КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
№ 33/824/5200/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року суддя Київського апеляційного суду Рейнарт І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Камільовського Валентина Валентиновича на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, фізичної особи-підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536грн 80 коп.

Постановою судді визнано доведеним, що 23 серпня 2023 року ОСОБА_1 приблизно о 00:30 год., перебуваючи на пр.-т. Академіка Палладіна, 33, у місті Києві передав керування транспортним засобом «BMW 320i», д.н.з. НОМЕР_1 , водію ОСОБА_2 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатом тесту № 955 приладу «Drager», чим порушив п. 2.9 «г» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді, захисник ОСОБА_1 - адвокат Камільовський В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді, скасувати її, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, захисник Камільовський В.В. зазначає, що повний текст постанови судді був отриманий ОСОБА_1 20 жовтня 2023 року, під час ознайомлення з яким було виявлено посилання суду на доказ, який учасниками справи до матеріалів не додавався.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що 12 жовтня 2023 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Камільовський В.В. отримав короткий текст постанови, а 20 жовтня 2023 року

ОСОБА_1 отримав копію повного тексту постанови, апеляційна скарга захисником подана 26 жовтня 2023 року, тому вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови ОСОБА_1 підлягає поновленню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник Камільовський В.В. зазначає, що матеріали справи не містили постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а відтак були відсутні і докази того, що ОСОБА_1 передав право керування транспортним засобом особі, яка перебувала у стані сп`яніння.

Крім того, захисник Камільовський В.В. стверджує, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 передав право керування транспортним засобом ОСОБА_2 , усвідомлюючи, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки йому було невідомо про такий факт.

У судовому засіданні ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав, додавши, що він, у цей день проводив дозвілля зі своїми друзями, вживав алкоголь, а тому попросив ОСОБА_2 , який стверджував, що є тверезим, підвезти його додому, однак вони не встигли до настання комендантської години, у зв`язку з чим їх автомобіль зупинили працівники поліції і при проходження тесту було з`ясовано, що ОСОБА_3 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 стверджує, що не був обізнаним про те, що ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп`ягніння, оскільки останній це заперечував.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Камільовський В.В. підтримав апеляційну скаргу, додавши, що із доданого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 дійсно був необізнаним про перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння. Крім цього вказує, що суд першої інстанції допустив порушення процесуальних норм, самостійно долучивши до матеріалів справи копію постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Суд, вивчивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Камільовського В.В., переглянувши відеозапис досліджуваних подій, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та визнані доведеними судом першої інстанції, за доводами, зазначеними в апеляційній скарзі.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було

вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як передбачено ст. 251 КУпАП.

Суд (суддя), у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду матеріалів справи за протоколом про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 , в повній мірі не дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи та не підтверджується наданими суду доказами.

Згідно з підпунктом «г» п. 2.9 Правил дорожнього рухуводієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Власнику транспортного засобу також слід пам`ятати, що він за передачу керування особі, яка перебуває у стані сп`яніння, несе адміністративну відповідальність таку, як і водій, який перебуває під впливом алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Диспозиція частини першої статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що відповідальність за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських

препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції (ч. 1 ст. 130 КпАП), настає за умови, що тому, хто це робить, відомо про такий стан.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 528586 від 23 серпня 2023 року, в цей день, приблизно о 00:30 год., ОСОБА_1 , перебуваючи на пр.-т. Академіка Палладіна, 33, у місті Києві, передав керування транспортним засобом «BMW 320i», д.н.з. НОМЕР_1 , водію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (п/в НОМЕР_2 ), який перебував у стані алкогольного сп`яніння, тест № 955 приладу «Drager», чим порушив п. 2.9.г Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що

не знав про перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно відомостей з інформаційно-пошукової системи «АРМОР», ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «BMW 320i», д.н.з. НОМЕР_1 (с.с.7).

Статтею 251 КУпАП передбачено, що обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 528586 відносно ОСОБА_1 працівниками поліції було додано: копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 528585 від 23 серпня 2023 року, складеного відносно ОСОБА_2 (с.с.2), копію акту огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (с.с.3), копію чеку «Drager» до протоколу серії ААД № 528585, результат тесту якого 1,67 ‰ (с.с.4).

Також до протоколу про адміністративне правопорушення долучений відеозапис з бодікамери поліцейського, який містить відеофайли «528586,528585» (с.с.8).

Із переглянутого відеозапису вбачається, що за кермом автомобіля «BMW 320i», д.н.з. НОМЕР_1 , перебував ОСОБА_2 , який заперечував вживання алкогольних напоїв та перебування у стані алкогольного сп`яніння, і якому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`ягніння на місці зупинки, на що той погодився (1:40 хв. відеозапису). ОСОБА_1 , у цей час перебуває поряд з автомобілем, на запитання працівника поліції повідомляє, що він вживав алкогольні напої, а водій ОСОБА_2 - ні (2:00 хв. відеозапису).

Після проходження огляду за допомогою приладу «Drager» та озвучення результату тесту - 1,67 ‰, ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 із запитання стосовно того, чому той не повідомив йому, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_2 відповів, що вважає себе тверезим, оскільки алкоголь вживав учора, а не сьогодні (5:40 хвилина відеозапису).

Зі змісту переглянутого відеозапису вбачається, що поведінка ОСОБА_1 свідчить, що він не був обізнаний про перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння.

Вказаним обставинам суд першої інстанції оцінки не надав.

Інших доказів, які б свідчили про обізнаність ОСОБА_1 про перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння матеріали справи, надані суду, не містять.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КпАП України.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Тобто адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту (рішення

ЄСПЛ "Коробов проти України" №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення.

Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, має бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною згідно з протоколом про адміністративне правопорушення.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що наявними в матеріалах справи доказами не доведено, що ОСОБА_1 , передаючи керування своїм автомобілем ОСОБА_2 , був обізнаний, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння та мав прямий умисел на здійснення таких дій.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постанова судді Святошинського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2023 року стосовно ОСОБА_1 щодо порушення ним п. 2.9 «г» Правил дорожнього руху та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не може вважатися законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню, оскільки в його діях склад адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами наявними в справі, і таких не було встановлено в ході апеляційного розгляду.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з того, що у результаті апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження в справі щодо нього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Камільовського Валентина Валентиновича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2023 року задовольнити та поновити ОСОБА_1 цей строк.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Камільовського Валентина Валентиновичазадовольнити.

Постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2023 року про визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати та закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Рейнарт