленням права керування транспортними засобами оскільки останнім посвідчення водія не отримувалось.

5.5. Разом із цим, суд не застосовує відносно ОСОБА_1 додаткове покарання у виді конфіскації транспортного засобу, оскільки транспортний засіб ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_2 , не перебуває у приватній власності останнього.

6. Судовий збір.

6.1. На підставі ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України від 08.07.2011 N 3674-VI «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 536,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ст.ст. 248, 251, 252, 268, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень 00 копійок, без конфіскації транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Відповідно до частини 1 статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем його проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя - Ю.Ю. Власова