Справа № 344/5891/23
Провадження № 33/4808/381/23
Категорія ст.130 ч.2 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Зеленко О. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Костіва Р.Я.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, також стягнуто судовий збір ,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що водій ОСОБА_1 25.03.2023 року о 21 год. 28 хв. в м. Івано-Франківськ по вул. Грушевського, 19 керував транспортним засобом «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, а також у медичному закладі відмовився, про що свідчить довідка КНП «ПНЦ ІФ ОР»., чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова судді є незаконною та необґрунтованою, ухвалена з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню.

Зазначає, що 25.03.2023 року близько 14 год. з дозволу патрульних поліцейських блокпосту по вул. Грушевського, 19, він заїхав за територію блокпосту, де припаркував автомобіль «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_1 . Після 21 год. він під`їхав до блокпосту для виїзду на вул. Грушевського, де був зупинений патрульними поліцейськими. На його запитання про причину зупинки, йому було повідомлено , що він прапаркував автомобіль з порушенням ПДР, чим перешкодив роботі ремонтної бригади. Його рухи є уповільними, оскільки він є людиною похилого віку, а тому довший час не міг знайти для пред`явлення поліцейським документи на автомобіль та посвідчення водія. Працівник поліції спілкувався з ним в грубій формі та вирвав посвідчення водія з його рук, після чого повідомив, що вбачає в нього ознаки алкогольного сп`яніння та запропонував проїхати у медичний заклад для проведення відповідного огляду, на що він погодився. Службовим автомобілем працівники поліції доставили його у медичний заклад КНП ПНЦ ІФ ОР. Працівники медичного закладу пояснили йому, що він повинен здати аналіз сечі та крові і пройти обстеження на наявність алкоголю з застосуванням технічного приладу Драгер, що підтверджується долученими до матеріалів справи відеозаписом з медичної установи. Стверджує, що дані вимоги ним виконані і він в присутності поліцейського та медичного працівника здав аналіз сечі, а в кабінеті лікаря проходив обстеження шляхом продуття в трубку спеціального технічного засобу Драгер.

Апелянт наголошує на тому, що він не відмовлявся від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, виконував всі вимоги працівників медичного закладу, однак останні зафіксували факт нібито його відмови від проходження медичного огляду, не відібравши у нього зразки крові, що підтверджується відеозаписами, та є порушенням Інструкції.

Апелянт стверджує, що у випадку недостатньої кількості зданої сечі для проведення аналізу на визначення стану сп`яніння, працівники поліції повинні були відібрати зразки крові.

ОСОБА_1 наголошує, що суд взяв до уваги як доказ його винуватості саме довідку КНП «ПНЦ ІФ ОР» №480 від 27.03.2023 року про нібито його відмову від проходження медичного огляду, але не дав жодної оцінки доказу відеозйомці, з якої вбачається, що він фактично не відмовлявся від проходження огляду, а в силу фізіологічних особливостей не зміг в повному обсязі надати зразки аналізів придатних для дослідження та пройти обстеження з застосуванням технічного засобу Драгер.

Апелянт наголошує, що йому не було вручено направлення на огляд до закладу охорони здоров`я, а наявне в матеріалах справи направлення водія на огляд не можна вважати належним доказом, оскільки воно оформлялось у медичному закладі на вимогу лікаря і яке йому не було вручено, про що свідчать долучені відеозаписи.

Разом з тим, під час проведення відповідного огляду працівники поліції здійснювали психологічний тиск, змушували його безперервно продувати прилад Драгер декілька разів, що є порушенням Інструкції по експлуатації даного приладу, відповідно до якої тривалість підготовки до повторного тесту не повинна бути меншою 40 сек., що могло послужити причиною для збою роботи пристрою, а не умисне уникнення огляду шляхом переривання подиху, як зазначено в постанові суду.

Суд не дав належної оцінки допущеним порушенням при проведенні огляду та послався в постанові на вищевказані недопустимі докази як доведення його вини.

Суд також на дав аналізу відеозаписам, на яких містяться дані того, що він неодноразово заявляв працівникам поліції про те, що бажає скористатись правом захисника, на що його вимоги працівниками поліції було проігноровано, чим порушено вимоги ст.268 КУпАП та його право на захист. В результаті чого його було позбавлено можливості захищати свої інтереси та права.

Окрім того, апелянт наголошує на те, що працівники поліції безпідставно пред`явили йому причину зупинки порушення ПДР у виді неналежного паркування автомобіля, оскільки він припаркував автомобіль у вихідний день і ремонтні роботи не проводились. Також працівниками поліції документально не зафіксовано порушення ним правил паркування автомобілем.

Вважає, що працівники поліції безпідставно зупинили його транспортний засіб та посилається на судову практику Івано-Франківського апеляційного суду , відповідно до якої в разу безпідставної зупинки транспортного засобу працівниками поліції всі наступні дії працівників поліції та здобуті дані, в тому числі і проведення огляду, повинні бути визнані неправомірними за правовим принципом «плодів зіпсованого дерева».

Апелянт вказує на те, що суд неповно з`ясував всі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказав і обставинам. Не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду. Вважає, що постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи. є незаконною, необґрунтованою і підлягає скасуванню.

Просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу правопорушення.

До початку розгляду справи адвокат Костів Р.Я. надав апеляційному суду договір №09/2023 від 14.04.2023 року та ордер №1043087 від 26.05.2023 наданий до договору про надання правничої допомоги ОСОБА_1 також стороною захисту долучено до матеріалів справи копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ІФ №001074.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши доводи особи, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Костіва Р.Я., апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді залишити без змін з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що судова практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа "Гурепка проти України")

При цьому, позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.»

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Зокрема, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право на участь у судовому засіданні, право на захист своїх інтересів за допомогою професійного захисника, право на надання доказів та пояснень щодо висунутого обвинувачення, оскарження судових рішень в апеляційному та касаційному порядку.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що рішення у справі судом прийнято за присутності в судовому засіданні правопорушника ОСОБА_1 та його захисника Костіва Р.Я., що свідчить про наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності об`єктивної реальної можливості організувати ефективний захист своїх інтересів та вказує на те, що доводи останнього щодо невинуватості у вчиненні правопорушення вже перевірялись судом першої інстанції.

Таким чином, як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції у повному обсязі були реалізовані права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо права скористуватись юридичною допомогою професійного захисника та були перевірені її доводи щодо невинуватості у вчиненні правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що доводи, які наведені апелянтом в апеляційній скарзі, аналогічні тим, які були наведені при розгляді справи в суді першої інстанції.

Так, дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення доводиться даними з протоколу серії ААД № 201140 від 25.03.2023 про адміністративне правопорушення, рапортом працівника поліції, направленням до КНП «ПНЦ ІФ ОР», зобов`язанням та розпискою до протоколу, довідкою КНП «НПЦ ІФ ОР» № 480 від 27.03.2023, довідкою про те, що ОСОБА_1 раніше притягався до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, відеозаписом.

Надаючи правову оцінку наявним у справі доказам, суд зазначив, що 25.03.2023 о 21 год. 43 хв. поліцейський направляв ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров`я КНП «ПНЦ ІФ ОР», що підтверджується направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Також, за змістом даного направлення вбачається, що у водія ОСОБА_1 виявлено ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці.

Судом також були детально досліджено відеозаписи працівників патрульної поліції, які містяться в матеріалах справи, з яких вбачається, що працівники поліції зупинили водія ОСОБА_1 за порушення правил паркування. Під час перевірки документів в останнього, працівники поліції виявили ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували проїхати до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння. В КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» ОСОБА_1 здав аналіз сечі, а також йому запропоновано пройти обстеження на визначення алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного приладу Drager. ОСОБА_1 погодився пройти такий огляд, однак своїми умисними діями, всупереч інструкціям працівників медзакладу, уникав проходження огляду, шляхом переривання подиху, який має бути безперервним. Після чергового порушення інструкції проходження огляду, працівниками медичного закладу та поліції дії ОСОБА_1 були розцінені як відмова від проходження пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

При прийнятті рішенні у справі судом взято до уваги дані довідки складеної старшим інспектором ВАП капітаном поліції О.Миговичем, відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 27.08.2022 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та стосовно нього складено протокол серії ААД №118061 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, 04.10.2022 року. Рішенням Галицького районного суду в Івано-Франківській області №341/1105/22 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. та позбавлено права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що дії ОСОБА_1 необхідно кваліфікувати за ч.2 ст. 130 КУпАП як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, повторно протягом року, та наклав на нього адміністративне стягнення в межах санкції вищевказаного закону.

Апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»)

Зокрема, ЄСПЛ неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що правова певність передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип наполягає на тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи.( «Науменко проти України» )

Апеляційний суд вважає, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції можуть бути тільки істотні порушення вимог процесуального законодавства, які перешкодили суду правильно встановити фактичні обставини та надати вірну оцінку сукупності досліджених доказів та прийти до обґрунтованого висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення.

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття провадження суд не закрив провадження по справі, або коли рішення було ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Враховуючи, що в своїх доводах ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність його вини у вчиненні правопорушення, суд апеляційної інстанції у повному обсязі перевірив вищевказані доводи та прийшов до висновку, що вони повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 та призначив йому справедливе стягнення в розмірі, який встановлено санкцією ч.2 ст.130 КУпАП, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за правопорушення та прийняте по справі рішення.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не оскаржує факт керування ним транспортним засобом «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_1 , 25.03.2023 о 21 год. 28 хв. в м. Івано-Франківськ по вул. Грушевського, 19. Останній не погоджується із діями працівників поліції щодо зупинки його транспортного засобу, проведення відповідного огляду у медичному закладі та вважає, що оформлення матеріалів справи відбулось з порушенням вимог Інструкції та закону.

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №201140 від 25.03.2023 року водій ОСОБА_1 25.03.2023 о 21 год. 28 хв. в м. Івано-Франківськ по вул. Грушевського, 19 керував транспортним засобом «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, а також у медичному закладі відмовився, про що свідчить довідка №90 КНП «ПНЦ ІФ ОР», чим повторно протягом року порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.130 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою поліцейським взводу 2 роти 2 БУПП в Івано-Франківській області рядовим поліції Йосипів І.П. та підписаний уповноваженою особою та правопорушником ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 було роз`яснені його права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи в суді м. Івано-Франківська.

До протоколу про адміністративне правопорушення було додано відео з нагрудного реєстратора 471282, 471529, направлення, акт огляду, розписка, зобов`язання.

Працівниками поліції у ОСОБА_1 посвідчення водія не вилучалось та тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався.

У вказаному протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 власноручно написав пояснення, в яких зазначив, що «у зв`язку з тим, що медекспертиза не виявила ознак алкоголю» його «незаконно утримували понад три години, як безпідставно затриманого, в порушення вимог Конституції України.»

Зі змістом протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений під його власноручний підпис.

У відповідних графах протоколу про ознайомленні ОСОБА_1 із його правами та із ознайомленням про розгляд справи в Івано-Франківському міському суду, працівником поліції зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від підпису.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано зобов`язання, у відповідності до якого ОСОБА_1 зобов`язувався не керувати транспортним засобом протягом 24 годин 25.03.2023 (а.с.4).

В матеріалах справи наявна розписка до протоколу про адміністративне правопорушення про передачу транспортного засобу «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 , який пред`явив посвідчення водія серії НОМЕР_2 (а.с.5).

Відповідно до приписів статей 254, 255, 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог статей 254, 255, 256 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється, як основне джерело доказів.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП, звинувачується в тому, що відмовився від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення правопорушник ОСОБА_1 надав власноручно написані ним пояснення, підписав протокол про його ознайомленні зі змістом протоколу, що свідчить про виконання працівником поліції своїх обов`язків щодо ознайомлення зі змістом висунутого обвинувачення та вручення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності копії протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що зі змісту матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 07.04.2023 року надав заяву про ознайомлення з матеріалами справи, з якими був ознайомлений 11.04.2023 та отримав їх фотокопію (а.с12), що свідчить про те, що йому було відомо про зміст висунутого проти нього обвинувачення, що дозволяло йому організувати ефективний захист своїх інтересів в суді та не порушувало його прав щодо захисту та надання правничої допомоги адвокатом.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення. Дані відеозаписів є належними та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушницю, який керував транспортним засобом з явними ознаками сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Так, апеляційний суд констатує, що відеофіксація події відбувалась на місці події зупинки транспортного засобу та якою зафіксовано повідомлення працівником поліції про причини зупинки транспортного засобу під керуванням останнього та порушення ОСОБА_1 ПДР, оскільки останній припаркував автомобіль таким чином, що перешкоджав проведенню ремонтних робіт.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 на відеозаписах спочатку відмовлявся надати посвідчення водія, спілкувався із працівниками поліції зверхньо та зневажливо, висловлював в сторону поліцейських образливі та нецензурні слова, постійно перебивав працівників поліції в розмові та відмовлявся виконувати законні вказівки працівника поліції наголошуючи на те, що йому не хочеться їх виконувати. ОСОБА_1 неодноразово наголошував на тому, що працівники поліції зневажливо відносяться до колишніх працівників міліції. Останній своєю поведінкою та словами образливо висловлювався в сторону поліції, намагався справити його природну потребу в центрі міста поряд із його автомобілем та своїми діями затягував час для надання працівникам поліції документів та проходження огляду на стан сп`яніння.

Під час перевірки документів, працівники поліції виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу на що останній відмовився. Після того, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння на що останній погодився.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» ОСОБА_1 було запропоновано здати біологічний матеріал сечу для проведення аналізу на визначення стану сп`яніння, якому наголошено, що останній повинен надати біологічного матеріалу половину наданої йому ємкості. Відеозаписами зафіксовано, що ОСОБА_1 не надав працівнику медичного закладу кількість сечі, якої було достатньо для проведення аналізу на визначення стану сп`яніння.

Так, на відеозаписах зафіксовано некоректні висловлювання ОСОБА_1 в медичному закладі із працівниками медичної установи та працівниками поліції, які доставили останнього у медичний заклад для проведення відповідного огляду. Слід зауважити, що у своїх висловлюваннях ОСОБА_1 також зазначив, що «буде грати клоуна до кінця і кіно він вміє грати».

Також ОСОБА_1 було запропоновано пройти обстеження на визначення алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного приладу Drager. ОСОБА_1 погодився пройти такий огляд, однак своїми неодноразовими умисними діями, всупереч інструкціям працівників медзакладу, уникав проходження огляду, шляхом переривання подиху, який має бути безперервним. Після чергового невиконання рекомендацій працівників медичного закладу, дії ОСОБА_1 були розцінені як відмова від проходження пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Відеозаписами зафіксовано неодноразове повідомлення ОСОБА_1 як працівниками медичного закладу так і працівниками поліції, що у випадку не виконання вказівок та рекомендацій щодо проходження огляду на стан сп`яніння, його дії будуть розцінюватись як відмова від проходження огляду на визначення стану сп`яніння.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, що відеозаписи долучені до матеріалів справи містять дані того, що ОСОБА_1 ухилявся від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, намагався ускладнити працівникам медичного закладу проведенню відповідного огляду та уникнути процедури проходження огляду у лікарні. Медичні працівники неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння . На численні пропозиції працівника поліції пройти відповідний огляд, ОСОБА_1 ухилявся від відповіді та не виконував вказівки працівників медичного закладу, що було розцінено працівниками медичного закладу та поліцейськими як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

Апеляційний суд неодноразово вказував на те, що, водій транспортного засобу повинен не тільки погодитись на проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, а і своєю процесуальною поведінкою забезпечити можливість проведення такого огляду і не створювати перешкод щодо реальної можливості його проведення в установленому законом порядку.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду, що вказані відеозаписи надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку ОСОБА_1 щодо його відмови від проходження огляду на визначення стану сп`яніння в медичному закладі.

Відповідно до матеріалів справи та відеозаписів з відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції наявних ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 .

Так, зі змісту Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 вбачається, що лікар медичного закладу самостійно, у відповідності до вимог інструкції проводить медичний огляд обстежуваної особи.

Апеляційний суд вважає, що лікар медичного закладу самостійно вирішує порядок проведення огляду на стан сп`яніння та питання про відібрання біологічних зразків і використання спеціальних технічних приладів, визначає обсяг та характер методів дослідження, які є необхідними та достатніми для отримання об`єктивного результату та складання відповідного висновку.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки суду про те, що аналіз наявних відеозаписів дає підстави для висновку про свідому відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Зі змісту доводів ОСОБА_1 вбачається, що він повністю погоджується з тим, що не зміг здати аналіз сечі та пройти огляд за допомогою спеціального приладу «Драгер» в медичному закладі, однак вважає, що це пов`язано із його похилим віком та поганим станом здоров`я, оскільки він з фізіологічних причин не зміг здати належну кількість біологічного матеріалу (сечі) та у зв`язку із бронхіальною астмою продути спеціальний прилад.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані доводи не відповідають дійсності та оскільки зі змісту відеозапису вбачається, що поведінка ОСОБА_1 як на місці зупинки транспортного засобу поліцейськими так і в медичному закладі свідчила про те, що останній не бажав проходити огляд на стан сп`яніння та намагався уникнути його проведення.

Апеляційний суд також вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 про те, що суд взяв до уваги як доказ його винуватості саме довідку КНП «ПНЦ ІФ ОР» №480 від 27.03.2023 року про нібито його відмову від проходження медичного огляду, але не дав жодної оцінки доказу відео зйомці, з якої вбачається, що він фактично не відмовлявся від проходження огляду, а в силу фізіологічних особливостей не зміг в повному обсязі надати зразки аналізів придатних для дослідження, а також пройти обстеження з застосуванням технічного засобу Драгер.

Так, до матеріалів справи долучено довідку КНП «ПНЦ ІФ ОР» №480 від 27.03.2023 року (а.с.6) підписану в.о. генеральним директором В.Скопич про те, що 25.03.2023 року о 22.15 год. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, про що зроблено запис №90 в журналі реєстрації випадків відмов від огляду на стан сп`яніння.

Перевіряючи вищевказані доводи апелянта, апеляційний суд виходить з того, що відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 вбачається, що лікар медичного закладу самостійно, у відповідності до вимог інструкції проводить медичний огляд обстежуваної особи.

Так, за своїм правовим змістом, згода водія транспортного засобу пройти відповідний огляд на стан наркотичного сп`яніння полягає в тому, що водій погоджується виконувати та виконує всі законні вимоги лікаря, який проводить такий огляд та які спрямовані на отримання об`єктивного висновку щодо перебування водія у стані наркотичного сп`яніння.

Відмова водія виконувати вимоги лікаря, намагання самостійно контролювати порядок проведення огляду на стан сп`яніння та керувати лікарем і давати йому вказівки щодо визначення певних методів проведення обстеження, безпідставна відмова від здачі біологічних зразків та інші дії, які спрямовані на ускладнення виконання лікарем своїх обов`язків щодо огляду на стан сп`яніння свідчать про те, що водій транспортного засобу фактично відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння і не бажає проходити такий огляд добровільно.

Апеляційний суд вважає, що відмова він проходження огляду на стан сп`яніння обґрунтована неможливістю з фізіологічних причин здати біологічні зразки (сечу) або пройти огляд за допомогою спеціального технічного приладу носить надуманий та безпідставний характер. Так, відбір сечі на аналіз не складає особливих труднощів, оскільки стосується звичайних природних потреб будь-якої людини та визнається найбільш доступним та ефективним методом для подальшого проведення лабораторних досліджень щодо виявлення стану наркотичного сп`яніння, а проходження огляду за допомогою спеціального технічного приладу « Драгер» взагалі є загальнодоступним тестом, який може бути проведений особою, яка не має відповідної медичної освіти.

Апеляційний суд приймає до уваги, що питання про необхідність та можливість отримання біологічних зразків або застосування спеціального технічного засобу вирішується лікарем медичного закладу з врахуванням особливосте фізіологічного стану водія транспортного засобу.

Апеляційний суд неодноразово звертав у своїх рішеннях увагу на те, що лікар медичного закладу самостійно, у відповідності до вимог Інструкції проводить медичний огляд обстежуваної особи та застосовує різні методи дослідження з метою виявлення стану алкогольного або наркотичного сп`яніння і на підставі сукупності отриманих даних, оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, як особа яка має спеціальні знання та кваліфікацію і несе правову відповідальність за правильність свого висновку.

Апеляційний суд також вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 про те, що йому не було вручено направлення на огляд до закладу охорони здоров`я, яке наявне в матеріалах справи направлення, а тому його не можна вважати належним доказом, оскільки воно оформлялось у медичному закладі на вимогу лікаря і яке йому не було вручено, про що свідчать долучені відеозаписи.

В матеріалах справи наявне направлення на огляд водія з метою виявлення алкогольного сп`яніння згідно якого ОСОБА_1 25.03.2023 року о 21.43 год. направлявся на огляд до КНП ПНЦ ІФ ОР, оскільки в нього були виявлені ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці (а.с.3).

Відеозаписами, долученими до матеріалів справи) підтверджено оформлення працівником поліції направлення на огляд водія на стан сп`яніння у медичному закладі, оскільки дане направлення передбачено для вручення працівнику медичного закладу для проведення відповідного огляду. Вручення водію даного направлення не передбачено вимогами чинного законодавства і не є підставою для визнання даного доказу неналежним та недопустимим.

Апеляційним судом у повному обсязі досліджені та проаналізовані докази, які містяться в матеріалах справи та були надані особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисником під час розгляду справи в апеляційній інстанції.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що правопорушення, передбачене ч.1ст.130 КУпАП є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Апеляційний суд неодноразово зазначав, що діючий закон дозволяє водію відмовитись від проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і така відмова не утворює складу адміністративного правопорушення.

Однак, у цьому випадку водій транспортного засобу зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в закладах охорони здоров`я.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вказаного закону присутність двох свідків є обов`язковою тільки у тому разі, коли огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським без застосування технічних засобів відеозапису.

Апеляційний суд вважає, що працівниками поліції було правомірно та у відповідності до вимог КУпАП зафіксовано відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Апеляційний суд звертає увагу, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`янінням у встановленому законом порядку.

Факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу поліцейським або в медичному закладі встановлюється судом на підставі доказів, які досліджені та оцінені судом за внутрішнім переконанням.

Доводи апелянта в частині порушення працівниками поліції вимог ст.266 КУпАП та приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року (далі - Інструкція), відносно порядку застосування працівниками поліції технічного приладу «Драгер», не заслуговують на увагу та є таким , що не знайшли підтвердження.

Апеляційним судом не встановлені обставини, які свідчать про те, що працівниками поліції були порушені вимоги ст.266 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що огляд на стан сп`яніння в медичному закладі ОСОБА_1 взагалі не проводився, оскільки водій відмовився від проходження такого огляду.

Апеляційний суд вважає, що постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 наголошено на тому, що під час проведення відповідного огляду, працівники поліції здійснювали на нього психологічний тиск, змушували його безперервно продувати прилад Драгер декілька разів, що є порушенням Інструкції по експлуатації даного приладу, відповідно до якої тривалість підготовки до повторного тесту не повинна бути меншою 40 сек., що могло послужити причиною для збою роботи пристрою, а не умисне уникнення огляду шляхом переривання подиху, як зазначено в постанові суду.

Так, відповідно до п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод: "кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку"

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що доводи про вчинення злочину іншими особами можуть бути повно та всебічно перевірені тільки в межах відповідного кримінального провадження, яке проводиться стосовно вищевказаних осіб.

Враховуючи принцип презумпції невинуватості, апеляційний суд вважає, що факт неправомірних дій працівників поліції, застосування ними психологічного чи іншого тиску, чи перевищення своїх повноважень може бути встановлено тільки в межах кримінального провадження стосовно вищевказаних осіб, оскільки встановлення вказаних обставин пов`язано із правом вказаних осіб на презумпцію невинуватості.

Так, під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено доказів, які свідчать про те, що працівники поліції застосовували до ОСОБА_1 фізичне чи психологічне насильство або ж вводили його в оману при його відмові від огляду на визначення стану сп`яніння та сфальсифікували протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали.

ОСОБА_1 також пояснив про те, що повідомляв працівників поліції про те, що бажає скористатись правом захисника, на що його вимоги працівниками поліції було проігноровано, чим порушено вимоги ст..268 КУпАП та його право на захист. В результаті чого його було позбавлено можливості захищати його інтереси та права.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що надані ОСОБА_1 його права у відповідності до вимог ст.268 КУпАП та Конституції України повний чином реалізовані правопорушником під час розгляду справи в суді першої інстанції та в апеляційному суді на надання доказів щодо його невинуватості у вчиненні правопорушення та можливістю скористатись правовою допомогою, які ОСОБА_1 в повному обсязі реалізовані.

Окрім того, апелянт наголошує на те, що працівники поліції безпідставно пред`явили йому причину зупинки порушення ПДР у виді неналежного паркування автомобіля, оскільки він припаркував автомобіль у вихідний день і ремонтні роботи не проводились. Також працівниками поліції документально не зафіксовано порушення ним правил паркування автомобілем.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що працівниками поліції було правомірно та у відповідності до вимог КУпАП зафіксовано відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Апеляційний суд звертає увагу, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`янінням у встановленому законом порядку.

Факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу поліцейським або в медичному закладі встановлюється судом на підставі доказів, які досліджені та оцінені судом за внутрішнім переконанням.

Доводи апелянта в частині порушення працівниками поліції вимог ст.266 КУпАП та приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року (далі - Інструкція), відносно порядку застосування працівниками поліції технічного приладу «Драгер», не заслуговують на увагу та є таким , що не знайшли підтвердження.

Апеляційним судом не встановлені обставини, які свідчать про те, що працівниками поліції були порушені вимоги ст.266 КУпАП та, що останні зловживаючи своїми повноваженнями, сфальсифікували докази по справі.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що огляд на стан сп`яніння взагалі не проводився, оскільки водій відмовився від проходження такого огляду.

Крім того, у відповідності до рапорту поліцейського взводу 2 роти 2 БУПП в Івано-Франківській області ДПП рядового поліції Йосипів І.П. (а.с.2) під час несення служби 25.03.2023 року близько 21.28 год. було зупинено транспортний засіб марки Форд Транзіт під керуванням водія ОСОБА_1 . В ході перевірки документів було встановлено, що ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортним засобом згідно постанови Галицького районного суду від 04.10.2022 року №118061. Під час спілкування із водієм, у останнього було виявлено наявні ознаки алкогольного сп`яніння. Було запропоновано пройти огляд на факт вживання алкоголю на місці зупинки транспортного засобу, на що водій відмовився та був направлений в медичний заклад. Водій відмовився від проведення огляду про що свідчить довідка №90. Складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП та винесено постанову за ч.4 ст.126 КУпАП серії БАД №753982. Зазначено, що водія відсторонено від керування, відібрано зобов`язання та розписку, вказано, що проводилась відео фіксація події на відео реєстратори 471282,471529.

Також до матеріалів справи долучено довідку про те, що ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області 04.10.2022 року та на ОСОБА_3 накладено стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік (а.с.8).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказаний рапорт працівника поліції за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника УПП в Івано-Франківській області ДПП про законність своїх дій.

Разом з тим, дані вищевказаного рапорту працівника поліції разом із копією постанови про притягнення до адміністративної відповідальності повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи в частині послідовності дій працівників поліції, щодо оформлення ними протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що доводи апелянта не свідчать про неконкретність висунутого обвинувачення та порушення права на ефективний захист своїх інтересів в суді.

Факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу поліцейським або в медичному закладі встановлюється судом на підставі доказів, які досліджені та оцінені судом за внутрішнім переконанням.

Апеляційний суд неодноразово вказував на те, що у разі виявлення поліцейськими ознак сп`яніння у водія транспортного засобу, вони повинні прийняти відповідні заходи для того, щоб забезпечити проведення огляду водія на стан сп`яніння та пересвідчитись в тому, що водій не перебуває у стані сп`яніння та може продовжити керувати транспортним засобом, оскільки керування транспортним засобом водієм, який перебуває у стані сп`яніння є злочином, який може привести до особливо тяжких наслідків та повинен бути негайно припинений.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд неодноразово наголошував на тому, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Так, з долучених до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису з нагрудної відеокамери інспектора патрульної поліції. вбачається, що водій ОСОБА_1 25.03.2023 року о 21 год. 28 хв. в м. Івано-Франківськ по вул. Грушевського, 19 керував транспортним засобом «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, а також у медичному закладі відмовився, про що свідчить довідка КНП «ПНЦ ІФ ОР»., чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.130 КУпАП, оскільки водій вчинив повторно правопорушення протягом року.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, особа, яка керує транспортним засобом може відмовитись від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції тільки за наявністю обставин, які передбачені ст.17 КУпАП.

Судом апеляційної інстанції не встановлено обставин, які свідчать про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, перебуваючи у стані крайньої необхідності, необхідної оборони або неосудності.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та повторно, протягом року, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

Суд першої інстанції, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, призначив апелянту справедливе стягнення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд , -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв