Номер провадження: 33/813/727/23
Номер справи місцевого суду: 523/4002/23
Головуючий у першій інстанції Ружицький В. В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду: Громік Р.Д.

за участю секретаря: Триколіч І.Б.,

за участі:

адвоката Ошаріна Д.С.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнено на користь держави судовий збір в сумі 536,8 гривень,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №427521 від 09.02.2023р. вбачається, що 09.02.2023 року о 14 годині 44 хвилини в м. Одесі по вул. Чорноморського козацтва, 88 керував т/з «БМВ320» р.н. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2023 рокуОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік; стягнено з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 536 гривень 80 копійок.

На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді та провадження закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального та матеріального права.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що:

1) працівниками поліції не було виписано направлення на медичний огляд та не було доставлено його до медичного закладу з метою проходження тесту на стан алкогольного/наркотичного сп`яніння;

2) долучені до матеріалів справи відеозаписи мають переривистий та вибірковий характер;

3) адміністративний протокол було складено з порушенням вимог законодавства, а саме якщо після оформлення направлення на проведення медичного огляду особа відмовляться, то працівники поліції при складені протоколу мають залучити двох свідків;

4) на долучених до матеріалів справи відеозаписах не зафіксовано момент керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

Вивчивши доводи поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:

-довідкою про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідно до якої останній не притягався протягом року (а.с.1);

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 427521 від 09.02.2023 року, в якому наведені обставини порушення п.2.5 «Правил дорожнього руху», (а.с.2);

- письмовим доказом відеодиском на якому зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення, а саме факт керування транспортним засобом, та факт відмови від проходження огляду та розгляд справи на місці вчинення правопорушення і складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР (а.с.4);

-направленням на огляд в медичний заклад (а.с.3).

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, дійшов правильного висновку, що в діях ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, обставини правопорушення й вина правопорушника підтверджуються також зібраними в порядку ст. 251 КпАП України доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, яким зафіксоване місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення та сукупністю досліджених матеріалів, доданих до вказаного протоколу.

Суд першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення правильно враховував: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, майновий стан, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки - автомобіля.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно вважав, що необхідним і достатнім адміністративним стягненням для правопорушника буде штраф з позбавленням права керування транспортними засобами, з метою подальшого запобігання правопорушень та виховування особи в дусі дотримання «Правил дорожнього руху України».

При накладенні стягнення суд першої інстанції правильно врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було виписано направлення до медичного закладу та не доставлено його до медичного закладу, то апеляційний суд звертає увагу на таке.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 427521 від 09.02.2023р. був складений за порушення вимоги п.п. 2.5 ПДР.

Відповідно до вимоги п.п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною даного правопорушення є відмова від проходження огляду на стан алкогольного/наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п. 6 розділу 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2011р., у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, чинним законодавством України не встановлено обов`язок працівників поліції направити та доставити до медичного закладу правопорушника у разі відмови останнього щодо проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що відеозапис має переривистий та вибірковий характер, то апеляційний суд зазначає таке.

Твердження апелянта про недотримання працівниками поліції вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС від 18.12.2018 року № 1026, щодо вибіркового та фрагментарного характеру відеозйомки вважаю безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами, які б з технічної точки зору могли поставити під сумнів достовірність проведеного відеозапису.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що обставини, які зафіксовані на відеозаписах, відображають сутність спірних правовідносин.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що на відеозаписі відсутні свідки, то апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення містить відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, а тому залучення свідків у даній ситуації не вбачається обов`язковим.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що на долучених до матеріалів справи відеозаписах не зафіксовано момент керування транспортним засобом ОСОБА_1 , то апеляційний суд звертає увагу на таке.

Із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що працівники поліції після зупинки підійшли до автомобіля «БМВ320» р.н. НОМЕР_1 , коли той закінчував свій рух. На відеозаписі (диск 1, назва файлу «ААД 427521 ОСОБА_1 +чат+відео з камери 001204 ст.130.mp4»), видно, що водій автомобіля «БМВ320» ОСОБА_1 вимикає світло та двигун автомобіля, виходить із-за керма (00:00:15 00:00:18 хв. відеозапису). Більш того у судовому засіданні у суді апеляційної інстанції представник апелянта підтвердив той факт, що на ОСОБА_1 також одночасно був складена постанова за ч. 1 ст. 122 КУпАП, з якою останній погодився та сплатив штраф.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови судді Суворовського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2023 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік