Справа № 304/1080/23 Провадження № 3/304/662/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2023 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Гевці В.М.,

за участі секретаря судового засідання Ковач М.Ф.,

представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,

Зизич Н.Ю.

розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, працює в ТДВ «Перечинський лісохімічний комбінат»

за ч. 3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

13 червня 2023 року до Перечинського районного суду Закарпатської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 126592 від 17 квітня 2023 року за частиною третьою статті 126 КУпАП, складений відносно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що останній 17 квітня 2023 року о 10 годині 12 хвилин між селами Порошково Маюрки керував транспортним засобом, будучи обмеженим у праві керування таким відповідно до постанови від 06 квітня 2021 року № 61042135 Великоберезнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби, чим порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 126 КУпАП.

У судовому засіданні представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 просила провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу за відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на подане нею письмове клопотання про закриття адміністративної справи від 28 червня 2023 року. При цьому пояснила суду, що особі, яку вона представляє, не було відомо про наявність тимчасового обмеження, оскільки Постанову ВП № 61042135 від 06 квітня 2021 року він не отримував. Більше того ОСОБА_1 в повному обсязі сплачено заборгованість по аліментах у виконавчому провадженні № 61042135.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення надано такі докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 126592 від 17 квітня 2023 року; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами серії ВП № 61042135 від 06 квітня 2021 року.

Оцінюючи зазначені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя враховує таке.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

За приписами ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу та настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на керування транспортним засобом, знаючи при цьому що її позбавлено або обмежено у праві керування транспортними засобами, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, необхідними елементами адміністративного правопорушення є доведення факту протиправності дій особи та її вини.

Водночас, підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Постанова судді, відповідно до ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

При цьому, доказів того, що постанову головного державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами серії ВП № 61042135 від 06 квітня 2021 було вручено (надіслано) ОСОБА_1 чи його ознайомлено з накладеними обмеженнями іншим чином, матеріали справи не містять.

Також з наданих у судовому засіданні пояснень представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 , а також наданих останньою письмових доказів, зокрема, розрахунку заборгованості по сплаті аліментів за період з 01 січня 2023 року по 30 квітня 2023 року, встановлено, що у ОСОБА_1 відповідно до заяви стягувача заборгованість по сплаті аліментів станом на 01 січня 2023 року відсутня.

Більше того, з вказаного вище розрахунку заборгованості видно, що у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, станом на 01 травня 2023 року наявна переплата аліментів у сумі 5 167 грн.

Крім цього, головним державним виконавцем винесено постанову про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами серії ВП № 61042135 від 25 травня 2023, оскільки ОСОБА_1 погашено заборгованість по сплаті аліментів у повному обсязі.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При цьому суддя враховує, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom, заява № 25) від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine, заява № 39598/03) від 21 жовтня 2011 року Європейським судом з прав людини зазначено, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії», суд не вправі самостійно змінювати формулювання адміністративного правопорушення. Суд, суддя також не має право самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачення, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу «поза розумним сумнівом» у справі «Авшар проти Туреччини») доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Отже, враховуючи те, що матеріали справи не містять будь яких доказів, які б підтверджували отримання ОСОБА_1 постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами серії ВП № 61042135 від 06 квітня 2021 року, а представник останнього, у свою чергу, пояснила суду, що про наявність згаданої постанови ОСОБА_1 не знав, суддя не може констатувати винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять достатньо вагомі, чіткі та узгоджені між собою докази винуватості, що, у свою чергу, не дозволяє суду встановити винуватість особи доведеною поза розумним сумнівом.

Наведені факти відповідно до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги судді однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суддя дійшла висновку, що наявні всі підстави для закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

З цих підстав, керуючись статтями 1, 9, 23, 33, 126, 276-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення № 304/1080/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:Гевці В. М.