ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1230/23 Справа № 183/163/22 Суддя у 1-й інстанції - Гузоватий О. І. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за участю:

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Помінова О.В.

представника потерпілого Григоренка Д.Ю.

апеляційну скаргу представника потерпілого - адвоката Григоренка Д.Ю. на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2023 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпро, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

стосовно якого провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, закрито, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2023 року, провадження у справі щодо ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №060057 від 24 грудня 2021 року, ОСОБА_1 обвинувачувався у тому, що він о 17 годині 25 хвилин вказаного дня на ділянці траси М-29, 155км+600 Новомосковського району Дніпропетровської області, керуючи автомобілем «Hummer Н3», н/з НОМЕР_1 , рухаючись у правій смузі ближче до середини, не вибрав безпечної швидкості руху та не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого втратив керування транспортним засобом та здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota Camry», н/з НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який стояв на узбіччі, після чого автомобіль «Hummer Н3», н/з НОМЕР_1 , здійснив некерований рух в кювет та перекинувся, а автомобіль «Toyota Camry», н/з НОМЕР_2 , також здійснив некерований рух та здійснив зіткнення з деревом. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні ушкодження. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Мотивуючи прийняте рішення, суд, проаналізувавши зібрані матеріали, співставивши їх зі схемою місця ДТП, поясненнями потерпілого, свідка та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, прийшов до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 12.1 ПДР України, оскільки всі докази на підтвердження вказаних у протоколі обставин ґрунтуються виключно на поясненнях потерпілого ОСОБА_2 .

Зважаючи на те, що потерпілий є заінтересованим учасником процесу і його інтереси є протилежними інтересам сторони захисту, рішення суду не може бути обґрунтоване суперечливими показаннями потерпілого, не підтвердженими іншими доказами, а також показаннями, які за обставинами даної справи могли бути наслідком помилкового сприйняття потерпілими подій і фактів.

Також зазначено, що перевірити пояснення потерпілого в сукупності з іншими докази під час судового розгляду не виявилося можливим, оскільки жодного іншого належного і допустимого доказу на підтвердження викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, суду не надано. Так, на переконання суду, відомості, відображені поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення щодо порушення водієм ОСОБА_1 п. 12.1 Правил дорожнього руху і, як наслідок, наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є сумнівними.

В апеляційній скарзі представник потерпілого просить постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2023 року скасувати, винести нову постанову, якою провадження у справі закрити у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту судового розгляду. Вважає, що судом не усунуті істотні суперечності у показаннях ОСОБА_1 , а саме останній, заперечуючи факт зіткнення автомобілів, під час складання протоколу стверджував, що внаслідок ДТП ніхто не постраждав, лише автомобілі зазнали значних механічних пошкоджень, однак не взято до уваги його показання після ДТП, про те, що він рухався посередині дороги, раптом втратив керування та його транспортний засіб розвернувся на 90 градусів, в дзеркало він побачив попереду інший транспортний засіб та далі не пам`ятає, оскільки опинився в кюветі.

Також, свідок ОСОБА_3 не був очевидцем ДТП та пояснення останнього не містять даних щодо розташування автомобілів та їх механічного контакту, крім того, останній є заінтересованою особою.

Зазначає, що висновки суду про відсутність механічних пошкоджень на передній частини автомобіля «Hummer Н3», та відповідно, відсутність доказів контакту вказаного автомобіля із задньою частиною автомобіля «Toyota Camry», є необґрунтованими та безпідставними, оскільки враховуючи виявлені механічні пошкодження автомобіля «Hummer Н3», зіткнення могло бути здійснене і задньою частиною цього автомобіля, що зафіксовано та засвідчено в протоколі про адміністративне правопорушення та схемі ДТП, яка підписана всіма учасниками. Вважає, що порушення ОСОБА_1 п. 12.1 ПДР України знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою. Зазначає, що на час судового розгляду сплив тримісячний строк з дня вчинення правопорушення, що відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження по справі.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши представника потерпілого адвоката Григоренка Д.Ю., який підтримав вимоги апеляційної скарги; ОСОБА_1 та захисника Помінова О.В., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги представника потерпілого; дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції зважає на те, що відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне та вмотивоване рішення.

Аналізуючи висновки суду першої інстанції про недоведеність вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає їх обґрунтованими.

Так, згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, що знайшла своє відображення зокрема у рішення у справах "Надточій проти України", "Енгель та інші проти Нідерландів", "Озтюрк проти Німеччини" та "Лутц проти Німеччини", справи про адміністративні правопорушення за своєю правовою природою, з огляду на характер правопорушення, його кваліфікацію та суворість передбаченого покарання, мають ознаки та критерії, достатні для віднесення їх до проваджень кримінально-правового характеру.

Згідно із матеріалами справи, обидва водії надали взаємовиключні пояснення щодо обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди.

Так, водій ОСОБА_1 пояснив, що у день та час, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, він керував автомобілем «Hummer Н3», н/з НОМЕР_1 , та рухався по правій смузі, ближче до центру проїзної частини дороги М-29 сполученням «Дніпро-Харків». Рухався зі сторони м. Харкова в напрямку м. Дніпра зі швидкістю приблизно 60 км/год. Від керування автомобілем він не відволікався і постійно стежив за дорожньою обстановкою. Рухаючись на суміжних смугах, вони з батьком, який рухався попереду на іншому автомобілі, проїхали приблизно з пів-кілометра, аж раптом він побачив, як на автомобілі батька увімкнулась аварійна світлова сигналізація і через деяку мить у світлі фар на смузі свого руху на відстані не більше 60 метрів від свого автомобіля він виявив контури (силует) незрозумілого для нього об`єкту, схожого на темну пляму. Не знаючи, що попереду нього розташовано, для запобігання пригоди, він інстинктивно, щоб не виїхати на смугу зустрічного руху крутнув кермо праворуч та загальмував. Однак автомобіль в загальмованому стані виїхав за межі проїзної частини дороги. Під час спуску по відкосу пагорбу кювету його автомобіль перекинувся. Під час виїзду за межі проїзної частини дороги він контакту свого автомобіля з будь-якими об`єктами відмінним від дорожнього покриття не чув та не відчував. Після зупинки його автомобіля в кюветі, на лівому боці він виліз з автомобіля через заднє скло та почав підійматись на пагорб. Коли він піднімався на пагорб, то побачив, що попереду його автомобіля по ходу руху у м. Дніпро, з частковим виїздом за межі асфальтобетонного покриття під кутом приблизно 45 градусів передньої частини у напрямку м. Дніпра та правого узбіччя, стоїть автомобіль «Toyota Camry». У вказаного автомобіля була частково пошкоджена передня і повністю задня частина (задня частина автомобіля була повністю зім`ята) і горіло лише світло передніх фар, яке за яскравістю було схоже на світло габаритних чи ходових вогнів. Задня частина автомобіля взагалі не була позначена ані світловими, ані світловідбиваючими пристроями, задні ліхтарі освітлювальних із сигнальними вогнями вказаного автомобіля були повністю зруйновані. Зазначив, що передня частина його автомобіля не має пошкоджень, що підтверджує те, що автомобіль «Hummer Н3» не скоював зіткнення з автомобілем «Toyota Camry».

Згідно із поясненнями водія ОСОБА_2 , 24.12.2021 приблизно о 17 годині 20 хвилин він сидів за кермом автомобіля «Toyota Camry», НОМЕР_2 , на узбіччі Харківської траси у бік м. Дніпро. Стояв тому, що рухався із Луганської області та через втому вирішив відпочити 15 хвилин. Раптово відчув удар, оскільки у задню частину його транспортного засобу врізався інший автомобіль, після чого його автомобіль відкинуло приблизно на 10 метрів вперед та передня частина в`їхала у дерево. Вийшовши з автомобіля побачив, як неподалеку від нього знаходиться інший автомобіль, який і здійснив з ним зіткнення. Керував вказаним автомобілем ОСОБА_1 .

Наявними у матеріалах справи доказами неможливо усунути вказані розбіжності та поза розумним сумнівом встановити механізм пригоди, оскільки з наявної схеми ДТП вбачається лише розташування автомобілів вже після самої події, та зазначено місце зіткнення транспортних засобів, яке не підтверджується іншими доказами, окрім пояснень водія автомобіля «Toyota Camry».

Крім того, з наявних в матеріалах провадження фотографій із зображенням автомобіля «Hummer Н3» вбачається, що останній не має пошкоджень передньої частини, що не узгоджується із зазначеним у протоколі механізмом пригоди, згідно із яким даний автомобіль, рухаючись вперед, здійснив зіткнення з автомобілем Тойота, який стояв без руху на дорозі попереду. Крім того, вказаний автомобіль «Hummer Н3» має пошкодження лівої частини кузова та даху, які могли утворитися при з`їзді в кювет та перекиданні, а тому їх утворення саме від зіткнення з автомобілем Тойота не може вважати беззаперечно доведеним.

Судові експертизи з метою встановлення дійсного механізму ДТП та/або з`ясування питання про те, чи утворилися пошкодження на автомобілях «Hummer Н3» та «Toyota Camry» внаслідок їх взаємодії між собою, проведені у справі не були, неупереджені свідки події та об`єктивні докази, які висвітлювали б обставини справи, відсутні.

За таких обставин неможливо прийти до грунтовного висновку про те, що в діях ОСОБА_1 вбачається порушення вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України, яке б знаходилось в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, оскільки матеріалами справи не підтверджується поза розумним сумнівом, що автомобіль «Hummer Н3» під керуванням водія ОСОБА_1 не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожної обстановки, рухаючись в правій смузі для руху здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota Camry», який в цей момент стояв на узбіччі, після чого здійснив некерований рух в кювет, де перекинувся.

Більше того, матеріалами справи не спростовуються пояснення ОСОБА_1 у суді першої інстанції про те, що він в момент об`їзду перешкоди у виді автомобіля Тойота та виїзду за межі проїзної частини дороги контакту свого автомобіля з будь-якими об`єктами, відмінними від дорожнього покриття, не чув та не відчував.

Доводи апеляційної скарги правильності оскаржуваної постанови суду не спростовують, оскільки в цілому полягають у переоцінці доказів у справі, із наданням їм оцінки, яка вочевидь не відповідає їх дійсному змісту, з якою суд апеляційної інстанції не може погодитись.

У зв`язку з наведеним підстав для задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника потерпілого - адвоката Григоренка Д.Ю. - залишити без задоволення.

Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2023 року, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця