Житомирський апеляційний суд
Справа №295/3620/23 Головуючий у 1-й інст. Болейко А. П.
Категорія ч. 1 ст. 173-2 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2023 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участю: захисника потерпілої адвоката Савіцької А.О., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника Ткачук Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Савіцької Анни Олегівни, поданої в інтересах ОСОБА_2 на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 30 березня 2023 року, якою закрито провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом від 23.03.2023, 22 березня 2023 року о 10 годині ОСОБА_1 , перебуваючи у АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_2 , а саме: ображала словами брутальної лайки та погрожувала вбити, чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру. Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 30 березня 2023 року закрито провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Савіцька А.О., яка діє в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати прийняти нову постанову, якою притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи. Вважає помилковим твердження суду про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки дії ОСОБА_1 містять систематичний характер, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, терміновим заборонним приписом.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників, які з`явилися у судове засідання, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя суду першої інстанції має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддею місцевого суду зазначені вимоги закону при розгляді справи стосовно ОСОБА_1 виконані в повному обсязі.

Відповідно до положень частини 1 статті 173-2 КУпАП вчинення насильства в сім`ї полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Пунктом 3 частини 1статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року визначено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п. 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017, психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Пунктом 17 ст. 1 вказаного Закону передбачено, що фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного та фізичного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному чи фізичному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання до іншої особи не формують собою домашнє насильство, а утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи або якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

До того ж, нормами КУпАП визначено форму і основні елементи протоколу про адміністративне правопорушення та змісту постанови, що приймається в конкретній справі. У них повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення та відомості, необхідні для розгляду справи, зокрема, дані про час, місце вчинення адміністративного правопорушення, його суть, дані про свідків і потерпілих, їх пояснення, а якщо правопорушенням спричинено матеріальну шкоду, про це також зазначається у процесуальних документах, тобто всі обставини правопорушення, отримані на підставі дослідження та оцінки доказів в їх сукупності, обґрунтування наявності складу правопорушення.

Таким чином, протокол є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій, і є одним із основних джерел доказів.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення, 22 березня 2023 року о 10 годині ОСОБА_1 , перебуваючи у АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_2 , а саме: умисні дії психологічного характеру, ображала словами брутальної лайки та погрожувала вбивством, чим завдала їй психологічних страждань, унаслідок чого могло бути завдано шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_2 . Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 1).

На підтвердження вини ОСОБА_1 в матеріалах справи містяться лише пояснення її матері.

В протоколі ОСОБА_1 написала, що ніякого домашнього насильства не було, її брат з мамою хочуть посадити її в тюрму, вона маму не била.

В судових засіданнях, як районного суду так і апеляційного суду ОСОБА_1 вину не визнала, оскільки не вчиняла домашнє насильство відносно своєї матері.

Свідок ОСОБА_3 будучи допитаним в судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що особисто викликав працівників поліції на прохання матері ОСОБА_4 і зі слів останньої знає, що сестра постійно свариться з матір`ю, ображає її та створює несприятливі умови для спільного проживання в квартирі. При конфлікті, що мав місце 22.03.2023 близько десятої години ранку присутнім не був, проте особисто чув образливі слова сестри на адресу матері того ж дня, але близько 17-18 годин вечора.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення складений працівниками поліції щодо подій, які мали місце 22.03.2023 о 10.00 годині ранку. При цьому, в порушення вимог ст. 256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення не встановлено жодного свідка вищевказаних подій, який міг би надати покази з метою встановлення об`єктивної істини по даній справі.

Оцінюючи наведене, апеляційний суд вважає, що обставини домашнього насильства, описані у протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Оскільки об`єктивна сторона правопорушення не розкрита, суд самостійно не може це встановлювати, беручи на себе функції обвинувачення.

Разом з цим, апеляційний суд вважає, що наявність конфлікту не завжди свідчить про домашнє насильство.

Будь яких інших достовірних і належних доказів того, що ОСОБА_1 вчинила дії, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП № 551205 від 22.03.2023 (а. с. 1) матеріали даної справи не містять.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що в матеріалах справи не достатні докази об`єктивного характеру, які підтверджують в діях ОСОБА_1 наявність ознак, передбачених диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП, окрім пояснень ОСОБА_2 .

Доводи захисника викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час перегляду апеляційним судом.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування постанови судді місцевого суду.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Савіцької Анни Олегівни, поданої в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Богунського районного суду м.Житомира від 30 березня 2023 року - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й.Григорусь