05.10.2023 227/2369/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Здоровиця О.В., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від військового коменданта тимчасової ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Кіровоград, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця Збройних Сил України, займає посаду командир відділення військової частини НОМЕР_1 , -

у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

З протоколу ДНК-2/6974 від 08.09.2023 року про військове адміністративне правопорушення вбачається, що «07.09.2023 р. о 14 год.00хв. посадовими особами Військової служби правопорядку спільно з представниками військової частини НОМЕР_1 виявлений сержант ОСОБА_2 в нетверезому стані під час розпивання алкогольних напоїв перебуваючи на посаді командира відділення та маючи підпорядкований особовий склад самоусунувся від проведення бойової та тактичної підготовки, а також занять та тренувань спрямованих на підвищення рівня індивідуальної та фізичної підготовки особовим складом, чим порушив вимоги ст.ст.125, 126 Розділу ІІ Статуту Внутрішньої служби, а також будучи безпосереднім начальником підлеглого особового складу допустив безконтрольність у підпорядкованому відділенні та розпивання алкогольних напоїв ним разом із ввіреними йому військовослужбовцями на тимчасовій території військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 внаслідок чого будучи військовою службовою особою недбало поставився до військової служби та до своїх службових обов`язків, чим вчинив правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, а саме недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду (воєнного стану), передбачене ч.2 ст.172-15 КУпАП».

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину не визнав, зазначив, що 07.09.2023 року командир взводу дав йому наказ охороняти об`єкт та він перебував в наряді. До його особового складу входить два військовослужбовця, які в той день були на бойових позиціях і виконували бойові розпорядження. Йому не було кому давати якісь розпорядження. Ситуація виникла через те, що він перебував в наряді в нетверезому стані. За ці дії його вже притягнули до відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_3 приходжу до висновку, що вказана справа підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 події та складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, а саме недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: а) об`єкту; б) об`єктивної сторони; в) суб`єкту; г) суб`єктивної сторони.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного розумного сумніву в цьому, тоді як наявність такого розумного сумніву у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Отже, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Частиною 2 ст.172-15 КУпАП передбачена відповідальність військової службової особи за недбале ставлення до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

З об`єктивної сторони вказане правопорушення характеризується суспільно-небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби та суспільно-небезпечними наслідками, які можуть настати в результаті цього.

Службова недбалість може проявлятись у формі: 1) невиконання службових обов`язків через несумлінне ставлення до них або 2) неналежного виконання службових обов`язків через несумлінне ставлення до них.

Невиконання службових обов`язків означає невиконання службовою особою дій, передбачених як безумовних для виконання нею по службі.

Неналежне виконання службових обов`язків - це такі дії службової особи в межах службових обов`язків, які виконані не так, як того вимагають інтереси служби.

Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується самовпевненістю або недбалістю.

Тобто для встановлення факту недбалого ставлення до військової служби є необхідним встановити не тільки факт невиконання військовослужбовцем певного обов`язку, але й те, що таке невиконання мало місце саме внаслідок недбалості, тобто у зв`язку із тим, що особа за наявності реальної можливості виконання своїх обов`язків проявила до них байдужість та несумлінність.

Суб"єктом даного правопорушення може бути лише спеціальний суб`єкт - військова службова особа.

Коло осіб, які підпадають під дане визначення, зазначено у примітці до ст. 172-13 КУпАП, зокрема, під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_2 , як командиру відділення, ставиться в провину те, що він маючи підпорядкований особовий склад самоусунувся від проведення бойової та тактичної підготовки, а також занять та тренувань спрямованих на підвищення рівня індивідуальної та фізичної підготовки з підпорядкованим особовим складом, чи порушив ст.ст.125, 126 розділу ІІ Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також те, що він будучи безпосереднім начальником підлеглого особового складу допустив безконтрольність уу підпорядкованому відділенні та розпивання алкогольних напоїв ним разом із ввіреними йому військовослужбовцями на тимчасовій території військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 .

На підтвердження вчинення ОСОБА_2 правопорушення до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДНК-2/6974 від 08.09.2023 року додані:

копія військового квитка серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_2 , яким підтверджується, що він займає посаду командира відділення військової частини НОМЕР_1 відповідно до наказу № 30 від 01.02.2023 року.

письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 08.09.2023 року. Зі змісту вказаних пояснень вбачається, що свідки у цих поясненнях підтверджують той факт, що ОСОБА_6 07.09.2023 року перебував в нетверезому стані через що не виконував належним чином свої службові обов"язки, не надавав накази та вказівки підпорядкованому особовому складу в умовах особливого періоду (військового стану на тимчасовій території військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 . Тобто вказані свідки у своїх поясненнях підтверджують лише той факт, що вони бачили ОСОБА_2 в стані алкогольного сп"яніння, але їх пояснення жодним чином не дають розуміння які ж саме обов"язки не виконував останній як командир відділення та які накази та вказівки та яким підпорядкованим особам він не надавав та не виконував. Виклад письмових пояснень викладений в загальних рисах без конкретизації певних дій та вказівок на певних осіб.

Відповідно до ст.125 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України(далі Статут), який затверджено ЗУ "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України", командир відділення в мирний і воєнний час відповідає за успішне виконання відділенням завдань за призначенням, навчання і виховання військовослужбовців відділення, їх військову дисципліну, морально-психологічний стан, охайний зовнішній вигляд, стройову та фізичну підготовку, правильне зберігання, експлуатацію і утримання в належному стані озброєння, техніки та іншого майна відділення.

Статтею 126 Статуту передбачені обов"язки командира відділення, серед яких командир відділення зобов"язаний:

навчати і виховувати особовий склад відділення, безпосередньо проводити заняття з бойової підготовки, тренування, спрямовані на підвищення рівня індивідуальної підготовки військовослужбовців та рівня їх фізичної підготовленості;

підтримувати бойову готовність особового складу, озброєння і техніку відділення;

організовувати здійснення заходів із зміцнення здоров`я особового складу відділення, їх фізичної тренованості та загартованості, своєчасно доповідати головному сержантові взводу про захворювання військовослужбовців;

проводити підготовку особового складу, озброєння, техніки та іншого майна відділення до занять (стрільб, навчань), виконання завдань за призначенням;

постійно знати наявність особового складу відділення, місце його перебування та чим він займається.

З пояснень ОСОБА_2 в судовому засіданні встановлено, що він не визнає вину, оскільки 07.09.2023 року він не міг проводити заняття та тренування з своїм особовим складом, який складається з двох військовослужбовців, оскільки вказані особи були на бойових завданнях, а він знаходився в наряді за наказом командира взводу і охороняв військовий об"єкт.

На спростування таких доводів ОСОБА_2 в матеріалах справи доказів немає.

Крім того суд звертає увагу на те, що сумнівним видається можливість виконання ОСОБА_2 зобов"язань як командира відділення щодо проведення з підлеглими бойової та тактичної підготовки, занять, тренувань, спрямованих на підвищення рівня індивідуальної та фізичної підготовки під час знаходження його в наряді по охороні військового об"єкта, а також контролю за підпорядкованими йому особами, які в в цей день (07.09.2023 року) знаходились на бойових позиціях поза межами тимчасової територїі в/ч НОМЕР_3 .

Крім того, на думку суду, взагалі є не підтвердженими обставини зазначені в протоколі (щодо перебування ОСОБА_2 07.09.2023 року в нетверезому стані), оскільки належних та допустимих доказів вказаного факту до протоколу не додано, крім пояснень самого ОСОБА_2 .

При цьому суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення та його зміст, де містяться письмові пояснення ОСОБА_2 про те, що він свою вину визнає та щиро кається, не може слугувати достатнім доказом для доведення винуватості останнього, оскільки в судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину категорично заперечував.

Суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі - презумпції невинуватості. При цьому усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Тягар доведення в діях особи складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган.

Враховуючи наведене, зібрані в справі докази не відповідають критерію «поза розумним сумнівом» і тому вказане провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП в діях ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 221, ст.172-15, КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.3 ст. 172-20 КУпАП провадженням закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Повний текст складено 05.10.2023 року.

Суддя О.В. Здоровиця