Провадження 3/522/8611/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року м. Одеса

Приморського районного суду м. Одеси у складі:

судді Косіциної В.В.

при секретарі Левченко К.І.,

розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління національної поліції в Одеській області 20.06.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

20 червня 2023 року до суду надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ№883777 від 12.06.2023 року, ОСОБА_1 ухилився від виконання батьківських обов`язків по відношенню до свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які передбачені ч. 2 ст. 150 СКУ, так як останній через незначний конфлікт пішов з дому ( АДРЕСА_1 ) вихованню дитини, внаслідок чого знаходячись за адресою: м. Одеса, Куликове поле, сидів на лавочці та палив сигарету, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підтвердження вини, орган, що склав адміністративний протокол посилається на:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ№883777 від 12.06.2023 року за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 ;

- рапорт співробітників ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області;

- рапорт від 12.06.2023 року;

- пояснення ОСОБА_2 від 12.06.2023 року;

- пояснення ОСОБА_1 від 12.06.2023 року;

- та інші матеріали справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ№883777 від 12.06.2023 року в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 зазначив: «додаткову співбесіду буде проведено вдома та сподіваємось, що таке не буде повторюватись».

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату та час судового засіданння повідомлявся належним чином.

Однак, в результаті аналізу досліджених доказів, суд приходить до висновку про те, що зібраних органами поліції доказів недостатньо для визнання ОСОБА_1 винною у скоєнні інкримінованого йому правопорушення. Відсутність достатніх доказів тягне за собою в даному випадку недоведеність події правопорушення і як наслідок відсутність об`єктивної сторони складу інкримінованого йому діяння.

Так, відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

У відповідності до вимог ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідно до приписів ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Так, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні взагалі будь-які пояснення сторонніх осіб, які могли б підтвердити чи спростувати обставини начебто вчинення ОСОБА_1 вказаного у протоколі правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КпАП України.

При цьому, в матеріалах справи наявні пояснення ОСОБА_2 , в яких останній зазначив, що він ввечері 11.06.2023 року о 20:00 вийшов з дому та поїхав до подруги та в неї залишився на ніч. Наступного дня вони разом поїхали до іншої подруги прогулятись в центрі та потім до неї додому. Ввечері йому телефонували батьки та співробітники поліції, але він не відповідав. Пізніше поспілкувався з працівниками поліції та повідомив, що з ним все добре та поїхав до себе додому, де його зустріли співробітники поліції, супроводили до відділку й провели бесіду, після якої зобов`язався такого не повторювати.

Згідно пояснень ОСОБА_1 , він прибув додому та виявив відсутність сина. Зателефонувавши йому, останній повідомив, що повернеться додому зранку, так як ночує у друзів. В означений час син додому не повернувся та обіцяв прибути пізніше, але через те, що вчасно не повернувся, ОСОБА_1 звернувся до поліції, про що також повідомляв сина, у разі його неповернення. Після дзвінків поліції, син повернувся додому. При цьому, жодних ознак сп`яніння, тощо у сина не виявлено.

За змістом ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Стаття 150 СК України передбачає обов`язки батьків, щодо виховання та розвитку дитини, зокрема батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини та фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

У протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 зазначено про те, що син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 через незначний конфлікт не ночував вдома та з`явився лише наступного дня.

До протоколу про адміністративне правопорушення не додано жодного доказу, окрім пояснень самого ОСОБА_1 та його сина і рапортів співробітників поліції, що підтверджують ухилення батька від виконання обов`язків відносно сина.

Навпаки, з матеріалів справи, слідує, що ОСОБА_1 проявив стурбованість та заінтересованість в пошуках сина та звернувся до відповідних органів, про що також повідомляв сина у телефонному спілкуванні, з метою якнайшвидшого повернення сина додому.

Висновок, щодо винності ОСОБА_1 не може базуватись виключно на поясненнях та рапортах про події пошуку дитини, адже це буде суперечити вимогам ст. 256 КУпАП, якою передбачено, що в протоколі повинні зазначатися відомості, необхідні для вирішення справи.

Тобто, в чому саме полягало невиконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків органом, що склав протокол не розкрито, а судом не встановлено.

Разом з тим, суд враховує, що син особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дитиною підліткового віку, якій притаманна бунтарська поведінка, з метою доведення суспільству можливості свого самостійного й незалежного існування, про що також, було вказано безпосередньо в поясненнях ОСОБА_2 , які містяться в матеріалах справи (а.с. 4).

В той же час, наявність будь-якого непорозуміння чи конфлікту між дітьми та батьками не може в усіх випадках трактуватись, як неналежне виконання батьківських обов`язків або ухилення від них.

Відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

При цьому, Європейський Суд з прав людини, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: від обов`язків не лише для кримінального суду, який вирішує питання обґрунтованості обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст.184 КУпАП, оскільки суду не надано доказів його вини у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Згідно ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, на підставі аналізу всього вищевказаного, суд не вбачає в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП України, а тому провадження по адміністративній справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 24, 33, 184, 221, 247, 268, 283, 284 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення», суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Косіцина В.В.