КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/9150/23 Головуючий в суді І інстанції Токман Ю.Ф.
Провадження № 33/824/3489/2023 Головуючий у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року Київський апеляційний суд у складі судді Голуб С.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Ярошенка Сергія Миколайовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 15 червня 2023 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 червня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн, а також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 536,80грн.

ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 22 квітня 2022 року близько 14:42 год. він, перебуваючи на блокпосту за адресою: м. Київ, вул. Бродівська, 79, здійснив злісну непокору законній вимозі поліцейського пред`явити документи, що посвідчують особу, чим порушив ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», відповідальність за що передбачена ст. 185 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно нього закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП № 521076 зазначено, що ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законній вимозі працівника поліції, яка полягала в тому, що він відмовився передавати документи, які посвідчують особу. Разом із тим, обвинувачення не ґрунтується на доказах, які долучені до матеріалів даного провадження, оскільки працівником поліції не заявлялась вимога про надання документів, ОСОБА_1 не відмовлявся їх надати.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Ярошенко С.М. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

ОСОБА_1 пояснив, що він рухався на автомобілі і був зупинений на блокпосту військовим, який попросив пред`явити документи. Він висунув зустрічну вимогу щодо надання військовослужбовцем повноважень для пред`явлення такої вимоги, оскільки документи пред`являються лише тим військовослужбовцям, які мають відповідний наказ коменданта, а не будь-якому військовослужбовцю, який одягнутий у військову форму і знаходиться на блокпосту. Спілкування відбувалось спокійно. В цей час до автомобіля підійшов працівник поліції, почав демонструвати автомат, фактично погрожувати, його витягнули із автомобіля, наділи кайданки. При цьому він наголошував на тому, що працівники поліції йому вимог про надання документів, що посвідчують особу не пред`являли, отже він не відмовлявся виконати їх законну вимогу.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 521076 від 22 квітня 2023 року, ОСОБА_1 22 квітня 2023 року близько 14 год. 42 хв., перебуваючи на блокпосту вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського, що полягала у вимозі пред`явити документи, що посвідчують особу, відповідно ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію».

Стаття 185 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Слід зазначити, що злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов`язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки.

Дане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків. Тобто, виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок. Відмова правопорушника проявляється в недвозначній формі словами, жестами, мовчанням та ін.

Правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні службових обов`язків, оскільки вимога або розпорядження поліцейського - це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі та має бути законодавчо обґрунтованим.

Виходячи з диспозиції вказаної статті, для наявності в діях особи складу зазначеного правопорушення, необхідна сукупність обов`язкових елементів, таких, як перебування працівників поліції при виконанні службових обов`язків, законність розпорядження або вимоги поліцейського, злісна непокора.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 26 червня 1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Саме на таке тлумачення посилається й Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

В силу ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Переглядом відеозапису фіксації інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, апеляційним судом встановлено, що 22 квітня 2023 року ОСОБА_1 знаходився за кермом автомобіля, який не рухався. Біля автомобіля стояв військовий та поліцейський. При цьому зміст їх розмови на боді камеру не фіксувався і до матеріалів справи не додавався, а отже суд не може встановити чи пред`являлась поліцейським вимога про надання документів і чи відмовлявся ОСОБА_1 від виконання цієї вимоги.

До автомобіля підійшов ще один поліцейський з включеною бодікамерою. При цьому, даним поліцейським не пред`являлась вимога надати документи, що посвідчують особу, а була пред`явлена вимога вийти із автомобіля (14 год. 36 хв. 40 сек.). Водночас поліцейський голосно зазначив, що у випадку невиконання вимоги це буде злісна непокора законній вимозі працівника поліції, буде віддана команда «блокпост до бою» і при цьому почав відраховувати до трьох.

Вказану вимогу ОСОБА_1 не встиг виконати, оскільки протягом наступних 5 секунд поліцейський відкрив двері автомобіля і сказав: «Ану, виходь. Це що за наглость», висловився нецензурною лайкою і силоміць витягнув ОСОБА_1 із автомобіля та нього наділи кайданки.

Після цього ОСОБА_1 вже не міг фізично передавати документи поліцейському, оскільки його рухи були обмежені.

В той час, коли ОСОБА_1 знаходився в кайданках, працівники поліції пред`явили вимогу пасажирці автомобіля надати свої документи представнику «погранслужби», перевірили її телефони і вимагали від пасажирки автомобіля дістати із автомобіля і надати документи ОСОБА_1 , на що остання відмовилась, оскільки це не її документи.

Отже, відеодоказами не зафіксовано, що поліцейський неодноразово вимагав у ОСОБА_1 надати посвідчення особи, а ОСОБА_1 цю вимогу не виконав.

Суд апеляційної інстанції вважає, що під час розгляду вказаного протоколу суд першої інстанції не звернув уваги на відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, а саме злісної непокори законній вимозі працівника поліції, яка полягала у відмові надати документи. Сам по собі протокол не може бути таким доказом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, будь-яких переконливих доказів, які б поза розумним сумнівом підтвердили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, матеріали справи не містять та під час судового провадження не встановлено.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини та положення ст. 62 Конституції України, відповідно до яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, за обставин, викладених як у протоколі, так і у постанові суду першої інстанції, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні вказаного правопорушення, встановлено не було.

За таких обставин постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 червня 2023 року не відповідає вимогам ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про закриття провадження у справі за ст. 185 КУпАПщодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись статтями 247, 284, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 15 червня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати і прийняти нову постанову, якою провадження у справі стосовно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.А. Голуб