Справа № 161/7951/23
Провадження № 3/161/2719/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2023 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Рожище Волинської обл., громадянина України, із незакінченою вищою освітою, до адміністративної відповідальності за вчинення однорідного правопорушення протягом року не притягувався, працюючого на посаді радіотелеграфіста відділення приймальних пристроїв радіовзводу роти зв`язку батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

14.05.2023 року близько 22:00 год., в умовах особливого періоду (воєнного стану), солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України та проходячи військову службу по мобілізації на посаді радіотелеграфіста відділення приймальних пристроїв радіовзводу роти зв`язку батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , перебував на військовій службі з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у приміщенні КП «ВМЦТЗ».

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому правопорушенні визнав, суду пояснив, що перебуваючи у розташуванні військової частини НОМЕР_1 він дійсно вживав алкоголь у незначній кількості. Крім того, просив звільнити його від адміністративної відповідальності, оскільки на його утриманні є тяжко хворий батько, його стан здоров`я також незадовільний, а тому накладення штрафу значно ускладнить його матеріальне становище.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративноїх відповідальності, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд прийшов до наступних висновків.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, повністю підтверджується наступними доказами, дослідженими судом, а саме:

-протоколом про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП серії А0959 № 79 від 15.05.2023 року (а.с. 1-3);

-військовим квитком ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 28.05.1998 року (а.с. 4);

-бланками отримання пояснень від військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_2 та капітана ОСОБА_3 (а.с. 6-7);

-консультаційним висновком спеціаліста КП «ВМЦТЗ» № 220 від 15.05.2023 року (а.с. 8);

-витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 51 від 09.03.2022 року (а.с. 10).

Таким чином, суд приходить до висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

При накладенні стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не вбачаються.

Також суд вважає за необхідне наголосити на наступному.

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до ст.ст. 22, 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України. При вирішенні питання про накладення стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При цьому, суди, за наявності підстав, повинні обговорювати питання про можливість звільнення таких осіб від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, згідно якої таке звільнення можливе за правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки і не завдає значних збитків державним чи суспільним інтересам.

Малозначне правопорушення - це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

Частиною 2 ст. 61 Конституції України визначено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Вищевказана норма Конституції України свідчить про те, що відповідальність особи за вчинення правопорушення у кожному випадку є окремою та персональною за своїми ознаками.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналізуючи вищевказане, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд вважає, що ОСОБА_1 не можливо звільнити від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням, оскільки вчинене ним правопорушення в умовах особливого періоду (воєнного стану) на території розташування військового об`єкту, становить підвищену суспільну небезпеку для нього самого, інших військовослужбовців, а також цивільних осіб, а відтак могло призвести до істотної шкоди суспільним та державним інтересам.

Крім того суд зауважує, що основним завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відтак, звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності знівелює основні завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, сприятиме підриву воїнської дисципліни та формуванню громадської думки про безкарність за вчинення таких правопорушень.

Враховуючи всі обставини справи та особу правопорушника, суд приходить до висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Дана міра адміністративного стягнення буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в скоєнні нових адміністративних правопорушень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід також стягнути судовий збір у сумі 536,80 грн.

Керуючись ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, ст.ст. 40-1, 283, 284 КУпАП, ЗУ «Про судовий збір», суддя,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська