Справа № 147/513/23
Провадження № 33/801/510/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Мудрак А. М.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тростянецького районного суду Вінницької області від 26 квітня 2023 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Тростянецького районного суду Вінницької області від 26 квітня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у сумі 536,80 грн.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У скарзі зазначає, що 22.04.2023 біля 16 год. 35 хв., як це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові суду, він автомобілем марки Мерседес-Бенц, д.н.з. НОМЕР_1 , не керував, що підтверджується наявним в справі відеозаписом. Вказаний транспортний засіб йому не належить. Протокол про адміністративне правопорушення в його присутності не складався, а також на місці не було складено акт огляду на стан сп`яніння. Судом порушено його право на участь у розгляді справи. Оскільки 22.04.2023 він не керував транспортним засобом марки Мерседес-Бенц, вказане виключає наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що копію постанови він отримав 30.04.2023. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови, відтак вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 289 КУпАП, в разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

При вирішенні питання про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, апеляційний суд виходить з того, що постанову Вінницьким міським судом Вінницької області прийнято 26.04.2023 у відсутність ОСОБА_1 та згідно супровідного листа від 27.04.2023 направлено на адресу останнього (а.с.10-12)

01.05.2023 ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи та отримав її копії, що підтверджується заявами від 01.05.2023 (а.с.13-14).

Доказів того, що ОСОБА_1 раніше отримував копію оскаржуваної постанови матеріали справи не місять.

Апеляційну скаргу подано засобами поштового зв`язку 09.05.2023.

У рішенні від 28.01.2021 у справі «Кушнір проти України» ЄСПЛ зазначив, «…що право на доступу до суду передбачає право на отримання належного повідомлення про судові рішення, особливо у випадках, коли апеляційна скарга може бути подана у конкретно встановлений строк. Заявник не був присутній у судовому засіданні суду першої інстанції, оскільки засідання проводилося на підставі письмових доводів сторін і, таким чином, без їхнього виклику; отже, заявник не знав зміст постанови, прийнятої за результатами розгляду його позову, у тому числі наведене судом обґрунтування. Це означає, що він не зміг би оскаржити постанову своєчасно, не маючи її паперової копії…» (п. 30-32).

Оскільки ОСОБА_1 не був присутнім під час прийняття оскаржуваної постанови, беручи до уваги, що апеляційну скаргу подано протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови, з метою забезпечення конституційного права особи на оскарження судового рішення, про яке стверджується в рішеннях Європейського суду з прав людини, апеляційний суд прийшов до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови Тростянецького районного суду Вінницької області від 26.04.2023 пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є забезпечення обвинуваченому права на захист.

Відповідно до статті 2 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Вказаних приписів судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови дотримано не в повному обсязі.

Як вбачається із матеріалів справи, адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 надійшов для розгляду до суду першої інстанції 26.04.2023 (а.с.9).

В цей же день судом першої інстанції у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

На думку суду першої інстанції ОСОБА_1 був належним чином повідомленим про розгляд справи, про що в протоколі про адміністративне правопорушення розписався останній.

Оскільки ч. 2 ст. 268 КУпАП не передбачає обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а ОСОБА_1 був належним чином повідомленим про розгляд справи і клопотання про відкладення розгляду справи від останнього не надходили, суд першої інстанції вирішив розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 .

Як вказано поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №321320 від 22.04.2023, ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться 26.04.2023 о 10 год. 00 хв. у Тростянецькому райсуді.

Присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130 КУпАП, дійсно не є обов`язковою.

Разом з тим, апеляційний суд наголошує, що зазначення поліцейським в протоколі часу та місця розгляду справи не можна розцінювати як повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про дату, час і місце розгляду справи, оскільки обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про дату, час та місце розгляду справи покладений на суд.

Суд повідомляє особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, повісткою, яка вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи (ч. 1 ст. 277-2 КУпАП).

Пунктом третім частини першої статті 278 КУпАП визначено, що суд при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Тобто особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про дату, час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав: на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист, тощо.

Суд першої інстанції, в порушення вказаних вище вимог, не здійснив заходів щодо повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи, чим порушив його права, визначені ст. 268 КУпАП.

Крім того, суду першої інстанції слід було звернути увагу, що в графі протоколу «особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» вказано «відмовився», як і відмовився ОСОБА_1 від підпису протоколу. Вказане також мало викликати у суду першої інстанції сумніви у належній поінформованості ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи в суді.

Вказане процесуальне порушення є суттєвим та таким, яке перешкоджало суду постановити законне і обґрунтоване рішення, тому постанова суду першої інстанції на підставі п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом апеляційної інстанції під час розгляду справи досліджено наявні в матеріалах справи докази.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №321320 від 22.04.2023, складеного поліцейським СРПП ВП №2 Гайсинського РУП сержантом поліції Горбань В.О. вказано, що 22.04.2023 о 16 год. 35 хв. в с.Капустяни по вул. С. Мурованого водій ОСОБА_1 керував автомобілем Мерседес-Бенц, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння провожився за допомогою приладу «Драгер» зі згоди водія, результат огляду - 1,92 проміле (а.с.1).

Цифровий показник приладу «Drager Alcotest 6810» становить 1,92 проміле (а.с.7).

Результат огляду на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 , проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу, зазначений в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів - 1,92 проміле (а.с.4).

У підпункті а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України зазначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність, в тому числі, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 с. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП доведенню підлягає як факт керування особою (водієм) транспортним засобом, так і факт перебування особи в стані сп`яніння.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі факт перебування в стані алкогольного сп`яніння не заперечує, про порушення процедури проведення огляду на стан сп`яніння не вказує.

Основним доводом апеляційної скарги є те, що ОСОБА_1 у вказаний в протоколі час (22.04.2023 о 16 год. 35 хв.) не керував автомобілем Мерседес-Бенц, д.н.з. НОМЕР_1 , і такий автомобіль йому не належить.

Вказані доводи відхиляються апеляційним судом, скільки факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом доведений матеріалами справи.

У п. 27 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14 судам роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Апеляційний суд виходить з того, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №321320 від 22.04.2023 зазначено суть адміністративного правопорушення та опис установлених обставин, зокрема зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень та від підпису протоколу, про що зазначено в протоколі, і це підтверджується відеозаписом з портативного відеореєстратора.

Не додані такі пояснення (заперечення) щодо керування транспортним засобом і до протоколу про адміністративне правопорушення.

З відеозаписів з нагрудної камери поліцейського (портативного відеореєстратора) встановлено, як поліцейські наздоганяли автомобіль Мерседес-Бенц, д.н.з. НОМЕР_1 . На вимогу поліцейських ОСОБА_1 не зупинився. Коли поліцейські його наздогнали, то ОСОБА_1 стояв на дорозі, автомобіль був перекинутий на правий бік та знаходився на узбіччі. Інших осіб, крім ОСОБА_1 , не було. Факту керування транспортним засобом Мерседес-Бенц, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не заперечував. Навпаки, ОСОБА_1 намагався уникнути складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, про що просив поліцейських.

Тобто, факт керування транспортним засобом є доведеним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , стверджуючи, що він не керував автомобілем, не вказує, чому він був біля автомобіля та хто ним керував. Будь-яких інших осіб, які б могли ним керувати, на відео не встановлено та ОСОБА_1 не повідомлено.

Викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини узгоджуються із обставинами, які відображені на відеозаписі.

ОСОБА_1 , зазначаючи про те, що протокол про адміністративне правопорушення та акт огляду на стан сп`яніння в його присутності не складалися, не заперечує при цьому відображену в цих документах інформацію, і така позиція є надуманою.

Підсумовуючи, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а направлені на уникнення від відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, постанову суду першої інстанці скасувати та прийняти нову постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У відповідності до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. 289, 294 КУпАП,

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Тростянецького районного суду Вінницької області від 26 квітня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Тростянецького районного суду Вінницької області від 26 квітня 2023 року скасувати та прийняти нову постанову.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало