ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/1159/23 Головуючий в 1 інст. Фетісов М.В.
Провадження № 33/807/551/23 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 липня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі захисника - адвоката Лихосенка Є.О., за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Лихосенка Є.О. на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07.06.2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, ФОП, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і провадження в справі закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 29.01.2023 о 08.35 годині в м. Запоріжжі, вул. Істоміна, 10, водій транспортного засобу RENAULT MEGANE SCENIC, реєстраційний № НОМЕР_1 , ОСОБА_1 перед розворотом ліворуч по вул. Істоміна не врахувала дорожньої обстановки, не зайняла відповідне крайнє положення на проїзній частині та скоїла зіткнення з транспортним засобом ЗАЗ-DAEWOO T13110, реєстраційний № НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки, травмованих не має, чим порушила вимоги пункту 10.4. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Лихосенко Є.О. вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що суд не встановив всіх обставин події, лише формально закрив справу, оскільки закінчився строк притягнення особи до відповідальності сплили.

Під час судового засідання було встановлено, що саме ОСОБА_2 допустила порушення вимог ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою.

Суд першої інстанції дійшов до хибного висновку, що ОСОБА_1 скоїли порушення, оскільки не врахувала, що її невідповідності вимогам ПДР України не знаходяться в причинному зв`язку.

Просить постанову районного суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Лихосенка Є.О., перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст. ст. 254-256 КУпАП.

Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Незважаючи на позицію сторони захисту і апеляційні доводи про те, що дії ОСОБА_1 не перебувають в причинному зв`язку, її вина підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №245002 (а.с.1), яким встановлено, що ОСОБА_1 29.01.2023 о 08.35 годині в м. Запоріжжі, вул. Істоміна, 10, керуючи транспортним засобом RENAULT MEGANE SCENIC, реєстраційний № НОМЕР_1 , перед розворотом ліворуч по вул. Істоміна не врахувала дорожньої обстановки, не зайняла відповідне крайнє положення на проїзній частині та скоїла зіткнення з транспортним засобом ЗАЗ-DAEWOO T13110, реєстраційний № НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки, травмованих не має, чим порушила вимоги пункту 10.4. Правил дорожнього руху;

- у схемі місця ДТП (а.с.2), яка підписана всіма учасниками без зауважень, та якою зафіксовано, що автомобіль д.н. НОМЕР_2 здійснював рух прямо, а автомобіль НОМЕР_1 здійснював розворот ліворуч по вул. Істоміна. Зафіксоване місце зіткнення - крайня ліва смуга руху;

- у письмових поясненнях водія ОСОБА_1 (а.с.3), яка пояснила, що дійсно здійснювала маневр розвороту ліворуч по вул. Істоміна, однак під час вказаного вживала всі заходи для уникнення зіткнення. Водій НОМЕР_2 здійснював обгін, виїхала на зустрічну смугу для руху, тим самим спровокувала ДТП;

- у письмовими поясненнях свідка ОСОБА_3 (а.с.4), яка пояснила, що вона під час події знаходилась в автомобіль НОМЕР_1 на задньому сидінні. По вулиці Істоміна в крайній лівій смузі руху, вони їхали з невеликою швидкістю для того, щоб зробити маневр розвороту ліворуч. Після чого, відчула удар в лівий бік автомобіля;

- у письмових поясненнями свідка ОСОБА_4 (а.с.5), яка пояснила, що під час події знаходилась в автомобіль НОМЕР_1 на передньому пасажирському сидінні. Під час здійснення маневру в лівій смузі руху, відчула удар в лівий бік автомобіля;

- у письмових поясненнях водія ОСОБА_2 , (а.с.6), яка пояснила, що під час події здійснювала рух на автомобілі НОМЕР_3 прямо у лівому ряді у напрямку Бабурки. По переду руху, рухався автомобіль НОМЕР_1 , який потім почав рухатися в лівий бік смуги руху для здійснення маневру. Для уникнення зіткнення, водій ОСОБА_2 здійснила виїзд на зустрічну смугу руху, однак відвернути зіткнення не вдалося. Внаслідок дій водія НОМЕР_1 відбулося ДТП;

- у фототаблиці з місця ДТП (а.с.7), якою встановлено розташування автомобілів під ДТП та їх механічні пошкодження;

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/108-23/2852-ІТ (а.с.28-34) встановлено, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається невідповідність вимогам п.10.4 ПДР України.

Відповідно до п.10.4 ПДР України перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та обґрунтованість її притягнення до адміністративної відповідальності.

Неспроможними є доводи сторони захисту про те, що дії ОСОБА_1 не знаходяться в причинному зв`язку та матеріали справи не містять доказів її винуватості, оскільки вказані твердження спростовується дослідженими доказами, з яких можливо встановити, що саме ОСОБА_1 почала маневр розвороту з правої смуги руху.

Вказане обґрунтовується, як висновком експерта, так і схемою місця ДТП, фотосвітлинами, які дають підстави для єдиного висновку, що саме ОСОБА_1 в порушенні вимог п.10.4 ПДР України, не врахувала дорожньої обстановки, не зайняла відповідне крайнє положення на проїзній частині та скоїла зіткнення з транспортним засобом ЗАЗ-DAEWOO T13110, реєстраційний № НОМЕР_2 .

Суд не приймає до уваги схему місця ДТП (а.с. 21), яка була надана ОСОБА_1 , оскільки вказана схема не відповідає встановленим обставинам, зокрема позначенням місця ДТП в схемі, висновкам експерта та фотосвітлинам в матеріалах справи, де видно, що ДТП відбулося на смузі руху водія ОСОБА_2 .

Щодо доводів про те, що суд лише формально закрив справу, суд апеляційної інстанції вказує наступне.

Суд наголошує, що вимоги до постанови у справі про адміністративне правопорушення, законодавець не зробив будь-яких виключень щодо постанов про закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення, із чого необхідно зробити висновок про те, що виконання вимог ч.2 ст. 283 КУпАП є обов`язковим і для цього виду постанов.

Із урахуванням наведеного та враховуючи відповідні положення ЦПК України та КАС України щодо обов`язковості висновків суду у справі про адміністративне правопорушення при розгляді цивільного чи адміністративного позову в частині висновків про те, чи мали місце певні дії (бездіяльність) та чи вчинені вони певною особою, виходячи із принципів верховенства права та однієї із засад судочинства, передбаченої п.2 ч.1 ст. 129 Конституції України, якою є забезпечення доведеності вини, суд приходить до висновку про те, що визнання вини особи є обов`язковим при доведеності вчинення нею будь-якого адміністративного правопорушення, в тому числі, і у випадку закриття справи із нереабілітуючих підстав.

Зазначене вище узгоджується із правовою позицією Європейського суду з прав людини щодо порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

Аналіз диспозиції та санкції 124 КУпАП дає підстави стверджувати те, що це правопорушення відповідає критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства, де визнання вини є обов`язковим відповідно до положень ст. 17, ч.4 ст.374 КПК України, п.2 ч.1 ст. 129 Конституції України.

Аналіз положень ст. 38 та п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП дає підстави стверджувати те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення. При цьому суд звертає увагу і на те, що закриття справи із підстав, передбачених п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого була би відсутність підстав для визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Зважаючи на викладене та враховуючи зазначену вище правову позицію ЄСПЛ у питанні порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку про те, що закриття справи у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення за своєю суттю є закриттям справи із нереабілітуючих підстав, не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, що указує на необхідність визнання вини.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду про визнання ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення та одночасним закриття провадження на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова районного суду щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, як того просить захисник, відсутні.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Лихосенка Є.О., залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 7 червня 2023 року, якою провадження про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 334/1159/23