Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/797/23
Провадження № 3/382/585/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року м. Яготин

Суддя Яготинського районного суду Київської області Нарольський М.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 2 Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

за ст. ст. 173, 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшли дві справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 185 та ст. 173 КУпАП.

З урахуванням встановлених обставин та відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП справу про адміністративне правопорушення № 382/797/23 (провадження № 3/382/585/23) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП та справу про адміністративне правопорушення № 382/798/23 (провадження № 3/382/586/23) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП необхідно об`єднати для спільного розгляду.

До суду від Відділення поліції № 2 Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області надійшов протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 974034 від 23.05.2023 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 21.05.2023 року близько 15 год. в м. Яготин, по вул. Шкільна площа, 22, перебуваючи в нетверезому стані на законну вимогу працівників поліції припинити гучно кричати нецензурною лайкою не відреагувала, при цьому в грубій формі висловлювалась на адресу поліцейських, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

Крім цього, до суду від Відділення поліції № 2 Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області надійшов протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 974033 від 23.05.2023 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 21.05.2023 близько 15 год. перебуваючи в нетверезому стані по вул. Шкільна площа висловлювалась нецензурною лайкою, кричала, чим порушила громадський порядок та спокій громадян, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП (дрібне хуліганство).

У судовому засіданні ОСОБА_1 надала пояснення відносно подій, викладених в протоколах; зазначила, що під час описаних подій знаходилася безпосередньо в будинку за місцем свого постійного проживання, непокори поліцейському не чинила, а фактично перебувала в конфлікті (сварилася) зі своїм співмешканцем ОСОБА_2 .

Про надходження на розгляд суду вказаної справи було повідомлено прокурора Яготинського відділу Бориспільської окружної прокуратури Київської області. Прокурор не скористався правом на участь у розгляді справи. Участь прокурора у вказаній категорії справ не є обов`язковою відповідно до ст. 250 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП). Відсутність прокурора при розгляді справи не перешкоджає її розгляду по суті та не є підставою для закриття провадження в справі через відсутність події і складу адміністративного правопорушення відповідно до ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП). Крім того, відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення відсутність прокурора при розгляді справи не є підставою для відмови судом щодо встановлення обставин та наявності/відсутності складу адміністративного правопорушення в діях/бездіяльності особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд дійшов до таких висновків.

Частиною 2 ст. 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні. До таких даних відносять: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протокол про вилучення речей і документів, а також інші документи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Стаття 185 КУпАП передбачає відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Суд зазначає, що закон не розкриває змісту поняття злісна непокора, водночас у рішенні Конституційного Суду України від 11.10.2011 №10-рп/2011р. вказано, що злісною непокорою слід вважати відмову від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень поліцейського при виконанні ним службових обов`язків або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок. Суд звертає увагу на те, що обов`язковою умовою відповідальності за ст. 185 КУпАП є злісний характер дій (бездіяльності) правопорушника, які вчинені із прямим умислом.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, до суду надано виключно матеріали органу поліції: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 974034 від 23.05.2023 року; копію рапорту від 21.05.2023, в якому зазначено, що "...на даний час сусіди недоглядаються за дітьми, анкетні дані невідомо....".

Крім цього, матеріали справи містять відібрані письмові пояснення (а. с. 4-6), від ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які підтверджують наявність конфлікту між ними, однак вони не свідчать саме про відмову ОСОБА_1 від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також не доводять наявності факту відмови ОСОБА_1 , вираженої у зухвалій формі, що б свідчила про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок. Крім цього, не підтверджують злісний характер дій ОСОБА_1 та не доводять вчинення їх з прямим умислом.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів об`єктивного характеру на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, матеріали справи не містять. Таким чином, матеріали справи фактично містять лише документи (протоколи, рапорти), які складені працівниками поліції в одностороньому порядку.

Поря д з цим, суд звертає увагу, що відповідальність за ст. 173 КУпАП настає за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Умисний прояв винним явної неповаги до оточуючих - головний момент, що визначає зміст і сенс поведінки хулігана. За відсутності такого мотиву не може бути дрібного хуліганства.

Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме - громадське місце, яке дістало законодавче визначення як частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату постійно, періодично або час від часу, зокрема під`їзди, а також підземні переходи, стадіони (ЗУ «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» від 22.09.2005 р. № 2899-1У).

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, до суду надано виключно матеріали органу поліції: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 974033 від 23.05.2023 року; копію рапорту від 21.05.2023, в якому зазначено, що "...на даний час сусіди недоглядаються за дітьми, анкетні дані невідомо....".

Крім цього, матеріали справи містять відібрані письмові пояснення (а. с. 4-6), від ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які підтверджують наявність конфлікту між ними, однак вони не свідчать саме про вчинення нею дій, які можуть бути кваліфіковані як дрібне хуліганство, й саме у громадському місці, а не за місцем свого постійного проживання, як це стверджує особа.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, що інкримінуються, матеріали справ не містять. Відсутні й переконливі докази щодо вчинення ОСОБА_1 дій, які б були спрямовані безпосередньо саме на порушення громадського порядку і спокою громадян. Упротоколах не зазначені жодні свідки події та потерпілі громадяни, поняті.

Таким чином, суд констатує, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достовірні докази, які б засвідчили обставини щодо події і складу правопорушення, а також вину ОСОБА_1 у інкримінованих адміністративних правопорушеннях.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім цього, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

При цьому суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування "поза розумним сумнівом", сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах "Кобець проти України" (п. 43) та "Авшар проти Туреччини" (п. 282), "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року, " ОСОБА_3 , Мессеге і Ябардо про Іспанії" від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що винність ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення за ст. 173 КУпАП не доводиться сукупністю наявних у справі доказів, які не є переконливими, достатньо вагомими і узгодженими між собою, а відтак викликають у суду обґрунтований сумнів.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми законодавства, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. ст. 185, 173 КУпАП необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 36, 173, 185, 247, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати адміністративні матеріали за № 382/797/23 (провадження № 3/382/585/23), № 382/798/23 (провадження № 3/382/586/23) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених за ст. 185 та ст. 173 КУпАП, в одне провадження під загальним № 382/797/23 (провадження № 3/382/585/23).

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. ст. 185, 173 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 294 КУпАП і може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд Київської області.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя М. М. Нарольський