ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2023 Справа №607/14482/23

Провадження №3/607/5910/2023

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Ломакін В.Є., розглянувши матеріали, які надійшли із Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої приватним підприємцем, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №200867 від 30 липня 2023 року, ОСОБА_1 ставиться у провину те, що вона 30 липня 2023 року близько 14 год. 00 хв., перебуваючи в п`яному вигляді за адресою: АДРЕСА_2 , ухилялася від передбачених ст.ст.8, 12 Закону України «Про охорону дитинства» та ст.150 Сімейного кодексу України батьківських обов`язків щодо неналежного виховання та догляду неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній загубився та був знайдений працівниками поліції на території автовокзалу та перебував без нагляду, чим, на думку особи, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання на розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП не з`явилася, хоча про час та дату проведення судового засідання повідомлялася належним чином, що підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення, а тому із врахуванням вимог статті 268 КУпАП, вважаю за можливе розглядати справу у її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Умовою настання адміністративної, а не іншого виду юридичної відповідальності є: наявний причинний зв`язок між посяганням на громадський порядок або безпеку та настанням або можливим настанням наслідків, у даному випадку, у вигляді шкоди правам та інтересам малолітнього щодо забезпечення необхідних умов життя.

Як вбачається з диспозиції ч.1 ст.184 КУпАП адміністративна відповідальність за цією статтею настає в разі ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Диспозиція частини першої ст.184 КУпАП є бланкетною нормою, тобто відсилає до положень законодавства, якими визначені обов`язки батьків щодо виховання дітей.

Так, обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст.ст.8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», та ст.150 Сімейного кодексу України.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до положень ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При розгляді справи суд також враховує, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП і не може бути перекладено на суд. Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, які отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як у цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Як видно, на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, до матеріалів справи долучено: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №200867 від 30 липня 2023 року; оптичний носій інформації DVD-R диск із відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції №474769; копію постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1128361 від 30 липня 2023 року; копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №200865 від 30 липня 2023 року; рапорт працівника поліції.

Втім, на переконання суду, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення документи не підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, оскільки в них відсутні докази, які б свідчили про ухилення ОСОБА_1 від виконання, передбачених законодавством обов`язків відносно свого малолітнього сина ОСОБА_2 , за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.184 КУпАП.

Так, надаючи оцінку оглянутому та проаналізованому у судовому засіданні відеозапису із нагрудної камери працівників поліції №474769, суд враховує, що з ньогоне вбачається тих обставин, які наведені у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі, оскільки на ньому зафіксовано лише спілкування ОСОБА_1 із працівниками поліції, а тому вказаний відеозапис не доводить вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Долучений до матеріалів справи рапорт працівника поліції, який міститься у матеріалах справи, також не підтверджує факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, оскільки не є належним доказом вини особи у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності в розумінні статті 251 КУпАП, так як вказаний документ відноситься до внутрішніх службових документів органів Національної поліції. Більше того, із вказаного рапорту не вбачається жодної інформації щодо суб`єкта його складання, а також дати його складання.

Наявні у матеріалах справи копії постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1128361 від 30 липня 2023 року та протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №200865 від 30 липня 2023 року, суд не приймає до уваги в якості доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, оскільки зазначена у них інформація немає жодного доказового значення щодо ухилення ОСОБА_1 від виконання, передбачених законодавством обов`язків відносно свого малолітнього сина ОСОБА_2 , за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.184 КУпАП.

Як видно, будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт ухилення ОСОБА_1 30 липня 2023 року близько 14 год. 00 хв. від виконання, передбачених законодавством обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , таких як пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності чи свідків, на основі яких може бути встановлено наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в контексті положень ст.251 КУпАП, до протоколу не долучено.

Крім того, відсутні в матеріалах справи і характеризуючі дані на особу ОСОБА_1 , які б свідчили про негативний моральний облік її як матері дитини, що могло б вказувати на нехтування нею своїми батьківськими обов`язками.

Більше того, матеріали справи не містять жодних документів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 є матір`ю малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За наведеного, сам по собі складений щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП, не може бути визнаний єдиним належним та допустимим доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, в частині підтвердження факту вчинення особою певних діянь, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а викладені у ньому обставини повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Таким чином, оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, доходжу висновку про відсутність в матеріалах справи належних, допустимих та достатніх доказів, які б об`єктивно та поза розумним сумнівом доводили факт ухилення ОСОБА_1 від виконання, передбачених законодавством батьківських обов`язків щодо належного виховання та догляду свого малолітнього сина.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, яка притягується до відповідальності, і лише в межах зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення, на підставі зібраних посадовою особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, доказів. Суд не має збирати з власної ініціативи докази, позаяк в протилежному випадку суд згідно із ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не може бути визнаний безстороннім.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП судовий збір стягується лише в разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. Оскільки адміністративне стягнення до ОСОБА_1 не застосовується, судовий збір стягненню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.7, 9, 184, 247, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяВ. Є. Ломакін