ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 550/336/22 Номер провадження 33/814/597/23Головуючий у 1-й інстанції Юрлагіна Т.В. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
Категорія: частина перша статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі:

судді Пікуля В.П.,

при секретарі Філоненко О.В.,

за участі захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Матвійця Володимира Миколайовича

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову судді Чутівського районного суду Полтавської області від 26 вересня 2022 року про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

стосовно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Зміст оскаржуваної постанови

Постановою Чутівського районного суду Полтавської області від 26 вересня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Згідно з постановою суду 22 червня 2022 року близько 21 год. 20 хв. по вул. Чкалова в с. Новофедорівка Полтавського р-ну Полтавської обл. ОСОБА_1 керував транспортним засобом ГАЗ 3110, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів.

Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків.

При розгляді справи у суді першої інстанції суддя прийшов до висновку, що ОСОБА_1 , порушивши пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України), скоїв адміністративне правопорушення, передбачен е частиною першою статті 130 КУпАП.

Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із постановою Чутівського районного суду Полтавської області від 26 вересня 2022 року, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку, вказавши, що оскаржуване рішення було винесено при невсебічному, неповному і необ`єктивному з`ясуванню всіх обставин справи, з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому прохав скасувати оскаржувану постанову місцевого суду та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На думку скаржника, суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив всі докази по справі, які були надані у розпорядження місцевого суду та порушив загальні принципи розгляду справи, що призвело до притягнення до адміністративної відповідальності невинної особи.

В апеляційній скарзі зазначено, що в матеріалах справи не міститься жодних доказів про те, що інспектором поліції Перепелиці В.О. було запропоновано, у порядку визначеному чинним законодавством, проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності вказує, що поліцейськими взагалі не запрошувались свідки та в їх присутності не пропонувалося пройти обстеження, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, що також підтверджується відеозаписом та показаннями свідків.

Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції

Під час судового розгляду у суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 адвокат Матвієць В.М. апеляційну скаргу підтримав, пославшись на викладені в апеляційній скарзі обставини та заявив клопотання про виклик свідка, оскільки, на його думку, показання свідка неповністю та необ`єктивно зазначені у постанові суду першої інстанції.

Мотиви суду

Відповідно до положень частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Як передбачено статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно правових позицій, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясувати всі обставини, перелічені в статтях 247, 280 КУпАП, надати оцінку не тільки тим доказам, які доводять винуватість, але й оцінити доводи та докази, які виправдовують особу.

Зазначених вимог місцевий суд, розглядаючи дану справу, не дотримався повною мірою, оскільки поза увагою та без належної оцінки суду залишились обставини, які істотно вплинули на висновки щодо визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Вважаючи винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, доведеною, суд першої інстанції послався на наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №160249 від 22 червня 2022 року (а.с.1), направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22 червня 2022 року (а.с.3), відеозапис з нагрудної камери поліцейського (а.с.2) та показання свідків.

Однак, суд апеляційної інстанції не може погодитися з висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: 1) керування транспортним засобом та 2) перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного) чи відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, передбачено у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно з пунктом 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до пунктів 6, 7 вищевказаного розділу Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я) .

Як передбачено пунктами 5, 6 розділу ІІ Інструкції перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Також Пленум Верховного Суду України в пункті 27 постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначив, що відповідальність за статтею 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що під час вимоги пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, поліцейськими не було проінформовано ОСОБА_1 про порядок застосування спеціального технічного засобу та не було запропоновано проїхати до конкретного медичного закладу для проведення огляду.

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були допитані у суді першої інстанції, не підтвердили факт відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, пояснення вищевказаних свідків роздруковані на принтері, а прізвища та інші їх дані вписані в уже роздруковані пояснення (а.с. 4).

Крім того, додатково допитана у суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_2 дала показання про те, що вона не була присутня під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, але коли вона прийшла, він говорив, щоб його повезли на огляд, що було проігноровано працівниками поліції. Свідок ОСОБА_3 прийшов після неї.

Дані, які б спростували показання свідка ОСОБА_2 матеріали справи не містять, оскільки наданий суду відеозапис не повністю відображає обставини складення протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів на місці зупинки транспортного засобу.

Тобто, з наявних обставин справи неможливе встановлення факту чіткої та беззаперечної відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відносно показань допитаного в судовому засіданні поліцейського ОСОБА_4 , суд апеляційної інстанції звертає увагу, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставин справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Натомість, на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах, вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 29 квітня 2020 року по справі № 161/5372/17.

Враховуючи, що поліцейський ОСОБА_4 є особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення по даній справі та беручи до уваги інші обставини цієї справи, суд апеляційної інстанції вважає, що неможливо говорити про нейтральне становище вищевказаної особи щодо розгляду справи і відсутність юридичної зацікавленості у її вирішенні, а тому відсутні підстави брати до уваги показання ОСОБА_4 як свідка.

Із відеозапису також вбачається, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції ОСОБА_1 не були роз`яснені права передбачені статтею 268 КУпАП, в той же час, у розмові із останнім йому було повідомлено, що він може відмовитися від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Відтак, із урахуванням нероз`яснення ОСОБА_1 прав, які передбачені статтею 268 КУпАП, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що фактично, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності схилялася до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

При цьому, незважаючи на те, що за відмову водія від проходження огляду настає відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП, у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у даному випадку, відмова від проходження огляду могла сприйматись як законне право.

У відповідності до пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу, що суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Суд також позбавлений можливості притягти до відповідальності особу за дії, щодо яких протокол не складався чи в протоколі вони не зазначені.

Отже, враховуючи сукупність порушень при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та оформленні матеріалу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 і беручи до уваги, що усі сумніви відносно доведеності вини особи, яка притягається до відповідальності, тлумачиться на її користь, суд не вбачає підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП у зв`язку із відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння.

Висновки суду

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно пункту 2 частини восьмої статті 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

За таких обставин, постанова судді першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП - закриттю на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.

Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Чутівського районного суду Полтавської області від 26 вересня 2022 року скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.П. Пікуль