Справа № 196/291/23
№ провадження 3/196/179/2023
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2023 року смт. Царичанка

Суддя Царичанського районного суду Дніпропетровської області Бабічева Л.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з ВП №11 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, пенсіонера, мешканця АДРЕСА_1

за ст. 173 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Царичанського районного суду Дніпропетровської області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.173 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 519362 від 15.03.2023 року зазначено, що 15 березня 2023 року близько 16.00 год. в с.Прядівка Дніпровського району Дніпропетровської області на проселковій дорозі ОСОБА_2 висловлювався нецензурною лайкою в адресу ОСОБА_3 та погрожував фізичною розправою, але реальних дій не вчиняв, внаслідок чого порушив громадський порядок та спокій громадян, за що відповідальність передбачена ст.173 КУпАП.

ОСОБА_2 свою вину у скоєнні правопорушення не визнав, підтримав письмове клопотання захисника - адвоката Тараненка П.П. про закриття провадження. Також зазначив, що між ним та ОСОБА_3 вже тривалий час існують неприязні відносини через спір за землю, який виник давно.

Від захисника ОСОБА_2 - адвоката Тараненка П.П. через систему "Електронний суд" надійшло клопотання про закриття провадження по справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. У клопотанні посилається на те, що дійсно 15.03.2023 року біля 16.00 год. між його підзахисним та ОСОБА_3 неподалік дороги, яка веде на сміттєзвалище в с.Прядівка Дніпровського району, на грунті раніше виниклих неприязних стосунків з приводу меж земельної ділянки та оплати за виготовлення технічної документації виник конфлікт, в ході якого обоє виловлювались нецензурною лайкою, але громадський порядок та спокій громадян поблизу сміттєзвалища його підзахисний не порушував. Вважає, що в діях ОСОБА_2 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки до матеріалів протоколу не долучено доказів, що дорога до сміттєзвалища в с.Прядівка є громадським місцем. Також, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про умисні дії ОСОБА_2 , направлені на вчинення дрібного хуліганства, а саме на порушення громадського порядку та спокою громадян.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, з наступних підстав.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою у статті 62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд розглядає справу у межах обставин, викладених у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення та на основі тих доказів, які стосуються обставин вчинення адміністративного правопорушення, які покладено в основу складання зазначеного вище протоколу.

Відповідно до викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставин, ОСОБА_2 , знаходячись в с.Прядівка Дніпровського району Дніпропетровської області, на проселковій дорозі, порушив громадський порядок та спокій громадян, а саме висловлювався нецензурною лайкою в адресу ОСОБА_3 та погрожував фізичною розправою, але реальних дій не вчиняв.

Стаття 173 КУпАП передбачає відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Виходячи з диспозиції вказаної статті, об`єктивна сторона зазначеного правопорушення полягає у порушенні громадського порядку (урегульованої правовими та іншими соціальними нормами системи суспільних відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей) шляхом вживання нецензурної лайки в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та вчинення інших подібних дій.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Крім того, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони, яка є складовою правопорушення, є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії, а саме неповага до суспільства, прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі.

Так, інкриміновані ОСОБА_2 дії не містять усіх обов`язкових ознак складу правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП.

Фактичні обставини справи, встановлені судом на підставі відомостей, зафіксованих у протоколі про адміністративне правопорушення та доданих до нього письмових документів, зокрема, пояснень потерпілого ОСОБА_3 ( а.с. 3) свідчать про те, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 склались неприязні стосунки через спір за землю, які мали місце і до подій, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, та дії ОСОБА_2 були зумовлені саме конфліктною ситуацією з приводу меж земельної ділянки, а не хуліганським мотивом.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_2 умислу на порушення громадського порядку та хуліганського мотиву, тобто бажання проявити неповагу до суспільства, показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі.

Відповідно до абз. 2 п. 15 постанови Великої Палати Верховного суду від 03 липня 2019 року за відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства (справа № 288/1158/16-к).

Суд не знайшов підтвердження тому, що дії ОСОБА_2 були спрямовані на порушення громадського порядку чи дійсно порушили громадський порядок.

Крім того, не доведено самого факту, що проселкова дорога в с.Прядівка Дніпровського району Дніпропетровської області є громадським місцем. З пояснень ОСОБА_2 та його захисника Тараненка П.П. вбачається, що сам конфлікт відбувся неподалік дороги, яка веде на сміттєзвалище, та в ході цього конфлікту обидві сторони висловлювалися один на одного нецензурними словами.

Диску із відеозаписом подій, які інкримінуються ОСОБА_2 суду надано не було.

Отже, інкриміновані ОСОБА_2 дії не містять усіх обов`язкових ознак складу правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, а тому відсутній і склад адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, при встановленні відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За змістом ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Як наслідок, на переконання суду дані відображені працівниками поліції про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення за ст. 173 КУпАП є сумнівними з огляду на вищезазначені підстави, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 року; стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що судом не встановлено в діях ОСОБА_2 вчинення дрібного хуліганства, передбаченого вимогами ст. 173 КУпАП, при зазначених в протоколі обставинах, а тому справу необхідно закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, 280, 283-284, 285, 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 173 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Царичанський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 31 березня 2023 року.

Суддя Л.П. Бабічева