Номер провадження: 33/813/783/23
Номер справи місцевого суду: 507/428/23
Головуючий у першій інстанції Вужиловський О.В.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді - Князюка О.В.,

за участю секретаря судового засідання Дерезюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Мартинюк Юрія Михайловича на постанову Любашівського районного суду Одеської області від 13 квітня 2023 року у справі відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Постановою Любашівського районного суду Одеської області від 13 квітня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 17000 грн. (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, тобто в сумі 536 грн. 80 коп.

Не погодившись із вищевказаною постановою суду захисник ОСОБА_1 - адвоката Мартинюк Юрій Михайлович звернувся до суду з апеляційною скаргою, відповідно до прохальної частини якої вбачається, що апелянт просить суд скасувати постанову Любашівського районного суду Одеської області від 13 квітня 2023 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апелянт зазначає, що матеріали справи не містять доказів щодо саме керування апелянтом автотранспортним засобом. Посилається на те, що наявний в матеріалах справи відсутній відеозапис подій щодо винуватості апелянта. Вказує на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи не надано оцінку доводам сторони захисту викладеним у клопотанні про закриття провадження чим допущено неповноту судового розгляду справи.

У судове засідання учасники справи про адміністративне правопорушення не з`явилися.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду у справі про порушення правил, у порядку визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР передбачена ст. 130 КУпАП.

Відповідно до наданих до суду матеріалів справи, ОСОБА_1 , 12 березня 2023 року о 23 годині 45 хвилин, на автодорозі Р-75 Балта-Криве Озеро «Блокпост» керував транспортним засобом, а саме: автомобілем Ford Tranzit д/н НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. При продуві алкотестера «Драгер» - результат 1.72 %, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Вивчивши матеріали справи, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджена дослідженими доказами та матеріалами справи в повному обсязі.

Матеріалами справи, дослідженими судом першої інстанції та перевіреними під час апеляційного розгляду, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 винен у вчиненні адміністративного правопорушення та підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, що підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 066321 від 13.03.2022 року, відеозаписом, що міститься в матеріалах справи, роздруківкою з технічного пристрою «ДРАГЕР» з якого видно, що ОСОБА_1 продув алкотестер «Драгер» - результат 1.72%о.

Надавши об`єктивну правову оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами, не довіряти яким у суду апеляційної інстанції підстав немає.

Доводи представника ОСОБА_1 адвоката Мартинюка Ю.М. в частині того, що до матеріалів долучено фрагмент відеозапису, не вказано технічний пристрій, на який проводився запис, не доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та не зазначено причину його зупинки, судом не приймаються до уваги, так як факт фіксації проходження медичного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 був зафіксований на відео пристрій та підтверджує перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, що також підтверджується роздруківкою газоаналізатора «Драгер», який долучено до матеріалів справи. Не зазначення назви технічного пристрою, на який здійснено відеозапис, не спростовує факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Крім того, свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердили факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який був зупинений на «Блокпосту». Суд приймає до уваги пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які долучені до матеріалів справи, так як вказаних осіб допитати в даний час неможливо (перебувають в Збройних силах України) і вказані пояснення повністю узгоджуються з матеріалами справи і не протирічать їм.

З протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння видно, що ОСОБА_1 , пройшовши огляд не стан сп`яніння, не висловлював свою незгоду із показниками газоаналізатору, а тому працівники поліції не зобов`язані були пропонувати ОСОБА_1 проходити огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, так як такий огляд проводиться лише в разі незгоди правопорушника із результатами тесту газоаналізатора, який проведено на місці зупинки, що повністю відповідає вимогам ст. 266 КпАП України та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року. Крім того, вищевказаними нормативними документами передбачено, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. В даному випадку огляд на стан сп`яніння ОСОБА_6 здійснювався із використанням технічних засобів щодо відео фіксації та присутності двох свідків ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та письмові пояснення яких долучені до матеріалів справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до недоведеності матеріалами справи факту саме керування апелянтом автотранспортним засобом.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Матеріалами справи, а саме відеозаписом подій спростовано поза розумним сумнівом довод апеляційної скарги про відсутність факту саме керування транспортним засобом ОСОБА_7 ..

Отже, доводи апеляційної скарги про відсутність факту саме керування транспортним засобом ОСОБА_7 є неспроможними.

Вбачаючи вищевикладене інші доводи апеляційної скарги на увагу суду не заслуговують.

З урахуванням наведеного, посилання в апеляційній скарзі на необхідність закриття провадження у справі за відсутності в діях заявника складу правопорушення суд вважає безпідставними та не знаходить підстав для їх задоволення.

Обставини правопорушення й вина порушника в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджуються зібраними по справі доказами, згідно ст. 251 КпАП України.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, а тому висновок Київського районного суду м. Одеси викладений у постанові про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є законним та обґрунтованим, тому відсутні підстави для скасування або зміни постанови суду.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст.33 КУпАП на накладено стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

У відповідності до ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Мартинюк Юрія Михайловича залишити без задоволення.

Постанову Любашівського районного суду Одеської області від 13 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Князюк