Справа № 587/1296/23
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 червня 2023 року м. Суми
суддя Сумського районного суду Сумської області Черних О.М., розглянувши матеріал, який надійшов з ВП № 4 (м. Суми) Сумського РУП ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Глухів, громадянку України, пенсіонерку, зареєстровану: АДРЕСА_1 , фактично проживаючу: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 060282, складеного 23.05.2023 року ДОП ВП № 4 (м. Суми) Сумського РУП ГУНП в Сумській області лейтенантом поліції Володіною В.Г., вбачається, що 16.05.2023 року близько 14-00 години ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила хуліганські дії, а саме виражалась нецензурною лайкою в бік ОСОБА_2 , чим своїми діями ображала людську гідність та громадську мораль.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину категорично не визнала та суду пояснила, що дійсно в них сталася сварка з сусідкою ОСОБА_2 з-за ревнощів останньої, але вона нецензурно на адресу останньої не виражалася.
Суду не надано жодних належних та допустимих доказів, в тому числі й пояснень свідків, відеозапису, які б підтверджували вину ОСОБА_1 . До протоколу про адміністративне правопорушення додано лише письмові пояснення ОСОБА_2 .
Згідно практики Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України", "Малофєєва проти Росії", "Карелін проти Росії" суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Презумпцію невинуватості необхідно розглядати в загально правовому і процесуальному значеннях. Як загально-правова вимога вона визначає положення особи в суспільстві. Хоча цей принцип сформульований як кримінальний процесуальний, однак його дія виходить за рамки лише кримінального процесу. Презумпція невинуватості - об`єктивне правоположення. Це вимога закону, звернена до всіх громадян, посадових осіб, державних і громадських організацій, до суспільної думки в цілому. Такої позиції дотримується і ЄСПЛ, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що жодним належним та допустим доказом не доведено винуватості ОСОБА_1 , а тому справа про адміністративне правопорушення відносно неї підлягає закриттю.
А тому, керуючись ст. 247 ч. 1 КУпАП, суддя,-
Провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити, за відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя О.М.Черних