Справа № 728/681/23 Головуючий у 1 інстанції Глушко О. І.
Провадження № 33/4823/384/23
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2023 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 25 квітня 2023 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 22 березня 2023 року в 15:45 год., по вул. Тиницькій, 24, в м. Бахмач, Чернігівської області, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2109, р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови та координації рухів, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився на місці зупинки та в медичному закладі, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення. Зазначив, що з матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що він допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку з чим усі наступні вимоги працівників поліції він не зобов`язаний був виконувати, а всі складені відносно нього процесуальні документи не можуть бути належними та допустимими доказами його вини. Вказав, що від проходження огляду на стан сп`яніння він не відмовлявся. Також, зазначив, що акт огляду є недопустимим доказом, оскільки не підписаний поліцейським.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за № 1306 від 10.10.2001, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Пунктом 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 158146 від 22.03.2023, ОСОБА_1 , 22 березня 2023 року в 15 год. 48 хв., у м. Бахмач, Чернігівської області, по вул. Тиницькій, 24, керував автомобілем ВАЗ 2109, р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови та координації рухів, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився на місці зупинки та в медичному закладі, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. При цьому, ОСОБА_1 відмовився надати пояснення, поставити свій підпис у протоколі та отримати його копію (а.с.3).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Факт відмови водія ОСОБА_1 від огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння також підтверджуються актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 22.03.2023 року, в якому зазначено про ухилення ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.5); направленням від 22.03.2023 року до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із зазначенням про відмову ОСОБА_1 від його проходження (а.с.7).

Згідно зобов`язання до протоколу серії ААД № 158146 ОСОБА_1 , відповідно до ст.266 КУпАП, відсторонений від керування транспортним засобом ВАЗ 2109, р.н. НОМЕР_1 .

З переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівниками поліції був зупинений автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , за порушення водієм правил дорожнього руху, а саме небезпечне маневрування на перехресті. Під час спілкування з поліцейськими у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою приладку «Драгер», на що останній погодився. Проте ОСОБА_1 не дав можливості провести його в необхідному обсязі, не виконував дій щодо належного продуву приладу. Поліцейським декілька разів було роз`яснено ОСОБА_1 про потребу довше, рівномірно та без зупинок дути в мундштук, але результатів огляду не було встановлено. Після цього ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, на що він відмовився. При цьому, ОСОБА_1 пропонував домовитися з поліцейськими не складати щодо нього протокол про адмінправопорушення.

Посилання апелянта на те, що він від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлявся, не заслуговує на увагу, оскільки поведінка водія свідчить про протилежне, а саме про те, що він будь-яким чином намагався уникнути огляду на стан сп`яніння, що вірно розцінено працівниками поліції як відмова останнього від проведення огляду.

Крім того, факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння було зафіксовано на технічний носій, що узгоджується із положеннями ст.266 КУпАП.

Водій ОСОБА_1 після оформлення адміністративних матеріалів, будучи незгодним з протизаконними діями працівників поліції, самостійно медичний огляд не пройшов та медичний висновок не надав.

Критика апелянтом дій працівників поліції у даному випадку є безпредметною з огляду на те, що виконання вимог поліцейського пройти огляд є обов`язком водія, який після проведення огляду та у разі незгоди з вимогами пройти такий огляд мав усі підстави оскаржити дії поліцейських у встановленому законом порядку.

Проте, ОСОБА_1 із заявами про неправильність дій чи порушення його процесуальних прав та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Доводи апелянта щодо незаконної зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції не знайшли свого підтвердження, оскільки з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху незгода водія із причинами зупинки або ненадання працівниками поліції доказів вчинення правопорушення, не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, та не впливає на причину зупинки. Крім того, на даний час діє воєнний стан і працівники поліції мають право зупиняти та перевіряти транспортні засоби.

При цьому, у даному провадженні вирішальним для визнання особи винуватою є встановлення факту відмови водія від вимоги працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння, з урахуванням того, що водій мав ознаки алкогольного сп`яніння.

Відтак, доводи ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію останнього слід розцінювати, як намагання ним уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5 ПДР України, з чим погоджується й апеляційний суд.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відтак, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 25 квітня 2023 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний