Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/1502/23
Провадження № 3/935/993/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 серпня 2023 року м.Коростишів

Суддя Коростишівського районного суду Житомирської області Щербаченко І. В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Відділу поліції № 1 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирської області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Пізнюр Н. А.,

встановив:

До Коростишівського районного суду Житомирської області 15.05.2023 від Відділу поліції № 1 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Житомирській області надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 170884 від 03.05.2023, ОСОБА_1 03.05.2023 о 22:32 годині в Коростишівському районі в с. В. Кошарища по вулиці Київській керував транспортним засобом ВАЗ2110 д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні, передбаченому частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення не визнав, пояснив, що є військовослужбовцем, 03.05.2023 їхав з наряду, переганяв автомобіль товариша, був втомлений, вдома не перебував, зупинили працівники поліції, які їхали позаду нього, причину зупинки не роз`яснили, ПДР України ОСОБА_1 не порушував, працівники поліції повідомили останньому про наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з рота та порушення координації рухів, на що останній повідомив їм, що їде дуже втомлений, алкогольні напої не вживав, також має фізіологічну особливість у виді порушення мови, на пропозицію працівників поліції пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився, оскільки не знав наслідків такої відмови, працівники поліції йому не роз`яснили такі наслідки, крім того дуже поспішав, оскільки йому зателефонувала дружина, яка повідомила, що у неї сталось щось з рукою, ймовірно, перелом, тому ОСОБА_1 підписав усі документи, які надали працівники поліції, оскільки вони чинили на нього психологічний тиск, повідомили, якщо не підпише, то вони викличуть військову службу, тому ОСОБА_1 , поспішаючи, все підписав та написав, як повідомили йому працівники поліції.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила, що 03.05.2023 їй було відомо, що її чоловік ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем, їде з наряду додому, на якому автомобілі він їхав ОСОБА_2 невідомо, він телефонував їй близько 19:00 години та повідомив, що скоро буде вдома, останній раз вони бачились за тиждень до цієї події, зі слів чоловіка він переганяв автомобіль товариша, пізніше ОСОБА_1 зателефонував дружині та повідомив, що його зупинили працівники поліції, попросив підійти до нього, коли ОСОБА_2 підійшла до місця зупинки ОСОБА_1 , спілкування останнього з працівниками поліції вона не чула, оскільки вони перебували у автомобілі патрульної поліції, обставин зупинки їй ніхто не повідомляв, додала, що чоловік був тверезим, оскільки їхав з наряду.

У судовому засіданні захисник Пізнюр Н. А. просила закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки ознаки алкогольного сп`яніння, які ніби то були присутні у ОСОБА_3 , озвучені працівники поліції, спростовуються тим, що останній перебував у добових та нічних нарядах, оскільки є військовослужбовцем, їхав у відпустку, був стомленим, крім того його товариша відправляли у зону бойових дій, на «нуль», тому йому терміново потрібно було перегнати його автомобіль з однієї сторони дороги на іншу, додала, що працівниками поліції не було належним чином поставлено пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння, не роз`яснено наслідків відмови від проходження огляду, вважає, що у діях працівників поліції були ознаки провокації, оскільки після його відмови йому не було вручення направлення на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, крім того працівниками поліції не було надано ОСОБА_1 можливості прочитати документи, не було забезпечено явку останнього до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а фактично спровокували ОСОБА_1 на відмову від проходження такого огляду, не роз`яснили його права, передбачені ст. 55, 56, 59 Конституції України, що саме по собі виключає в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, приходжу до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до диспозиції частини 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративна відповідальність настає в разі як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та так само і за відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура виявлення у водіїв ознак наркотичного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан наркотичного сп`яніння визначено ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395 (надалі Інструкція №1395), Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (надалі Інструкція №1452/735).

Судом встановлено, що 03.05.2023 о 22:32 годині ОСОБА_1 в Коростишівському районі в с. В. Кошарища по вулиці Київській керував транспортним засобом ВАЗ2110 д.н.з. НОМЕР_2 та його було зупинено працівниками поліції.

У матеріалах справи, на підтвердження вини ОСОБА_1 наявна постанова серії БАБ № 467276 від 03.05.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121, ч. 1. ст. 126 Кодексу України, яка, на думку суду, не підтверджує порушення ОСОБА_1 ПДР України, оскільки з наявного у матеріалах справи відеозапису із реєстратора автомобіля убачається, що працівники поліції їхали за автомобілем ОСОБА_1 , отже, зробити висновок про те, що останній не пристебнутий ременем безпеки та не мав реєстраційних документів на транспортний засіб, до зупинення транспортного засобу ОСОБА_1 працівники поліції об`єктивно не могли, тому, наявна в матеріалах справи постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не підтверджує законність зупинки транспортного засобу останнього за порушення правил дорожнього руху України, які можливо виявити до зупинки транспортного засобу.

Відтак, із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не убачається, що ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.03.2019 у справі № 686/11314/17.

Що ж стосується доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, працівниками поліції не було встановлено доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху, за які його слід було б зупинити, отже, вони не можуть служити підтвердженням того, що останній підлягав огляду на стан сп`яніння, а у разі відмови від проходження такого огляду підлягав адміністративній відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень частини 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого звинувачено у вчинені адміністративного правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином, буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Таким чином, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Однак, достовірність доказів, які є сумнівними та відсутність доказів зібраних особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення є неприпустимою оскільки суперечить позиції ЄСПЛ, а також Конституційного Суду України та порушує презумпцію невинуватості особи.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що ОСОБА_1 був суб`єктом правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини 3 статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016р., заява № 926/08), в яких серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Отже, суд приходить до висновку про закриття провадження, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки, виходячи з оцінки усіх в сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи, пояснень учасників справи, а також положень Правил дорожнього руху України, вина останнього у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України не доводиться поза розумним сумнівом.

Керуючись статтями 7, 9, 130, 245-247, 251-252, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення 03.05.2023 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І. В. Щербаченко