ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 644/4455/21 Номер провадження 33/814/411/23Головуючий у 1-й інстанції Ізмайлов І.К. Доповідач ап. інст. Нізельковська Л. В.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Нізельковська Л.В.,

за участі:

захисника адвоката Коротуна В.І.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Коротуна В.І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Харків від 21 травня 2021 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, заступник командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КпАП України, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2 465 грн. на користь держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 384, 20 грн. в дохід держави.

Постановою судді Вітченко А.М. визнаний винним в тому, що він, перебуваючи на посаді заступника командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення, будучи головою групи з питань запобігання та виявлення корупції, недбало поставився до військової служби, не вжив заходів щодо організації та порядку перевірки фактів неподання та несвоєчасного подання декларацій особами старшого офіцерського складу, які були звільнені з військової служби протягом 2020 року, та не повідомив про такі випадки Національне агентство з питань запобігання корупції, що у свою черго призвело до відсутності інформації про осіб, які вчинили адміністративні правопорушення пов`язані з корупцією. Своїми умисними діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 КпАП України.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вказує, що наказ командира військової частини №112 від 26.12.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_1 визначено головою групи з питань запобігання та виявлення корупції, не було доведено до відома ОСОБА_1 , про що свідчить відсутність його особистого підпису.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи належним повідомленим про місце, дату та час слухання, в судове засідання не з`явився. Просив розгляд справи провести за його відсутності.

Вислухавши захисника Коротуна В.І., який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, приходжу до такого висновку.

Відповідно до вимог ст.ст.252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя місцевого суду даної вимоги закону не виконав, провів неповне та необ`єктивне дослідження обставин справи, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 події і складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КпАП України.

Відповідно до ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Діючим законодавством України за недбале ставлення військової службової особи до військової служби встановлена дисциплінарна, адміністративна, а також кримінальна відповідальність у залежності від наслідків, які настали в результаті цього.

Згідно з положеннями ч.2 ст.172-15 КпАП України військова службова особа може бути притягнута до відповідальності за недбале ставлення до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

За змістом закону, з об`єктивної сторони це правопорушення характеризується невиконанням або неналежним виконанням військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них, суспільно небезпечними наслідками і причинним зв`язком між вказаною бездіяльністю і наслідками.

В протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 не дотримався вимог певних пунктів Порядку перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону України „Про запобігання корупції та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій, затвердженого Наказом НАЗК №539/21 від 20.08.2021 року, та Типового положення про уповноважений підрозділ (уповноважену особу) з питань запобігання та виявлення корупції, затвердженого Наказом НАЗК №102/20 від 17.03.2020 року, чим порушив вимоги ч.2 ст.13-1, п.5 ч.6 ст.13-1, ч.2 ст.49 та ч.1 ст.51-2 Закону України „Про запобігання корупції.

Проте, вказаний протокол взагалі не містить згадки про те, які ж наслідки настали в результаті такої бездіяльності ОСОБА_1 , що унеможливлює визначити, яка відповідальність передбачена в даному випадку дисциплінарна, адміністративна, чи кримінальна.

Так, відповідно до ст.45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

У цьому аспекті слід зауважити, що приписами п.51, п.56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні.

Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу „якості закону. В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

Тобто, вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Крім того, суддя місцевого суду визнав, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, будучи головою групи з питань запобігання та виявлення корупції у військовій частині НОМЕР_1 .

Дійсно, наказом командира військової частини (з адміністративно-господарської діяльності) №112 від 26 грудня 2019 року створено групу з питань запобігання та виявлення корупції, головою якої визначено заступника командира військової частини з морально-психологічного забезпечення ОСОБА_1 .

Проте, даних про доведення вказаного наказу до відому ОСОБА_1 під його особистий підпис, матеріали справи не містять.

За таких обставин, відсутні підстави стверджувати, що ОСОБА_1 в період після 26 грудня 2019 року був належним чином уповноважений виконувати обов`язки голови групи з питань запобігання та виявлення корупції у військовій частині.

Більше того, вказаним наказом командира військової частини не передбачено обов`язку голови групи запобігання та виявлення корупції повідомляти НАЗК про виявлені факти неподання чи несвоєчасного подання декларацій.

Тому висновки судді про порушення ОСОБА_1 таких посадових обов`язків є неприйнятними.

Суддя суду першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин постанова про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КпАП України, підлягає скасуванню, а справа закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу вказаного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Коротуна В.І. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Харків від 21 травня 2021 року скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КпАП України.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Л.В. Нізельковська