Справа № 451/59/23 Головуючий у 1 інстанції: Семенишин О.З.
Провадження № 33/811/486/23 Доповідач в 2-й інстанції: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Стельмаха І.О.,

з участю захисника-адвоката Тиховського Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за апеляційною скаргою захисника Тиховського Т.О. на постанову судді Радехівського районного суду Львівської області від 09 березня 2023 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Радехівського районного суду Львівської області від 09 березня 2023 року,

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який проживає за адресою:

АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 (десять) років без конфіскації транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 536 грн 80 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він будучи особою, яка двічі протягом року піддавалась адміністративному стягненню за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, 10 січня 2023 року о 03:05 год. у с. Вузлове, на вул. Львівській, 1, керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, почервоніння очей; від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер 6810», та від проходження такого огляду в медичному закладі КНП «Радехівська ЦРЛ», відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_2 10 січня 2023 року о 03:05 год у с. Вузлове на вул. Львівській, 1, керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керувати транспортними засобами (посвідчення водія не отримував) повторно протягом року, чим порушив вимоги п.2.1а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

На постанову судді захисник Тиховський Т.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову змінити в частині накладення адміністративного стягнення, накласти стягнення у виді штрафу у розмірі 51 000 грн. без конфіскації транспортного засобу.

Зазначає, що повний текст постанови ОСОБА_1 не отримував, про наявність постанови дізнався з відомостей з ЄДРСР.

В обґрунтування апеляційних вимог покликаються на те, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія, тому вважає, що суд не вправі був накладати стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, що узгоджується із Постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005.

Доведеність вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та кваліфікація дій ОСОБА_1 апелянтом не оспорюються. Захисник просить змінити постанову судді в частині накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

В суді апеляційної інстанції захисник Тиховський Т.О. апеляційну скрапі підтримав, просив задоволити.

Заслухавши пояснення захисника Тиховського Т.О., перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що строк апеляційного оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу залишити без задоволення з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Санкцією ч. 3 ст. 130 КУпАП передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

Частина ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

В той же час, законодавцем не передбачено іншої правової підстави для незастосування стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами у випадках, коли особа на час вчинення адміністративного правопорушення не отримала посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно з положенням ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ Про міжнародні договори України та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1), а завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Аналізуючи положення міжнародних актів, Конституційний Суд України у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11 жовтня 2011 року (справа № 10-рп/2011) наголосив, що не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям правопорушення, а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням наведеного апеляційний суд звертає увагу на позицію висловлену у постановах Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справах №753/18479/16-к від 22.05.2018, №171/869/21 від 21.06.2022, в яких колегія суддів дійшла висновку, що рівними перед законом у частині призначення покарання та реалізації своїх прав будуть як особи, які на час вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, мали право на керування транспортним засобом, так і особи, які його не мали.

Тому та обставина, що обвинувачений вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 286-1 КК України, не маючи права на керування транспортними засобами, не є перешкодою для застосування до нього обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення права на керування транспортними засобами, оскільки після відбуття основного покарання останній може мати змогу набути відповідне право, отримавши посвідчення водія.

Статтею 24 Конституції України передбачено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

З урахуванням зазначеного, рівними перед законом, в частині накладення стягнення та реалізації своїх прав, будуть як особи, які на час вчинення зазначеного адміністративного правопорушення офіційно не отримали посвідчення водія на право керування транспортними засобами, так і особи, які отримали таке посвідчення.

Позбавляючи права мати посвідчення водія на право керування транспортними засобами як офіційного документу, що підтверджує спеціальний статус його власника, а саме права керувати транспортними засобами навіть у випадках, коли особа на час вчинення адміністративного правопорушення офіційно не отримала посвідчення водія, однак здійснювала керування транспортним засобом, законодавець таким чином позбавляє особу можливості реалізації такого права у законний спосіб на певний строк у подальшому, що, в даному випадку, узгоджується з положеннями ст.ст. 33, 36, ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що на ОСОБА_1 з дотриманням вимог ст.ст. 33, 36 КУпАП суддею першої інстанції підставно накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у межах санкції ч. 3 ст. 130 КУпАП, незважаючи на те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП, не маючи права на керування транспортними засобами, оскільки після сплати штрафу, останній може мати змогу набути відповідне право, отримавши посвідчення водія.

Порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було. Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП суддя повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на десять років без конфіскації транспортного засобу накладено з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП відповідно до санкції ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Правових підстав для скасування чи зміни судового рішення апеляційна скарга не містить.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

поновити захиснику Тиховському Т.О. строк апеляційного оскарження постанови судді Радехівського районного суду Львівської області від 09 березня 2023 року.

Постанову судді Радехівського районного суду Львівської області від 09 березня 2023 року в справі про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Тиховського Т.О. - без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах