Справа № 302/894/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.07.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю секретаря судових засідань Бізілі А. І., прокурора Дочинець В. І., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/704/21 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Рішка С. І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 14.09.2021.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , приватний підприємець, одружений, утримує одну неповнолітню дитину, депутат Синевирської сільської ради, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в користь держави в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

З протоколу про адміністративне правопорушення № 258 від 13.08.2021 та постанови судді від 14.09.2021 вбачається, що ОСОБА_1 , який будучи депутатом VІІІ скликання Синевирської сільської ради та будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, як суб`єкт декларування, згідно підпункту б) пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 1 ст. 45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, тобто після встановленого періоду декларування (до 01.04.2021), а саме 12.04.2021, опублікував на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію за 2020 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Рішко С. І. просить скасувати постанову суду від 14.09.2021 та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги, захисник посилається на те, що оскаржувана постанова була прийнята з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним та однобічним з`ясуванням фактичних обставин справи.Вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 , умисно не подав щорічну декларацію у встановлений законом строк. Зазначає, що у період часу з 08.03.2021 по 11.04.2021 на території Закарпатської області було запроваджено «червоний» рівень епідемічної небезпеки,

-2-

а до 08.03.2021 тривав «помаранчевий» рівень епідемічної небезпеки, у зв`язку з чим більшість установ та організацій працювали в обмеженому режимі, наведенні обставини перешкодили ОСОБА_1 своєчасно отримати довідку про доходи дружини ОСОБА_3 за основним місцем роботи та відомості від АТ КБ «Приватбанк» про реквізити рахунків та залишок коштів на них. Просить врахувати, що довідку про доходи ОСОБА_3 отримала лише 12.04.2021, після чого ОСОБА_1 невідкладно вніс необхідні відомості та подав декларацію. ОСОБА_1 мав намір своєчасно подати декларацію, однак з незалежних від нього причин був позбавлений можливості це зробити. Наведені обставини, на його думку, виключають притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, та наявність в його діях складу корупційного правопорушення, зважаючи на те, що корупційним правопорушенням є виключно умисел. Також в апеляційній скарзі захисник зазначає, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки у нього були відсутні мотиви вчинити порушення закону, він не бажав його порушувати та настання негативних наслідків від діяння, що перебувало поза його волею. Окрім іншого, захисник просить врахувати, що у матеріалах справи відсутні докази щодо повноважності оперуповноваженого ОСОБА_4 на складання проколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, а також докази повноважності прокурора Самолюк М. В. на участь у розгляді справи. Суд у постанові послався на докази, які відсутні у матеріалах справи, зокрема рішення Синевірської сільської ради № 1 від 26.11.2020, а інша частина доказів, які містяться у справі є неналежними та недопустимими, оскільки подані не в оригіналах, а в копіях, які не засвідчені у встановленому законом порядку.

Також, захисник-адвокат Рішко С. І. також порушує питання про поновлення строку апеляційного оскарження. Обґрунтовує тим, що не зважаючи на обов`язкову участь ОСОБА_1 під час розгляду справи, суд першої інстанції розглянув таку у його відсутності, при цьому належним чином не повідомив останнього про час та місце слухання справи. Суд неправомірно послався у постанові про належне повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи шляхом надіслання смс-повідомлення, оскільки ОСОБА_1 не дав своєї згоди на повідомлення його про розгляд справи шляхом надіслання смс-повідомлень. Таким чином суд порушив права ОСОБА_1 , передбачені ст. 268 КУпАП. Копію постанови суду, ОСОБА_1 отримав 30.09.2021, що підтверджується поштовим відправленням.

Будучи неодноразово належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Рішко С. І. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися. Останні судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Рішка С. І., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП.

-3-

Заслухавши пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має з таких підстав.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні під час розгляду справи щодо нього, та відсутні дані про своєчасне отримання ним копії постанови, що перешкодило йому вчасно її оскаржити, інших доказів, ніж ті, які зазначені в апеляційній скарзі, щодо дати отримання постанови судді від 14.09. 2021, в матеріалах справи відсутні.

З врахуванням наведеного, з метою недопущення порушення права на захист особи та доступ до правосуддя, доводи апеляційної скарги щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає поважними, а клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови таким, що підлягає до задоволення і такий строк поновлюється.

Обставини, за яких ОСОБА_1 скоїв передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП адміністративне корупційне правопорушення, у постанові судді першої інстанції зазначені правильно, кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відповідає зібраними у справі, дослідженими суддею, наведеними у постанові й перевіреними в апеляційному суді доказами.

Протоколом про адміністративне правопорушення № 258 від 13.08.2021 стверджується, що ОСОБА_1 , який будучи депутатом VІІІ скликання Синевирської сільської ради та будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення пов`язані з корупцією, як суб`єкт декларування, згідно підпункту б) пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 1 ст. 45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, тобто після встановленого періоду декларування (до 01.04.2021), а саме 12.04.2021 опублікував на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію за 2020 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Факт того, що ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією та зобов`язаний подавати електронні декларації підтверджується: копією постанови про визнання депутатів Синевирської сільської ради обраними № 262 від 16.11.2020.

Обставина щодо обов`язку подання щорічної декларації ОСОБА_1 та його захисником Рішком С. І. не заперечується.

Факт несвоєчасного подання ОСОБА_1 електронної декларації за 2020 рік підтверджується повідомленням № 02-36400 від 07.04.2021 про несвоєчасне подання декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; послідовністю дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_1 у період з 01.01.2021 по 12.04.2021; письмовими поясненнями ОСОБА_1 .

Вищенаведені докази в супереч доводам захисника Рішка С. І., не викликають будь-які сумніви щодо їх походження та достовірності і в їх сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП адміністративного правопорушення - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

-4-

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що оперуповноважений 1-го сектору Управління стратегічних розслідувань в Закарпатській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Мевша Ю. В., була упередженою при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу, що в неї були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення чи фальсифікації протоколу, і що вона зацікавлена у результатах розгляду справи, на такі дані не вказується як в апеляційній скарзі, так і не вказувала сторона захисту, відповідно, під час розгляду справи апеляційним судом, у зв`язку із чим, апеляційний суд доходить висновку, що оперуповноважена Мевша Ю. В. при виконанні своїх функціональних обов`язків діяла у межах наданих їй повноважень.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений не уповноваженою особою, то вказані доводи є також безпідставними.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» спеціально уповноваженими суб`єктами у сфері протидії корупції є органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції

Відповідно до ст. 255 КУпАП органи внутрішніх справ (Національної поліції) мають право складати протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 172-4 - 172-9, 172-9-2 КУпАП (за винятком правопорушень, вчинених службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище).

Доводи апеляційної скарги про те, що при поданні декларації у діях ОСОБА_1 був відсутній умисел на вчинення адміністративного правопорушення, оскільки пропуск терміну подачі електронної щорічної декларації за 2020 рік стався з поважних причин, а саме, у зв`язку з несвоєчасним отримання необхідних документів, необхідних для заповнення декларації, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП адміністративного правопорушення, суб`єктивною стороною якого є як умисел, так і необережність.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що про обов`язок подати декларацію ОСОБА_1 було повідомлено окремим листом ще 11.02.2021.

До поважних причин слід відносити обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення певних дій у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Як вбачається з долученої до апеляційної скарги довідки про доходи ОСОБА_3 , така видана ВК Синевірської сільської ради Хустського району Закарпатської області. В той же час, встановлення на території регіону «червоного» рівня епідемічної небезпеки не зупиняло роботу органів виконавчої влади та місцевого самоврядування, а лише встановлювало певні обмеження у режимі їх роботи, тобто, наведене свідчить про те, що в цілому ОСОБА_1 мав змогу своєчасно отримати інформацію про доходи своєї дружини ОСОБА_5 .

Тобто, законодавчі обмеження не створювали йому об`єктивних перешкод для своєчасного вчинення дій, направлених на виконання обов`язку, визначеного ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

Також, на переконання апеляційного суду, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості безперешкодно отримати інформацію про наявні в нього рахунки та залишок коштів на них, у тому числі за допомогою Інтернет-банкінгу. Окрім того, з оглянутої в Єдиному державному реєстрі декларацій - декларації ОСОБА_1 за 2020 вбачається, що у розділі 12.1 Банківські та інші фінансові установи, у яких відкрито рахунки суб`єкта декларування або членів його сім`ї відсутня інформація про будь-які рахунки, у тому числі ті, які належать ОСОБА_1

-5-

Таким чином, доводи апеляційної скарги, на які посилається захисник, як на поважну причину несвоєчасного подання декларації, не виправдовують його бездіяльності щодо своєчасної подачі декларації і такі жодним чином не впливають на висновок судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного корупційного правопорушення та про кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що у ОСОБА_1 було достатньо часу для подання електронної декларації тавідсутні докази наявності обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення певних дій у встановлений строк.

При цьому варто зауважити, що згідно наявних у матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_1 , останній вказував на зовсім інші причини, які перешкодили йому своєчасно подати декларацію, ніж ті, які зазначені в апеляційній скарзі.

Долучені захисником Рішком С. І. під час апеляційного розгляду документи, наявні в матеріалах справи та були предметом оцінки суду першої інстанції, якими і підтверджено факт несвоєчасного подання ОСОБА_1 щорічної декларації за 2020 рік.

Інших доказів, які б свідчили про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи в апеляційній скарзі не наведено.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,.

Апеляційним судом перевірені доводи захисника щодо порушення судом першої інстанції положень ст. 268 КУпАП.

За змістом ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий i відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним i безстороннім судом, встановленим законом.

У статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

-6-

Суд повинен контролювати процесуальну поведінку осіб, які беруть участь у справі, а значить обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, а також нести відповідальність за зловживання правом. В прямі обов`язки осіб, що беруть участь у справі, входить дотримання процесуальної дисципліни на протязі всього провадження у справі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 своїм особистим підписом засвідчив факт обізнаності щодо складання відносно нього протоколу, ознайомлення з його змістом, та підтвердив правильність зазначеної в протоколі адреси його проживання та номеру мобільного телефону.

Відповідно до довідки про доставку SMS-повідомлення, судову повістку про виклик до суду на 15 год 20 хв - 14.09.2021, доставлено ОСОБА_1 - 30.08.2021.

Апеляційний вважає слушними доводи захисника про те, що суд першої інстанції повідомив ОСОБА_1 у спосіб, який передбачає отримання попередньої згоди від особи, якої ОСОБА_1 фактично не надавав, оскільки у матеріалах справи відсутня відповідна заява ОСОБА_1 , в той же час дана обставина, в цілому, не виключає того, що суд першої інстанції вжив заходи, щоб повідомити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, про розгляд справи.

Крім того, права ОСОБА_6 було поновлено при апеляційному перегляді, під час, якого він не був обмежений у правах, передбачених ст. 268 КУпАП, в тому числі і в праві бути присутнім в апеляційному суді, приймати участь у дослідженні матеріалів справи, висловлювати заперечення з приводу оцінених судом першої інстанції доказів, якими суду першої інстанції обґрунтував свої висновки тощо.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі захисника Рішка С. І. не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені. Доводи апеляційної скарги з приводу неналежності окремих доказів носять формальний характер та такий висновок не спростовують.

Вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суддя врахував характер та ступінь адміністративного правопорушення, особу правопорушника, обставини справи й призначив останньому адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції вищевказаної статті, яке є справедливим і таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення .

-7-

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга захисника-адвоката Рішка С. І. в інтересах ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що захисником не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника-адвоката Рішка С. І. про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити та поновити захиснику Рішку С. І. строк на апеляційне оскарження постанови суду від 14.09.2021.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Рішка С. І. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 14.09.2021 щодо ОСОБА_7 ,-без змін.

Постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя