ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/8037/23Головуючий у 1-й інстанції Кунець Н.Р.
Провадження № 33/817/428/23 Доповідач - Лекан І.Є.
Категорія - ч.1 ст. 483 МКУ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2023 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є.

за участю представника ОСОБА_1 -адвоката Світлика О.М., представника ОСОБА_2 -адвоката Назаренко Я.В., представника Тернопільської митниці Державної митної служби України Лось О.Р.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі адміністративну справу за апеляційними скаргами адвоката Світлика О.М. в інтересах ОСОБА_1 , представника Тернопільської митниці Державної митної служби України - Лось О.Р. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 липня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 липня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 100 відсотків вартості товару, а саме транспортного засобу «FORD», модель «FUSION», кузов НОМЕР_1 , 2004 року, яка становить 162351 (сто шістдесят дві тисячі триста п`ятдесят одна) грн. 81 коп. без конфіскації вказаного транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок та в користь Тернопільської митниці Державної Митної Служби України - 48 475 ( сорок вісім тисяч чотириста сімдесят п`ять) грн. 82 коп. витрат за зберігання транспортного засобу.

В апеляційній скарзі адвокат Світлик О.М. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в и?ого діях подіі? і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 Митного кодексу Украі?ни.

Вважає, що оскаржуване рішення ухвалено в порушення норм процесуального права та внаслідок невірного застосування норм матеріального права.

Наголошує на тому, що ухвалюючи оскаржувану постанову, суд не встановив у якіи? якості був ОСОБА_1 при переміщені через митнии? кордон Украі?ни та здійсненні митних формальностеи? щодо легкового автомобіля, якии? був у користуванні, марки «FORD», модель «FUSION», кузов НОМЕР_1 , 2004 року випуску.

Звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 був декларантом, або и?ого уповноваженою особою чи перевізником, в розумінні п.37 ч.1 ст.4 МК Украі?ни.

Апелянт посилається на те, що ОСОБА_1 не переміщував транспортнии? засіб через митнии? кордон Украі?ни, не міг бути суб`єктом, якии? може бути притягнутии? до відповідальності відповідно до ч.1 ст.483 МК Украі?ни, оскільки не є власником транспортного засобу, тому не є декларантом, чи и?ого уповноваженою особою.

Зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 вносив відомості у супровідні документи або здіи?снив і?х підроблення, чи заявив неправдиві відомості щодо товару, які б свідчили про умисне надання неправдивих відомостеи? митному органу, які не відповідають діи?сності.

Наголошує на тому, що суд не врахував доводи захисника Костюка С.В., що останніи? не перетинав кордону Украі?ни з початку 2022 року, а також те, що така перепустка видана не митним органом, а СТЗ ТОВ СМП фірма ВЕСТА.

В апеляційній скарзі представник Тернопільської митниці Державної митної служби України Лось О.Р. просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині не застосування судом конфіскаціі? товару, як це передбачено санкцією ч.1 ст.483 МК Украі?ни та в ціи? частині прии?няти нову постанову, якою накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді конфіскаціі? у власність держави товару транспортного засобу «FORD», модель «FUSION», кузов НОМЕР_2 , 2004 року, якии? є безпосереднім предметом порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.483 МК Украі?ни.

Зазначає, що вказаним рішенням суду першоі? інстанціі? в частині не застосування судом конфіскаціі? товару, як адміністративного стягнення за порушення митних правил, передбаченого санкцією ч.1 ст.483 МК Украі?ни, Тернопільська митниця не погоджується, вважає, що викладені в рішенні висновки суду є помилковими та не відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що судом не враховано положень ч.3 ст.465 МК Украі?ни, згідно із якою конфіскація товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, застосовується незалежно від того, чи є ці товари, транспортні засоби власністю особи, яка вчинила правопорушення.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, заслухавши адвоката Світлика О.М., який підтримав свою апеляційну скаргу, просять її задовольнити, апеляційну скаргу представника Тернопільської митниці заперечив, представник митниці свою апеляційну скаргу підтримала, апеляційну скаргу адвоката Світлика О.М. заперечила, адвокат Назаренко Я.В. апеляційну скаргу Тернопільської митниці заперечила, щодо апеляційної скарги адвоката Світлика О.М. поклалася на думку суду, приходжу до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Частиною першою ст.483 МК України передбачена відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів, або способів, що утруднюють виявлення таких товарів або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, відповідають вимогам закону та ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні матеріалів справи.

Так, судом встановлено, що 04.01.2023 року з метою ввезення на митну територію України, до відділу митного оформлення №2 митного посту «Тернопіль» Тернопільської митниці громадянином України, декларантом ОСОБА_2 через агента з митного оформлення ОСОБА_3 було подано електронну митну декларацію типу EE № UA403030/2023/000147 на товар: легковий автомобіль, який був у користуванні, марки «FORD», модель «FUSION», кузов НОМЕР_1 , 2004 року, вартість 1000 євро (згідно з курсом НБУ станом на 04.01.2023 року становить 38 537,80 грн.).

В якості підстави для подачі декларації зазначеного товару було додано документи, а саме договір купівлі-продажу №3334-2023 від 02.01.2023 року, де покупцем зазначено ОСОБА_2 , а продавцем - GERMA AUTOS (Industriestraat 46, 7482 EZ Haaksbergen), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, копію паспорта ОСОБА_2 , платіжне доручення ОСОБА_2 про сплату митних платежів.

15.01.2023 року через пункт пропуску Шегині - Медика, митного поста Мостиська Львівської митниці фірмою перевізником VISTA Sp.z о.о. (Polska, 53-445 Wroclaw, Szczesliwa 15/7) на транспортному засобі DW5TX90/DW5SP03 було ввезено легковий автомобіль марки «FORD», модель «FUSION», кузов НОМЕР_3 та подано для здійснення перетину товару наступні документи, а саме: CRM, свідоцтво про зняття з обліку (свідоцтво про передачу ТЗ - Kentekenbewijs deel II) № НОМЕР_4 , договір купівлі продажу (Umowa sprzedazy samochodu) від 13.01.2023 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, про що свідчать печатки на відповідних документах. 17.01.2023 року товар було доставлено до місця прибуття СТЗ ТОВ СМП фірма ВЕСТА, за адресою: м. Тернопіль, вул. Текстильна, 38, про що свідчить перепустка № 59 194 від 17.01.2023 року.

Для здійснення умовного завершення переміщення вантажу, Тернопільській митниці були надані документи, видані на ім`я ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), а саме: CRM, свідоцтво про зняття з обліку (свідоцтво про передачу ТЗ - Kentekenbewijs deel II) № НОМЕР_4 та договір купівлі продажу ( ОСОБА_6 ) від 13.01.2023 року, де покупцем є ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), а продавцем ОСОБА_7 .

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 від 23.01.2023 року, наданих Тернопільський митниці вбачається, що автомобіль «Ford Fusion» був придбаний 02.01.2023 року в місті Haaksbergen Голандія, покупцем вказаного автомобіля є він. Вартість транспортного засобу складає 1000 євро, транспортування здійснювалось ОСОБА_1 та/або його водіями.

В письмових поясненнях ОСОБА_1 від 24.01.2023 року, наданих Тернопільський митниці вказано, що він взяв замовлення на транспортування автомобіля марки «Ford Fusion», відібрав даний автомобіль 13.01.2023 року в місті Haaksbergen на фірмі «Germa Autos Indistriestraat».

ОСОБА_1 зазначив, що покупцем даного автомобіля є ОСОБА_2 , транспортування автомобіля здійснювалось польською компанією «Vista Sp. Z O.O.» місто Вроцлав, Польща. Коли він забрав автомобіль компанії, надав закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_1 для зняття в органах реєстрації. ОСОБА_1 вказав, що на автомобіль потрібно було зробити замитнення для перетину кордону, оскільки його прізвище було вказано в документах, тому замитнення він зробив на себе. Для перевезення автомобіля через кордон, замовник ОСОБА_2 дав доручення на водія ОСОБА_8 , громадянина Польщі.

Проаналізувавши докази у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 свідомо порушив встановлений Митним кодексом України порядок переміщення товарів через митний кордон України, подавши митному органу як підставу для переміщення товару договір купівлі продажу (Umowa sprzedazy samochody) від 13.01.2023, який містить неправдиві відомості про відправника (продавця) та отримувача (покупця), тому в його діях наявний склад порушення митних правил, передбачених ч.1 ст. 483 МК України.

Не заслуговують на увагу твердження апелянта ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_1 не був декларантом або и?ого уповноваженою особою чи перевізником, оскільки відповідно до пункту 8 ст.4 МК України декларант це особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування. Як ствердив ОСОБА_1 , замитнення для перетину кордону він зробив на себе.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_1 вказаний автомобіль доставив до місця прибуття, що підтверджує перепустка №59 194 від 17.01.2023 року, видана ОСОБА_1 на в`їзд в зону митного контролю вантажного відділу транспортного засобу, 09-PS-ТН, який доставив вантаж ОСОБА_1 з печаткою Тернопільської митниці.

При визначенні виду та розміру стягнення суд першої інстанції, відповідно до ст. 33, 34, 35 КУпАП правомірно взяв до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність та прийшов до вірного переконання, що на ОСОБА_1 слід накласти стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару, який був безпосереднім предметом порушення митних правил, оскільки це буде достатнім та необхідним для виховання правопорушника та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Необґрунтованими є твердження апелянта про те, що судом не враховано положень ч.3 ст.465 МК Украі?ни щодо конфіскації транспортного засобу, оскільки суд першої інстанції вірно вказав, що накладення додаткового адміністративного стягнення у виді конфіскації транспортного засобу суперечитиме положенням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції, а також висновкам, викладеним у рішенні КСУ від 05.07.2023 року та у рішеннях ЄСПЛ, зокрема не забезпечить справедливого балансу між вимогами публічних інтересів та захистом права власності особи, буде непропорційним і не узгоджуватиметься з принципом верховенства права.

Суд підставно вказав, що обмеження права власності у виді конфіскації майна має бути обумовлене захистом конституційного правопорядку, прав, свобод та гідності людини і громадянина, інтересів суспільства, держави, бути належним та необхідним заходом для досягнення такої легітимної мети, а також забезпечувати справедливий баланс між вимогами публічних інтересів та захистом права власності особи, не допускаючи надмірного впливу на адресатів, стосовно яких спрямоване зазначене обмеження, щоб бути сумісним зі ст.1 Першого протоколу.

У рішенні ЄСПЛ від 06.11.2008 року по справі «Ісмаїлов проти росії», визначено, що згідно з принципом верховенства права, який закріплений в усіх статтях Конвенції, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, стягнення повинно бути пропорційним, відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам. У випадку, якщо суд дійде висновку, що стягнення у вигляді конфіскації майна не забезпечить балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту права власності конкретної особи, то він має право не накладати таке стягнення навіть у випадку, коли воно передбачене положеннями МК України як обов`язкове.

За таких обставин, викладені в обґрунтування поданих апеляційних скарг доводи, з урахуванням наявних у справі доказів, не дають сумнівів в правильності висновків місцевого суду та не спростовують встановлені судом обставини, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

На підставі наведеного, керуючись ст.483 Митного кодексу України, ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги адвоката Світлика О.М. в інтересах ОСОБА_1 , представника Тернопільської митниці Державної митної служби України Лось О.Р. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 липня 2023 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя