Справа № 163/154/22 Провадження №33/802/348/23 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2023 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., розглянувши апеляційну скаргу захисника Гордієнко Т.В. на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 25 серпня 2022 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.481 МК України із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді конфіскації в дохід держави автобуса марки «Van Hool», польський номерний знак НОМЕР_1 , стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 496 гривень 20 копійок судового збору.

Не погоджуючись із судовим рішенням, захисник Гордієнко Т.В. подала апеляційну скаргу, в якій просила поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки про наявність судового рішення ОСОБА_1 дізнався 20.04.2023, тому відповідно до ст.294 КУпАП останнім днем для подачі апеляційної скарги є 30 квітня 2023 року.

Перевіривши матеріали справи та доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, доходжу висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню з таких підстав.

У своєму клопотанні захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, зазначаючи, що ОСОБА_1 копію оскаржуваної постанови не отримував, в судовому засіданні не був присутній, а про наявність судового рішення дізнався 20.04.2023.

Однак такі доводи повністю суперечать вимогам ч.2 ст.294 КУпАП, згідно з якими постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення.

Отже, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення, а не з моментом отримання особою копії постанови.

25 серпня 2022 року під час розгляду справи у Любомльському районному суді Волинської області ОСОБА_1 присутній не був (а.с.49-50).

В даній справі відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП строк на апеляційне оскарження закінчився 05 вересня 2022 року (з урахуванням неробочих днів).

Апеляційну скаргу на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 25 серпня 2022 рокузахисник Гордієнко Т.В. подала через засоби поштового зв`язку лише 29 квітня 2023 року, що стверджується штемпелем на конверті «Укрпошта», доданим до апеляційної скарги, тобто із пропуском строку на апеляційне оскарження, який закінчився 05 вересня 2022 року (із урахуванням неробочих днів).

Отже, апелянт більш як на сім місяців пропустив строк апеляційного оскарження, визначений положеннями ч.2 ст.294 КУпАП.

Доводи клопотання про те, що ОСОБА_1 не був присутній в судовому засіданні та про існування оскаржуваної постанови дізнався 20.04.2023 не є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки такі доводи повністю суперечать приписам ч.2 ст.294 КУпАП.

Як убачається із матеріалів справи ОСОБА_1 повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи (а.с.19-21, 42, 43).

Однак у судові засідання місцевого суду ОСОБА_1 жодного разу не з`явився та про поважність причин своєї неявки місцевий суд не повідомляв.

Також матеріали справи не містять жодних його клопотань про відкладення розгляду справи.

Отже, доводи клопотання професійного учасника судового провадження - захисника Гордієнко Т.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження не ґрунтуються на приписах чинного законодавства, оскільки суперечать вимогам ч.2 ст.294 КУпАП та не відповідають матеріалам справи, а тому клопотання до задоволення не підлягає.

Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положеннями ч.2 ст.294 КУпАП визначено, що апеляційна скарга, подана після закінчення десятиденного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Підсумовуючи наведені обставини та положення ч.2 ст.294 КУпАП, необхідно відмовити у задоволенні клопотання захисника Гордієнко Т.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 25 серпня 2022 року щодо ОСОБА_1 та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника Гордієнко Т.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 25 серпня 2022 року щодо ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов