Провадження № 3/679/348/2023
Справа № 679/574/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року

місто Нетішин Хмельницької області

Суддя Нетішинського міського суду Хмельницької області Безкровний І.Г., розглянувши за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Чернова В.В., у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин Хмельницької області справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 1732 Кодексу України про адміністративні правопорушення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Старий Кривин Шепетівського району Хмельницької області, громадянки України (паспорт № НОМЕР_1 ), яка працює у Комунальному некомерційному підприємстві Нетішинської міської ради «Спеціалізована медико-санітарна частина м. Нетішин» на посаді медичної сестри, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 806790 від 13.05.2023, що надійшов до суду, 13 травня 2023 року приблизно о 19:30 год. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї доньки ОСОБА_2 , що виявилося у забиранні особистих речей, забороні спілкуватися з батьком та зачиненні у кімнаті, що могло заподіяти психологічну шкоду здоров`ю.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення не визнала та пояснила суду, що 13.05.2023 приблизно о 21 год. вона посварилася зі своєю малолітньою донькою ОСОБА_2 , яка має повних 13 років, внаслідок чого у доньки сталася істерика. Сварка сталася з причини того, що ОСОБА_1 робила їй зауваження щодо необхідності виконання хатніх обов`язків. ОСОБА_1 була налякана станом доньки, яка висловлювала намір піти з дому, у зв`язку з чим ОСОБА_1 забрала у доньки телефон та зачинила її у кімнаті, а також викликала поліцію. Коли прийшли працівники поліції, вони наодинці поспілкувалися з донькою у її кімнаті, після чого вийшли з кімнати та склали протокол на ОСОБА_1 замість того, щоб допомогти їй. ОСОБА_1 проживає разом із чоловіком, який є відчимом ОСОБА_2 , вони турбуються про доньку, яка забезпечена всім необхідним та має окрему кімнату. Рідний батько доньки проживає окремо із новою сім`єю у гуртожитку, веде нетверезий спосіб життя та протягом п`яти років не виплачує аліментів на утримання ОСОБА_2 . Донька періодично ходить у гості до бабусі (матері рідного батька), в якої іноді може переночувати. Спілкуватися з батьком ОСОБА_1 доньці не забороняє, однак не бачить місця для доньки у його житті, оскільки належної уваги їй він не приділяє. На теперішній час для вирішення проблем у вихованні доньки ОСОБА_1 звернулася за допомогою до психолога. ОСОБА_1 категорично не згодна з тим, що вчинила будь-яке насильство стосовно доньки, яку вона виховує і про яку піклується.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є зокрема всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

У ст. 280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За диспозицією ч. 1 ст. 1732 КУпАП передбачається адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Із рапорту інспектора-чергового ВПД № 1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Паламарчука В.В. від 13.05.2023 вбачається, що 13.05.2023 о 20:59 год. від ОСОБА_1 надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_1 її донька ОСОБА_2 після сварки бажає піти з дому. На час повідомлення сварка продовжується, присутня також інша дитина чотирьох років. Прибувши за вказаною адресою, нарядом поліції охорони було встановлено, що ОСОБА_1 вчинила факт домашнього насильства відносно своєї доньки ОСОБА_2 психологічного характеру, у зв`язку з чим був складений протокол за ст. 1732 КУпАП (а.с. 4).

Як зазначає у своїх письмових поясненнях від 13.05.2023 ОСОБА_3 , знаходячись 13.05.2023 за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 він був свідком ситуації, яка склалася між його дружиною ОСОБА_1 та її донькою ОСОБА_2 , оскільки колишній чоловік дружини проживає окремо та донька через вплив на неї з інших сторін висловила бажання жити окремо (хоча на даний момент не має 14 років). Працівники поліції були запрошені для проведення профілактичної бесіди із ОСОБА_2 (а.с. 6).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у своїх письмових поясненнях від 13.05.2023 зазначає, що 11.05.2023 вона посварилася з мамою з приводу того, що відмовилася прибирати у квартирі за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , після чого та їй сказала, щоб вона забирала свої речі та йшла до тата. ОСОБА_2 зібрала речі та пішла до бабусі по татовій лінії. 13.05.2023 вона вийшла поговорити з мамою, але рішення вони не знайшли. ОСОБА_2 вирішила піти додому, щоб взяти книги у школу, однак коли вона прийшла, мама із відчимом зачинили її у квартирі і сказали, що якщо вона зателефонує бабусі чи татові, останнього посадять у тюрму, а після її телефонного дзвінка мати забрала в неї телефон та сама зателефонувала у поліцію (а.с. 7).

ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях від 13.05.2023 зазначила, що 13.05.2023 між нею та її донькою ОСОБА_2 виникла суперечка з приводу того, що донька вирішили піти з дому жити до свого батька - колишнього чоловіка ОСОБА_1 . Остання затримала доньку у квартирі та викликала поліцію для проведення профілактичної бесіди задля збереження життя та здоров`я дитини, якій не виповнилося 14 років. Також ОСОБА_1 зверталася за усною консультацією у службу у справах дітей (а.с. 8).

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з п. 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII від 07.12.2017 психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Разом із цим, на думку судді, у справі відсутні належні та достатні докази того, що ОСОБА_1 у даному випадку вчинила дії, які б принижували честь та гідність малолітньої ОСОБА_2 , завдали реальної шкоди її психічному здоров`ю та підпадали під визначення домашнього насильства.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Як зазначається у ст.ст. 173, 174 СК України, батьки і діти, зокрема ті, які спільно проживають, можуть бути самостійними власниками майна. При вирішенні спору між батьками та малолітніми, неповнолітніми дітьми, які спільно проживають, щодо належності їм майна вважається, що воно є власністю батьків, якщо інше не встановлено судом. Майно, придбане батьками або одним із них для забезпечення розвитку, навчання та виховання дитини (одяг, інші речі особистого вжитку, іграшки, книги, музичні інструменти, спортивне обладнання тощо), є власністю дитини.

При цьому малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов`язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах (ч. 2 ст. 6 та ч. 1 ст. 177 СК України).

Із досліджених суддею письмових доказів вбачається, що ОСОБА_2 має повних 13 років (тобто, є малолітньою) та проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_1 , а отже дії останньої щодо тимчасового позбавлення доньки права користування телефоном та зачинення її у кімнаті після виникнення конфліктної ситуації були спрямовані на виховання дитини та збереження її життя та здоров`я. При цьому саме ОСОБА_1 була викликана поліція для проведення профілактичної бесіди з дитиною задля врегулювання конфлікту, у той час як сама дитина не зверталася до державного органу за захистом своїх прав зокрема з приводу вчинення стосовно неї домашнього насильства, а отже не вважала їх порушеними, та не висловлювала наміру щодо притягнення матері до адміністративної відповідальності. Так само в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 забороняє доньці спілкуватися з батьком останньої.

З урахуванням встановлених обставин суд критично оцінює як доказ винуватості ОСОБА_1 складений стосовно неї протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 806790 від 13.05.2023, в якому фактично лише викладається фабула інкримінованого правопорушення.

ЄСПЛ поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. ЄСПЛ зазначає, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (рішення у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008).

Отже, судовий розгляд у цій справі має відповідати загальним засадам кримінального провадження.

У рішенні ЄСПЛ «Коробов проти України» від 21.10.2011 зазначається, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже, суддею не було встановлено на підставі достатніх, належних та допустимих доказів у їх сукупності поза розумним сумнівом, що 08.05.2023 приблизно о 21:20 год. ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство стосовно свого батька ОСОБА_5 .

У ч. 3 ст. 62 Конституції України наголошується, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, оскільки наявність у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП, не підтверджується належними та допустимими доказами поза розумним сумнівом, у той час як всі сумніви щодо доведеності його вини мають тлумачитися судом на користь останньої, суддя вважає за необхідне закрити провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 1732 КУпАП - закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Повний текст постанови складений 01.06.2023.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк із дня винесення постанови до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд Хмельницької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя І.Г. Безкровний