ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1388/23 Справа № 205/4777/23 Суддя у 1-й інстанції - Таус М. М. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, за участю адвоката Ковалевського М.С., апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп., -

В С Т А Н О В И В:

Згідно із оскаржуваною постановою суду першої інстанції, 08 травня 2023 року о 15 год. 15 хв в м. Дніпро, вул. Велика Діївська, 288 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_1 , при виникненні перешкоди для руху не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам спричинені механічні пошкодження з матеріальними збитками.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження, оскаржувану постанову скасувати в частині накладення адміністративного стягнення, постановити нову, якою накласти адміністративне стягнення, не пов`язане з позбавленням права керування транспортними засобами, а саме у виді штрафу.

Обгрунтовуючи необхідність поновлення строку апеляційного оскарження, апелянт вказує, що оскаржувану постанову було винесено 31.05.2023 року, строк апеляційного оскарження закінчувався 10.06.2023 року, що є вихідним днем, а тому наступним робочим днем було 12.06.2023 року коли і було подано апеляційну скаргу, а тому вважає, що строк апеляційного оскарження було пропущено з поважної причини.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, не оскаржуючи фактичних обставин вчинення адміністративного правопорушення та своєї винуватості, зазначає, що судом першої інстанції в порушення ст. 33, 34 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення не було враховано належним чином особу правопорушника та обставини, які пом`якшують покарання.

Зазначає, що він винуватий у скоєному правопорушенні, втім від пригоди не настало тяжких наслідків, зокрема в матеріалах провадження відсутні дані про отримання тілесних ушкоджень. Крім того зазначає, що судом не було належним чином враховано його характеризуючі дані, зокрема те, що позбавлення його права керування транспортним засобом позбавить його можливості вести свою трудову діяльність, що негативно вплине на доходи його сім`ї, оскільки він є пенсіонером та вимушений працювати. Разом з тим не враховано, що він гарантував потерпілій стороні відшкодування шкоди. Акцентує увагу на тому, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння про що було заявлено потерпілою в судовому засіданні, та справу за даним фактом не розглянуто судом першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши думку захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Обговорюючи питання про поновлення строку апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що оскаржувану постанову було винесено 31.05.2023 року, а тому останнім днем для подання апеляційної скарги, з урахуванням вихідних днів, було 12.06.2023 року, коли її і було подано, що виключає необхідність поновлення строку апеляційного оскарження.

Висновки суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин вчинення адміністративного правопорушення, доведеності вини ОСОБА_1 , правильності кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 124 КУпАП в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку із чим постанова районного суду у цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Аналізуючи доводи апелянта щодо надмірної суворості застосованого до нього адміністративного стягнення, суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Так, у відповідності до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Як убачається з оскаржуваного рішення та наявних матеріалів провадження, при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд прийшов до правильного висновку про необхідність накладення його саме у виді позбавлення права останнього керування транспортними засобами строком на один рік, яке у даному випадку є справедливим та достатнім.

Так, у межах апеляційного розгляду було встановлено, що вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення мало наслідком настання дорожньо-транспортної пригоди за участю двох автомобілів, які отримали значні механічні ушкодження, що потягло заподіяння їх власникам істотної шкоди. Крім того, допущене ОСОБА_1 порушення вимог Правил дорожнього руху мало грубий характер, створювало істотну небезпеку для життя та здоров`я людей і могло потягти за собою настання інших вагомих негативних наслідків. Також, з огляду на відсутність слідів гальмування на схемі пригоди, ОСОБА_3 виявив крайню необачність і при виникненні небезпеки не вжив будь-яких заходів для запобігання зіткненню автомобілів.

Посилання апелянта на те, що на час вчинення правопорушення він не перебував у стані сп`яніння, не обгрунтовують апеляційні вимоги, оскільки судом першої інстанції при накладені стягнення дана обставина не враховувалася. Одночасно відсутні і будь які відомості про відшкодування ОСОБА_1 заподіяної шкоди, на що вказував апелянт.

З урахуванням всіх обставин провадження відсутні підстави для висновку про те, що накладене на ОСОБА_1 стягнення є надмірно судовим та не відповідає характеру вчиненого правопорушення та особі правопорушника, а відтак суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

Апеляційного суду А.А. Мазниця