КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №367/4476/22
Провадження № 33/824/2406/2023 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Одарюк М.П.
Головуючий в апеляційній інстанції: Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Матвієнко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 03 квітня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Буча, Київської області, громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, місце проживання: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Ірпінського міського суду Київської області від 03 квітня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

Як встановлено судом, 20 вересня 2022 року об 11 год. 05 хв. ОСОБА_1 в м. Буча по вул. Яремчука керував автомобілем «Деу Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з рота). Від проходження огляду у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5. ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, у якійзазначив, що він не був водієм в розумінні п. 1.10 ПДР України та не керував транспортним засобом «Деу Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований біля місця роботи ОСОБА_1 . Він лише вийшов до автомобіля, щоб взяти з нього інструмент, коли до нього підійшли працівники поліції разом із військовими та попросили документи на перевірку.

Також апелянт у скарзі посилається на те, що основним доказом його вини є відеозапис, який зроблено на мобільний телефон, при цьому особа, яка знімала події на телефон, не представилась, з відео невідомо, де й коли було зроблено початок відеозапису та його кінець. Хто саме знімав відео, суд також не встановив, однак взяв цей відеозапис до уваги, як доказ. При цьому, відеозапис з відеокамери поліцейського взагалі не долучено до матеріалів справи, на відео немає моменту зупинки автомобіля, пояснення причин зупинки автомобіля, не надано самого драгера, від якого відмовився ОСОБА_1 .

Поліцейськими при проведенні огляду ОСОБА_1 було порушено порядок огляду, встановлений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року за № 1452/736. Зокрема, поліцейським не було встановлено у ОСОБА_1 наявності ознак алкогольного сп`яніння, що підтверджується наявним у справі відеозаписом, а також не було роз`яснено ОСОБА_1 наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Враховуючи вищевикладене, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та що він взагалі керував транспортним засобом, що, на думку апелянта, є підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Черемін Д.В. апеляційну скаргу підтримали та просили про її задоволення з викладених у ній підстав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Череміна Д.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, показання свідка ОСОБА_2 , перевіривши доводи скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши під час апеляційного розгляду докази у справі про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суддя місцевого суду у порушення положень ст.ст. 245, 280 КУпАП не з`ясував повно, всебічно і об`єктивно обставини справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої висновки, суд першої інстанції виходив з того, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки останній керував транспортним засобом та від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України.

Разом з тим, суддя у оскаржуваній постанові дав неправильну оцінку встановленим ним обставинам справи та наявним у справі доказам, що вбачається з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Зі змісту постанови суду першої інстанції та матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, судом надано неправильну оцінку наявним у справі доказам (відеозапису з нагрудної камери поліцейського, протоколу та показанням свідків), які не підтверджують поза розумним сумнівом ту обставину, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Деу Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 20.09.2022 року об 11 год. 05 хв. у м. Буча Київської області по вул. Яремчука.

Зокрема, з дослідженого відеозапису, наявного у справі, тривалість якого становить 41 секунду, вбачається, що поліцейський встановлює особу ОСОБА_1 , питає його, яким транспортним засобом той керував, на що ОСОБА_1 відповідає, що «Деу Ланос», після чого поліцейський, не встановлюючи та не називаючи ознак алкогольного сп`яніння, запитує, чи буде ОСОБА_1 проходити огляд на стан сп`яніння у лікаря-нарколога або за допомогою приладу, на що ОСОБА_1 зазначає, що відмовляється.

Даний відеозапис, як встановлено судом, не є відеозаписом з відео реєстратора, як цього вимагає закон, а є записом з мобільного телефону працівника поліції, у зв`язку із чим даний відеозапис є недопустимим доказом та не може підтверджувати факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду за відсутності інших доказів.

Крім того, відеозапис не містить даних щодо зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , встановлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння та зазначення йому про це працівником поліції, що має обов`язково передувати пропозиції проходження огляду на стан сп`яніння. У зв`язку із викладеним зазначення такої ознаки алкогольного сп`яніння, як різкий запах алкоголю з рота, у протоколі серії ААД №101511 від 20.09.2022 року у апеляційного суду викликає сумнів.

Щодо показань свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , то з метою перевірки їх показань та допиту у судовому засіданні, апеляційний суд неодноразово викликав їх у судове засідання, на що свідки не відреагували та до апеляційного суду не з`явились. При цьому, як вбачається, з письмових пояснень свідків, вони засвідчили лише факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, і не зазначили про те, що вони були свідками керування ОСОБА_1 автомобілем та його зупинки працівниками поліції.

Даючи пояснення апеляційному суду, ОСОБА_1 зазначив, що 20.09.2022 року з самого ранку приїхав разом із своїм знайомим ОСОБА_2 виконувати роботи по будівництву басейна у м. Буча. Припаркувавши автомобіль біля будинку замовника, ОСОБА_1 разом із своїм напарником пішли працювати. Пізніше ОСОБА_1 вийшов до автомобіля за інструментами, і в той момент поряд проїжджав наряд поліції разом із військовими, які підійшли до нього, попросили документи, оглянули автомобіль та запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, від чого ОСОБА_1 відмовився, оскільки автомобілем не керував.

В апеляційному суді був допитаний свідок ОСОБА_2 , який зазначив, що 20.09.2022 року зранку разом із своїм знайомим ОСОБА_1 на його автомобілі приїхали виконувати замовлення по будівництву басейну у дворі приватного будинку у м. Буча. Припаркували автомобіль біля обочини та пішли працювати. Близько 11-ої години ОСОБА_1 пішов до автомобіля за інструментом і його певний час не було. Свідок вийшов на вулицю подивитись та побачив, що біля ОСОБА_1 стоять поліцейські та військові, і поліцейський пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. В апеляційному суді свідок зазначив, що алкогольних напоїв ні він, ні ОСОБА_1 у той день не вживали, оскільки були на роботі.

Згідно п. 1.10 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

У п. 2.5 ПДР України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази для висновку про те, що ОСОБА_1 20.09.2022 року об 11 год. 05 хв. керував транспортним засобом у м. Буча по вул. Яремчука, оскільки це не підтверджує ні відеозапис, ні показання свідків, які на виклик апеляційного суду не з`явились та ці обставини не підтвердили. При цьому, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду, що в даному випадку відсутнє.

Щодо зазначення самим ОСОБА_1 на питання до нього поліцейського про те, яким автомобілем він керував, автомобілем «Деу Ланос», то це, на думку апеляційного суду, не свідчить про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем об 11 год. 05 хв. по вул. Яремчука у м. Буча та був зупинений працівниками поліції, як про це зазначено у протоколі, а підтверджує лише його пояснення та пояснення свідка ОСОБА_2 , які узгоджуються між собою, про те, що автомобілем ОСОБА_1 керував зранку, добираючись до місця роботи.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 не є водієм у розумінні п. 1.10 ПДР України, відповідно не несе обов`язку проходити на вимогу поліцейського в установленому законом порядку медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що дії працівників поліції не відповідали Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, відповідно до п.2 розділу І якої огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Матеріали справи не містять жодних доказів того, що поліцейські встановили у ОСОБА_1 будь-які ознаки алкогольного сп`яніння, що стало б законною підставою для пропозиції йому пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Таким чином, дії працівників поліції не можуть вважатись законними, а огляд, проведений з порушенням порядку, є недійсним.

Враховуючи викладені обставини у їх сукупності, висновок суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції), є необґрунтованим, оскільки наявними у справі доказами не підтверджується поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 є суб`єктом вчинення даного правопорушення і може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З матеріалів справи вбачається, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, якіб дали можливість констатувати, що його винуватість доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні допустимі і достатні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, постанова судді суду першої інстанції про притягнення його до адміністративної відповідальності є помилковою та підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 03 квітня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - скасувати, провадження у справі закрити.

Постановаапеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Ю.О.Матвієнко