Справа № 129/480/23
Провадження по справі № 3/129/411/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.07.2023 року м. Гайсин

Суддя Гайсинського районного суду Вінницької області Дєдов С.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працівника Філії «Птахокомплекс» ТОВ «Вінницька птахофабрика», паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Гайсинським РВ УМВС України у Вінницькій області 02.06.2008 р., до адміністративної відповідальності раніше не притягувався, -

у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

Установив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 133682 від 21.01.2023 р., ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за те, що він 21.01.2023 р. о 21:45 год. по вул. Центральна в с. Ярмолинці Гайсинського району Вінницької області, керував автомобілем «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота), на вимогу працівника поліції відмовився пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав та заперечив повністю, пояснив, що 21.01.2023 р. після закінчення робочого дня на Філії «Птахокомплекс» ТОВ «Вінницька птахофабрика» він, ОСОБА_1 (користувач автомобіля ВАЗ 2199, д.н.з. НОМЕР_2 ) та його колеги ОСОБА_2 мешкає в с. Харпачка Гайсинського району Вінницької області, ОСОБА_3 мешкає в с. Ярмолинці Гайсинського району Вінницької області, після закінчення робочого дня вирушили додому на вказаному вище автомобілі, за кермом якого знаходився до м. Ладижин Вінницької області особисто він ОСОБА_1 .

В місті Ладижин Вінницької області здійснили зупинку біля магазину-кафе, де, попередньо домовившись з ОСОБА_2 про те, що останній далі буде керувати автомобілем, він, ОСОБА_1 із ОСОБА_3 вжили слабоалкогольний напій (пиво).

Через деякий час, вони втрьох, під керуванням ОСОБА_2 , вирушули з м. Ладижина Вінницької області і здійснили зупинку в с. Ярмолинці Гайсинського району Вінницької області, де мешкає ОСОБА_3 .

В будинку ОСОБА_3 останній і та він, ОСОБА_1 вживали алкогольні напої, після чого він, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 після чого вони вирушили додому в с. Харпачку Гайсинського району Вінницької області.

Виходячи з будинку, він, ОСОБА_1 попросив у ОСОБА_2 , щоб останній заводив двигув автомобіля «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_2 , однак завести двигун йому не вдалося.

В цей час, до автомобіля під`їхав екіпаж поліції та запитав, що сталось, на що вони розповіли про вихід із ладу авто, після чого поліція поїхала далі.

З огляду на те, що ремонтування на місці не дало жодного результату та оскільки ОСОБА_3 проживає по АДРЕСА_1 , вони по цій вулиці вирішили спробувати завести автомобіль за допомогою штовхання, за кермом якого був не він, ОСОБА_1 , що також не дало жодного результату.

В подальшому, під`їхав екіпаж поліції та з огляду на те, що автомобіль стоїть в іншому місці (неподалік попереднього) та на те, що він, ОСОБА_1 сидить на пасажирському сидінні поліцейський почав говорити, що він, ОСОБА_1 водій і що керував транспортним засобом та в стані алкогольного сп`яніння. Вимагав посвідчення водія та пройти огляд на стан сп`яніння, на що він, ОСОБА_1 дав відмову з посилання на те, що він не керував транспортним засобом, тим більше він не справний.

Щодо того, що він, ОСОБА_1 був у стані алкогольного сп`яніння 21.01.2023 р. він не заперечував, однак категорично заперечував те, що керував транспортним засобом, який тим більше був у несправному вигляді, що не заперечувалось поліцейськими, одного та потім другого екіпажу. Більше того, несправність також підтверджується і тим, що даний автомобіль було відбуксировано автомобілем поліції до блок-посту в с. Ярмолинці Гайсинського району Вінницької області.

Вказане також можуть підтвердити вказані вище свідки, а також безліч інших, які за потреби можуть з`явитись до суду.

Однак, не дивлячись на те, відносно нього, ОСОБА_1 поліцейським 21.01.2023 р. було складено, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення про вчинення ним, ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. При цьому, відбирались у не зрозумілих йому осіб пояснення та про їх існування не зазначено в протоколі.

В той же час, щодо відсутності правових підстав для притягнення його, ОСОБА_1 до відповідальності за, нібито, правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, звертає увагу на наступне.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто, доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин:

- керування транспортним засобом

- перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного) або керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння і відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

Чинне законодавство, в тому числі і Правила дорожнього руху не містить визначення терміну «керування транспортним засобом». Таке визначення було наведено в п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Відповідно до п. 1 ст. 8 Конвенції про дорожній рух, яку ратифіковано із застереженнями і заявами Указом Президії ВР УРСР № 2614-VIII від 25.04.74, (далі за текстом Конвенція про дорожній рух) «Кожний транспортний засіб чи склад транспортних засобів, які знаходяться в русі, повинні мати водія».

В рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.2019 Верховного суду Касаційного адміністративного суду зазначено про те, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі. Тобто наявність посвідчення водія є обов`язковою умовою для визначення особи як водія.

Пунктом 1.10 ПДР передбачено, що транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності (Постанова Верховного суду України від 10.07.2020 року. Справа № 420/647/19).

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 04.03.2019 у справі №199/7360/17(2-а/199/252/17).

За загальним правилом не можуть братись до уваги докази, одержані із порушенням порядку, встановленого для їх отримання.

Відповідно до вимог п.2.5. Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, вимогу працівника поліції про проходження огляду на стан сп`яніння за місцем зупинки транспортного засобу можна вважати законною за сукупності таких умов:

- здійснення особою керування транспортним засобом, тобто забезпечення шляхом впливу на системи управління транспортним засобом його руху;

- зупинки транспортного засобу у встановленому статтею 35 Закону України «Про національну поліцію» порядку і підставах, що, зокрема підстава зупинки у виді порушення ПДР України, має бути у встановленому порядку задокументовано;

- наявність у водія ознак сп`яніння, що визначені пунктами 3,4 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Звертає увагу, що адміністративні матеріали справи не містили достатніх, належних та допустимих доказів керування ним, ОСОБА_1 21.01.2023 р. транспортним засобом «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ч. 1 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Керуючись принципом презумпції невинуватості, діючому в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягається до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно із статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права в Україні, кожному гарантовано право на справедливий суд, тобто кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Керуючись положеннями ч. 1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 p., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 p., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 p.), суд виходить з того, що як і у кримінальному провадженні, суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання належить вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»),

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 p. (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви щодо її винуватості повинні тлумачитись на користь цієї особи.

Оцінюючи вищевикладене, він, ОСОБА_1 вважає, що зібрані поліцейським докази не доводять факту керування ним, ОСОБА_1 , транспортним засобом з ознаками алкогольного та наркотичного сп`яніння, відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння, що виключає наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підтвердження його доводів та аргументів надав аналогічну судову практику, зокрема, місцевих судів Вінницької області. Вінницького апеляційного суду та Київського апеляційного суду.

Також, Верховний Суд в постанові від 20.05.2020 у справі № 524/5741/16-а дійшов висновку, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень

Крім того, вважав за необхідне зауважити про те, що він, ОСОБА_1 одружений та має на утриманні трьох малолітніх дітей (копії свідоцтв додає).

Отже, вразі притягнення його до адміністративної відповідальності за неправдиве правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, та з огляду на скрутне матеріальне становище, тим більше у воєнний стан та стан війни, моя сім`я опиниться у невизначеному стані. Більше того, в разі позбавленням права керування транспортними засобами, він втратить роботу, оскільки місця виконання моїх обов`язків постійно змінюються та потребують особистого транспорту, а втрата роботи в такий нелегкий час для України нанесе дуже великих втрат для його сім`ї, зокрема малолітнім дітям.

Отже, враховуючи вищевикладене, на його думку, справа щодо нього, ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

05.07.2023 р. особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав до суду письмову заяву, в якій просив справ закрити на підставі п.1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутність події і складу правопорушення, та просив долучити рішення Гайсинського районного суду Вінницької області №129/415/23 від 27.04.2023 р., за яким визнано незаконною та скасовано постанову серії БАД № 234563, винесену 21.01.2023 р. інспектором сектору реагування патрульної поліції Гайсинського районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області Чагуром А.О. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн., провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КпАП України, закрити. Вказаним рішенням суду було доведено в судовому порядку, що він, ОСОБА_1 , 21.01.2023 р. о 21:45 год. по вул. Центральна в с. Ярмолинці Гайсинського району Вінницької області, не керував автомобілем «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у зв`язку із чим і скасовано постанову серії БАД № 234563, винесену 21.01.2023 р. інспектором сектору реагування патрульної поліції Гайсинського районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області Чагуром А.О. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

З урахуванням пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , досліджених доказів та вимог закону визнаю за необхідне справу закрити з таких міркувань.

Відповідальність водія транспортного засобу за ч.1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, лише за відмову пройти у встановленому законом порядку огляд на стан сп`яніння і тільки за умови дотримання працівниками поліції визначеної законом процедури.

Згідно із нормативно-правовим актом, який на даний час в Україні регламентує порядок, питання та особливості щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння - Інструкція про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 09.11.2015 р. (далі Інструкція), визначено, що п. 6 розділу ІІ цієї Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться в присутності двох свідків; не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Відповідно до вимог КУпАП, одним із завдань провадження у адміністративних справах є забезпечення судами своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин, передбачених ст.ст. 247 і 280 КУпАП.

Згідно із ст. 280 КУпАП суди при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, мають також з`ясовувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв`язку між діянням і виконанням особою повноважень, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Суди мають також з`ясовувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв`язку між діянням і виконанням особою повноважень, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Згідно із ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю Суд враховує.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд.

За своєю структурою стаття 6 Конвенції в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Розглядаючи дану конкретну ситуацію і досліджуючи питання про розповсюдження гарантій статті 6 Конвенції на даний випадок, Суд звертає увагу, що виходячи з прецедентної практики Європейського Суду з прав людини хоч і за національним законом ОСОБА_4 притягується до адміністративної відповідальності, йому пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні Європейським Судом, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Зокрема, в даному випадку Судом враховується, що адміністративне стягнення у виді штрафу, разом з позбавленням права керування транспортним засобом, мають каральний і стримуючий характер.

Досліджуючи та оцінюючи надані у справі докази суд дійшов таких висновків.

Додані до протоколу сім файлів на DVD-RW диску із відеозаписами, є неналежними та недопустимими, оскільки ці відеозаписи не містять доказів керування ОСОБА_1 автомобілем «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 21.01.2023 р. о 21:45 год. по вул. Центральній в с. Ярмолинці Гайсинського району Вінницької області; крім того, ОСОБА_1 на відеозаписі повідомив, що транспортним засобом не керував, а сидів в якості пасажира, - з правої сторони на передньому сидінні.

Крім того, складена працівником поліції 21.01.2023 р. о 22:30 год. постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії БАД №234563, на підставі якої ОСОБА_1 поставлено за вину, що він порушив вимогу пункт 2.1. Правил дорожнього руху, а саме 21.01.2023 р. о 21:45 год. в с. Ярмолинці Гайсинського району Вінницької області по вул. Центральній, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн., до уваги не приймається, оскільки рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області №129/415/23 від 27.04.2023 р. визнано незаконною та скасовано постанову серії БАД № 234563, винесену 21.01.2023 р. інспектором сектору реагування патрульної поліції Гайсинського районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області Чагуром А.О. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн., провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КпАП України, закрити.

Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області №129/415/23 від 27.04.2023 р., набрало законної сили 29.05.2023 р.

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний достатнім і належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

За таких обставин протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №133682 від 21.01.2023 р. відхиляється судом як доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Оскільки особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не визнає та заперечує свою винуватість у скоєнні ним вказаного адміністративного правопорушення, наполягав на його невинуватості; враховуючи те, що суд встановлює наявність чи відсутність події і складу адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи виключно на підставі доказів, а обов`язок щодо збирання доказів покладається виключно на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, а обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а доданим до матеріалів справи документам надана оцінка як неналежним та недопустимим доказам, а матеріали справи не містять інших беззаперечних, достатніх, допустимих, достовірних доказів про те, що ОСОБА_1 21.01.2023 р. о 21:45 год. по вул. Центральна в с. Ярмолинці Гайсинського району Вінницької області, керував автомобілем «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота), але від проходження у встановленому законом порядку огляду для водія на стан сп`яніння відмовився, то за таких обставин, суд приходить до переконання про недоведеність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно останнього підлягає закриттю на підставі п.1) ч. 1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. п. 1 ч. 1 ст. 247, 280, 283, 284 КУпАП,

Постановив:

Закрити справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1) ч. 1 ст.247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: