П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа №377/456/23

Провадження №3/377/204/23

02 серпня 2023 року суддя Славутицького міського суду Київської області Бабич Н.С., за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славутичі справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною п`ятою статті 126 КУпАП, що надійшла з Відділення поліції № 2 Вишгородського районного управління поліції ГУНП в Київській області стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонера, особи з інвалідністю ІІ групи, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,

У С Т А Н О В И Л А:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 28.05.2023 серії ААБ №043742, 28 травня 2023 року, о 16 годині 20 хвилин, у м. Славутич, по проспекту Незалежності, напроти ЗОШ №3, ОСОБА_1 керував автомобілем «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керувати даним транспортним засобом, повторно протягом року, чим порушив вимоги пункту 2.1 (а) Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене частиною 5 статті 126 КУпАП.

Судовий розгляд справи було призначено на 22 червня 2023 року. У подальшому судовий розгляд справи було відкладено на 30.06.2023 та 18.07.2023 за клопотанням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , з різних підстав: з метою пошуку захисника, для ознайомлення з матеріалами справи; у зв`язку з розглядом в Київському апеляційному суді справи №377/255/22.

18 липня 2023 року судовий розгляд справи було відкладено на 31 липня 2023 року за клопотанням захисника адвоката Дмитрішина А.В., в якому він просив відкласти розгляд справи у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 на лікуванні, на підтвердження чого надав копію довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Християнський адвентистський медичний центр» від 17.07.2023 про те, що ОСОБА_1 з 05.07.2023 перебуває на стаціонарному лікуванні. При цьому, в ордері на надання правничої (правової) допомоги серії СВ №1059021 від 18.07.2023, наданому адвокатом на підтвердження його повноважень, зазначені такі обмеження його повноважень: подача до суду заяв, клопотань, долучення документів до матеріалів справи, без права участі в судових засіданнях.

31 липня 2023 року в судовому засіданні ОСОБА_1 заявив клопотання про відкладення судового засідання для можливості скористатися правовою допомогою, у зв`язку з чим судове засідання було відкладено на 02 серпня 2023 року.

Проте, в призначене судове засідання ОСОБА_1 не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою та довідкою про доставку йому судової повістки в електронному вигляді у додаток «Viber». Через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням його на лікуванні, на підтвердження чого надав копію довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Християнський адвентистський медичний центр» від 17.07.2023 про те, що з 05.07.2023 він перебуває на стаціонарному лікуванні.

Як убачається з вказаної довідки, її зміст є ідентичним тому, який зазначений в довідці, наданій ОСОБА_1 раніше.

Вважаю за необхідне зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі «Жоффер де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 р.).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань.

Отже, неявка ОСОБА_1 в чергове судове засідання та подання ним клопотання про відкладення судового засідання дає підстави для висновку про умисне затягування ним судового розгляду справи. Оскільки суд, щоразу відкладаючи судовий розгляд справи за його клопотаннями, забезпечив йому можливість реалізувати права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені статтею 268 КУпАП, зокрема і право на захист, проте останній цим не скористався та, виходячи з того, що присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою для розгляду даної справи за правилами вказаної статті, то вважаю, що клопотання про відкладення розгляду справи ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а справа може бути розглянута за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, вважаю необхідним зробити такий висновок.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно із статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Частиною першою статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Як зазначено у статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з частиною другою статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На обґрунтування вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП, матеріали справи містять: протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною п`ятою статті 126 КУпАП, від 28.05.2023 серії ААБ №043742; копію постанови від 28.05.2023 серії БАД №337883 про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 126 КУпАП та частиною пятою статті 121 КУпАП; рапорти інспекторів СРПП Відділення поліції № 2 Вишгородського РУП старшого сержанта поліції Ситенка Ю. та капітана поліції Царіковича Є. від 28.05.2023; копію постанови судді Славутицького міського суду Київської області від 07.07.2022 у справі №377/255/22 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП; копію постанови від 26.08.2022 серії БАБ №785201 про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 КУпАП; відеозаписи з нагрудного відеореєстратора поліцейських; копію паспорта ОСОБА_1 .

Диспозицією частини п`ятої статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, особою, позбавленою права керування транспортними засобами, вчинене повторно протягом року.

Відповідно до пункту 2.1. (а) Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з пунктом 1.10 Правил дорожнього руху України водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

У пункті 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 №340 ( в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 №511) ( далі Положення) встановлено, що особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами. Посвідченням водія, виданим вперше, є документ, що підтверджує право його власника на керування транспортним засобом, оформлений та виданий засобами Єдиного державного реєстру єдиної інформаційної системи МВС (далі - Єдиний державний реєстр МВС) і виготовлений на бланку та/або в електронній формі, після проходження особою, яка раніше не мала посвідчення водія, медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС - територіальних сервісних центрах МВС (далі - територіальні сервісні центри МВС).

Згідно з пунктом 20 цього Положення позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства ( абзац перший).

Рішення суду про позбавлення права на керування транспортними засобами протягом трьох робочих днів з моменту його отримання/винесення надсилається посадовою особою Національної поліції до територіального сервісного центру МВС за місцем проживання особи, зазначеним у цьому рішенні ( абзац другий).

Повернення посвідчень водія особам, позбавленим права на керування транспортними засобами (крім осіб, позбавлених права на керування транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення), здійснюється після складення теоретичного і практичного іспитів. У разі коли в посвідченні водія зазначено дві або більше категорій на право керування транспортними засобами теоретичний, практичний іспити складаються за вищою із категорій, зазначених у посвідченні водія, що повертається (абзац третій).

Особам, позбавленим права на керування транспортними засобами за керування такими засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, посвідчення водія повертається після обов`язкового проходження позачергового медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту ( абзац четвертий).

Повернення посвідчення водія (у тому числі отриманого вперше) особам, позбавленим права на керування транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, здійснюється після закінчення строку позбавлення без складення іспитів ( абзац п`ятий).

Вилучені посвідчення водія зберігаються у територіальному сервісному центрі МВС за місцем проживання осіб, зазначеним у рішенні про позбавлення права на керування транспортними засобами (абзац шостий).

Якщо посвідчення водія, яке вилучено в особи, позбавленої права на керування транспортними засобами, на момент її звернення знищено або втрачено, такій особі видається нове посвідчення водія після складення теоретичного і практичного іспитів з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту ( абзац сьомий).

Повернення посвідчення водія, отриманого вперше, особі, позбавленій права на керування транспортними засобами (крім осіб, позбавлених права на керування транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення), не здійснюється. У такому випадку після набрання чинності рішенням суду про позбавлення особи права на керування транспортними засобами посвідчення водія вважається недійсним, про що вноситься відповідна інформація до Єдиного державного реєстру МВС або підлягає вилученню та передається для знищення до територіального сервісного центру МВС за місцем проживання особи, зазначеним у цьому рішенні. Для отримання права на керування транспортними засобами така особа після закінчення строку, на який її позбавлено такого права, проходить позачерговий медичний огляд, повторну підготовку в закладі та складає теоретичний і практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС, після чого отримує посвідчення водія, яке вважається отриманим вперше (абзац восьмий).

Приписами статті 24 КУпАП передбачено, що за вчинення адміністративних правопорушень можуть застосовуватись адміністративні стягнення, зокрема позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання) ( п.5 частина 1).

Частиною другою статті 30 КУпАП визначено, що позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Згідно з частиною другою статті 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

З аналізу вказаних правових норм убачається, що поняття особи, яка не має права керування таким транспортним засобом, тобто особа, яка не отримувала посвідчення водія, та особи, позбавленої права керування транспортними засобами, тобто особи, яка мала посвідчення водія, але позбавлена такого права на підставі рішення суду, є різними поняттями.

Особа, позбавлена права керування транспортними засобами, має такий статус незалежно від закінчення строку на який вона була позбавлена такого спеціального права. Тобто, виконання особою адміністративного стягнення в виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк, а також закінчення такого строку не змінює статус такої особи. У будь-якому випадку така особа вважається такою, що позбавлена такого права.

Особою, яка не має право керування такими транспортними засобами, є особа, яка не отримала в передбаченому законом випадку посвідчення водія на керування транспортними засобами відповідної категорії.

Згідно зі статтею 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень Глави 19 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, в якому викладається твердження про вчинення особою відповідного правопорушення, при доведенні вчинення якого особа піддається певним заходам примусу. Протокол про адміністративне правопорушення є підставою для подальшого провадження у справі, викликає в особи необхідність здійснення свого захисту у зв`язку із чим до нього пред`являються особливі вимоги. Оскільки протокол про адміністративне правопорушення є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення, у ньому повинна викладатись суть правопорушення, поставленого особі у вину, яка повинна відповідати диспозиції відповідної статті (частини статті) КУпАП.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 28.05.2023 серії ААБ №043742, ОСОБА_1 поставлене у вину те, що він 28 травня 2023 року, о 16 годині 20 хвилин, у м. Славутич, по проспекту Незалежності, напроти ЗОШ №3, керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, повторно протягом року.

Водночас, у матеріалах справи знаходиться копія постанови Славутицького міського суду Київської області від 07.07.2022 у справі № 377/255/23, яка набрала законної сили 18.07.2022, відповідно до якої ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, і підданий стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Докази скасування цієї постанови в апеляційному порядку в матеріалах справи відсутні.

Виходячи з наведеного та змісту частини другої статті 317-1 КУпАП, з 18.07.2022 (дата набрання законної сили постановою суду від 18.07.2022) ОСОБА_1 вважається таким, що позбавлений права керування транспортними засобами, а тому станом на 28.05.2023 ( дату вчинення правопорушення, вказану у протоколі від 28.05.2023 серії ААБ № 043742) не міг бути особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, оскільки такого права він був позбавлений постановою суду від 18.07.2022.

Таким чином, суть правопорушення, зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення від 28.05.2023 серії ААБ №043742, не відповідає фактичним обставинам справи.

Виходячи з конституційного принципу поділу влади, завдань та функцій судочинства, будь-яка зміна формулювання суті правопорушення, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, не допустима і є порушенням встановленого у державі правового порядку, а також порушення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відтак, протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною п`ятою статті 126 КУпАП, від 28.05.2023 серії ААБ №043742, складений стосовно ОСОБА_1 , не може бути належним і допустимим доказом вчинення зазначеного в ньому правопорушення.

Водночас, матеріали справи не містять інших належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія, а тому має статус особи, яка не має право керування транспортними засобами, зокрема, автомобілем «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», державний номерний знак НОМЕР_1 , та будучи такою особою керував вказаним транспортним засобом за обставин, зазначених у протоколі.

Оцінюючи надані докази в їх сукупності та взаємозв`язку, приходжу до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП, а тому, беручи загальний правовий принцип, закріплений в статті 62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП.

Таким чином, немає законних підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП, оскільки складу цього правопорушення в його діях не встановлено.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 126 КУпАП, підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 247, 283-284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 126 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Славутицький міський суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанову, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. С. Бабич