ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/3148/23Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 33/817/174/23 Доповідач - Тиха І.М.
Категорія - ч.2 ст.173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2023 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М., за участю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 березня 2023 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою закрито відносно ОСОБА_2 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_2 не впустила колишнього чоловіка ОСОБА_1 до помешкання, перебуваючи у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 та на протязі тривалого періоду часу обмежує доступ до вказаної квартири, чим вчинила відносно нього домашнє насильство економічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода його психологічному та фізичному здоров`ю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення.

Мотивує скаргу тим, що він є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , однак колишня дружина ОСОБА_2 чинить йому перешкоди в проживанні у вказаній квартирі, не виконує рішення суду про його вселення.

Зазначає, що 17.01.2023 року на виконання рішення суду відбулось чергове усунення перешкод користуванні у вказану квартиру за участі державної виконавчої служби, однак ОСОБА_2 не впустила його у житло. При цьому вказує, що цього дня бачив як колишня дружина разом із сином знаходились на балконі.

Наголошує на тому, що вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП підтверджується винесеною щодо неї постановою про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП; виконавчим провадженням №69921334 з примусового виконання виконавчого листа №607/15918/21, від 19.05.2022 року виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про усунення ОСОБА_1 перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_2 , а саме: зобов`язано ОСОБА_2 надати безперешкодний доступ та ключі до вказаної квартири; актами державного виконавця від 07 червня, 22 червня та 07 листопада 2022 року; повідомленнями державного виконавця від 29.06.2022 та 14.02.2023 років про вчинення кримінального правопорушення, в якому виконавець просив внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України відносно ОСОБА_2 .

Звертає увагу на те, що хворіє на важке захворювання, не має іншого житла із належними побутовими умовами, які необхідні йому для проживання та забезпечення лікування в той час, коли ОСОБА_2 чинить йому перешкоди у такому вселенні, тому вважає, що суд першої інстанції не аргументовано виніс постанову про закриття провадження.

Вважає хибними висновки суду щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення із порушенням вимог ст. 254 КУпАП, оскільки оскільки співробітникам поліції необхідний був час для повної перевірки викладених ним у заяві від 17.01.2023 року фактів, складення вказного процесуального документу та його вручення ОСОБА_2 .

Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляцію з викладених у ній мотивів, ОСОБА_2 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Згідно із вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Цих вимог закон суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , дотримався.

Як вбачається з постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 березня 2023 року суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, мотивував своє рішення тим, що пояснення потерпілого ОСОБА_1 , як доказ вчинення його колишньою дружиною ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, є недостатніми для доведення її вини, оскільки такі пояснення не підтверджені іншими об`єктивними доказами, які б в сукупності доводили, що ОСОБА_1 17.01.2023 року знаходилась у квартирі АДРЕСА_3 та не впускала його у вказану квартиру.

Частина 2 стаття 173-2 КУпАП передбачає відповідальність в тому числі за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, якщо ці дії вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з вказаних порушень

Відповідно до пунктів 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

За змістом вказаного Закону визначення домашнього насильства має широкий елементний склад, який може проявлятися в різних комбінаціях дій і навіть бездіяльності.

Одним з проявів домашнього насильства є економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг із лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №548814 від 15 лютого 2022 року, що ОСОБА_2 не впустила колишнього чоловіка ОСОБА_1 до помешкання, перебуваючи у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 та на протязі тривалого періоду часу обмежує доступ до вказаної квартири, чим вчинила відносно нього домашнє насильство економічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода його психологічному та фізичному здоров`ю, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_3 .

Як вбачається із матеріалів справи, 27.10.2021 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у цивільній справі №607/15918/21 було ухвалено рішення, згідно якого позов задоволено та ухвалено усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_3 та зобов`язано ОСОБА_2 надати безперешкодний доступ до вказаної квартири. Вказане рішення набрало законної сили.

Відповідно до акту державного виконавця ОСОБА_3 від 17 січня 2023 року встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 перевірити виконання рішення суду боржником не виявилось можливим, оскільки на численний стукіт у двері ніхто не відчинив. У квартирі було помічено світло, яке згодом вимкнули. Також стягувач стверджує, що боржник вчинила йому нові перешкоди, а саме: змінила замки вхідних дверей (фото додається). У дверях було розміщено повторний виклик, оскільки боржник не надала жодних пояснень та не виконує законних вимог виконавця. Стягувачем було викликано поліцію, після прибуття якої боржник також не відчинила двері.

Так, ОСОБА_2 в суді першої інстанції зазначала, що 17.01.2023 року, в день вчинення інкримінованого їй адміністративного правопорушення, не знаходилась у квартирі АДРЕСА_3 . В суді апеляційної інстанції вона представила довідку про те, що 17.01.2023 року протягом робочого дня знаходилась на своєму робому місці у УПФ України в Тернопільській області.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оскільки в проткоколі про вчинення адміністративного правопорушення не зазначено години його вчинення, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, оскільки у відповідності до вимог ст.91 КПК України( аналогію якого згідно практики ЄСПЛ слід застосовувати у справах про притягнення осіб до адміністративної відповідальності у звязку з аналогічним складом правопорушенння та заходом стягнення) час його вчинення є істотною ознакою складу правопорушення, яка підлягає обовязковому доказуванню, яку суд самостійно не має право встановлювати та доповнювати таким чином зміст протоколу, яка є фабулою так званого обвинувачення.

Отже, постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 березня 2023 року про закриття провадження в справі щодо ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення .

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 березня 2023 року про закриття провадження в справі щодо ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя