Справа №591/1386/22 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Клімашевська І. В.
Номер провадження 33/816/422/23 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 липня 2023 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 591/1386/22 за апеляційною скаргою захисника ШКРИЛЬ Л. Г. на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 03.04.2023, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

захисника адвоката Шкриль Л. Г.,

установив:

У поданій апеляційній скарзі захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвокат ШКРИЛЬ Л. Г. просить скасувати постанову судді суду першої інстанції, а провадження в справі закрити через відсутність складу правопорушення, оскільки на момент прийняття рішення суддею не було враховано, що ОСОБА_2 не був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відсутні докази того, що ОСОБА_2 керував т/з та мав ознаки алкогольного сп`яніння, працівники поліції порушили право ОСОБА_2 на захист. Також захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 03.04.2023 ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 536,80 грн судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_2 06.04.2022 о 16:55 у м. Суми по вул. Прокоф`єва, 25 керував т/з Dacia Sandero д. н. з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я відмовився в присутності 2 свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР. Правопорушення ОСОБА_2 вчинив повторно протягом року.

Відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, а згідно ч. 2 ст. 294 цього Кодексу постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, та з боку держави не повинно чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У рішенні від 28.01.2021 у справі «Кушнір проти України» ЄСПЛ, констатуючи порушення п. 1 ст. 1 Конвенції, зазначив, «…що право на доступу до суду передбачає право на отримання належного повідомлення про судові рішення, особливо у випадках, коли апеляційна скарга може бути подана у конкретно встановлений строк. Заявник не був присутній у судовому засіданні суду першої інстанції, оскільки засідання проводилося на підставі письмових доводів сторін і, таким чином, без їхнього виклику; отже, заявник не знав зміст постанови, прийнятої за результатами розгляду його позову, у тому числі наведене судом обґрунтування. Це означає, що він не зміг би оскаржити постанову своєчасно, не маючи її паперової копії…» (п. 30-32).

Враховуючи, що ОСОБА_2 та його захисник Шкриль Л. Г. не були присутні під час прийняття суддею рішення, копія постанови отримана 21.04.2023, і в цей же день захисником подана апеляційна скарга, то строк на апеляційне оскарження судового рішення підлягає поновленню, оскільки цей строк пропущений з поважних (об`єктивних) причин.

Вислухавши доводи захисника Шкриль Л. Г., яка підтримала свою апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 059815 від 06.04.2022, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшла висновку, що ОСОБА_2 повторно протягом року керував т/з із ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на відповідний стан у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно яких ОСОБА_2 у їх присутності відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки т/з, так і в найближчому закладі охорони здоров`я;

- відеозаписом з технічних засобів працівників поліції, з яких убачається, що ОСОБА_2 у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 , згідно яких 06.04.2022 близько 16:55 він рухався на своєму авто по вул. Прокоф`єва. Виїжджаючи з дворової частини, йому на зустріч рухався т/з Dacia Sandero д. н. з. НОМЕР_1 , який їхав по його стороні проїзної частини. Він зробив зауваження водію та побачив, що той перебуває у стані сп`яніння. На зауваження з приводу його стану, водій не відреагував та поїхав далі. Після цього він наздогнав вказаний автомобіль, заблокував його та викликав працівників поліції. Після того, як останні приїхали, він вказав їм на особу, яка керувала т/з;

- копією постанови судді Зарічного районного суду м. Сум від 01.02.2022, згідно якої ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП, крім іншого, настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. 1 цієї статті, зокрема за відмову особи, яка керує т/з, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. Оскільки зазначена норма матеріального закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному КМУ, а згідно вимог ч. 2-3 ст. 266 КУпАП огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.

Необхідно зауважити, що положення ст. 266 КУпАП не регламентують дії поліцейського та не визначають порядок і форму фіксації ним відмови водія (особи, яка керує т/з) від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, а тому у разі вчинення вказаними особами таких дій поліцейському слід керуватись п. 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (в ред. Постанови КМУ № 888 від 28.10.2015), згідно якого у разі відмови водія т/з від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Про наявність у працівника поліції обґрунтованих та об`єктивних підстав вважати, що ОСОБА_2 підлягав огляду на стан сп`яніння, свідчили ознаки, що відповідають приписам п. 2-4 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а питання встановлення наявності (чи відсутності) ознак стану сп`яніння, які є підставами для проведення огляду водія т/з, відноситься виключно до компетенції поліцейського.

Таким чином, ОСОБА_2 , щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, повинен був пройти відповідний огляд на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною і обґрунтованою.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про відсутність у діях ОСОБА_2 ознаки повторності, то вони є безпідставними, оскільки постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 01.02.2022 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а 06.04.2022 він вчинив нове правопорушення, тобто повторно протягом року.

На момент складання протоколу не було підстав вважати, що вказана постанова судді була скасована, як і під час розгляду справи в суді. При цьому, протокол за ч. 2 ст. 130 КУпАП надійшов до суду 19.04.2022, судові засідання призначалися 12 разів, а рішення в справі прийнято 03.04.2023, тобто за 3 дні до закінчення визначеного ст. 38 КУпАП строку, тому суддею суду першої інстанції обгрунтовано встановлено наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. Водночас підлягає врахуванню та обставина, що станом на момент апеляційного розгляду постанова судді відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП набрала законної сили.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 керував т/з спростовуються письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 , згідно яких він виявив, що ОСОБА_2 керував автомобілем та мав ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим свідок самостійно вжив заходів щодо зупинки цього т/з, викликав працівників поліції, дочекався їх приїзду та повідомив про вказану подію. З відеозаписів убачається, що після складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 визнав перед працівниками поліції факт керування т/з. При цьому, незалежно від обставин зупинки т/з, водій в усякому випадку не мав права ігнорувати вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього.

Твердження апеляційної скарги про порушення працівником поліції права на захист є необґрунтованими, так як правом користуватися юридичною допомогою адвоката наділені особи, які притягуються до адміністративної відповідальності при розгляді справи (ст. 268 КУпАП). Тобто таке право виникає у особи лише після початку провадження у справі про адміністративне правопорушення, порушеної на підставі певного юридичного факту, а в інакшому випадку порушення неможливе із об`єктивних причин через відсутність самої події правопорушення. Під час проведення огляду водія на стан сп`яніння розгляд справи не відбувається, як і не вирішується питання винуватості особи, виконується тільки встановлена законодавством процедура. У цій справі вказані вимоги закону дотримані, після невиконання ОСОБА_2 п. 2.5 ПДР працівником поліції роз`яснено йому права, зокрема право на захист.

Суддя суду першої інстанції не вийшла за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Поновити захиснику ШКРИЛЬ Л. Г. строк на апеляційне оскарження постанови судді Зарічного районного суду м. Суми від 03.04.2023.

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 03.04.2023 відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ШКРИЛЬ Л. Г. на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов