Справа № 750/3933/23 Головуючий у 1 інстанції Сапон А. В.
Провадження № 33/4823/355/23
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2023 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді Салая Г.А.,

захисника Данича О.С.,

особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 квітня 2023 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий по АДРЕСА_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто ОСОБА_1 на користь держави 536 грн. 80 коп. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 19.03.2023 о 17.10 год. ОСОБА_1 , по вул. Гонча в м. Чернігові, керував транспортним засобом марки «БМВ 524» номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам чинного законодавства та ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що місцевий суд розглянув справу без його участі, не впевнившись, що він належним чином повідомлений, адже повістку на 12.04.2023 він отримав лише 13.04.2023. Крім того, у цей час він перебував на стаціонарному лікуванні у лікарні.

Вказує, що наявність ознак наркотичного сп`яніння у нього не підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Так, у працівників поліції були відсутні підстави зупиняти автомобіль під його керуванням, причину зупинки йому не повідомили, від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі він не відмовлявся, але поліцейські, вимкнувши відеозапис, умовили його відмовитись від проходження огляду, пояснивши, що так буде краще для нього і для них, бо займе багато часу і запросили двох свідків, яких не відеозаписі не видно. Це підтверджується відеозаписом, який переривається.

Крім того, вказує, що у протоколі та постанові не правильно вказано час керування ним транспортним засобом, оскільки саме о 17 годин 10 хвилин він автомобілем не керував.

Заслухавши пояснення апелянта, захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції вимоги зазначених норм Кодексу України про адміністративні правопорушення в повному обсязі не дотримано.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 038529 від 19.03.2023 ОСОБА_1 , 19.03.2023 о 17.10 год. по вул. Гонча в м. Чернігові, керував транспортним засобом марки «БМВ 524» номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Проте суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки такий висновок не відповідає фактичним обставинам справи та не узгоджуються із наявними в матеріалах справи доказами, які були неповно досліджені судом з точки зору їх допустимості.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Суд першої інстанції як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 038529 від 19.03.2023 відносно останнього, відеозапис вказаної події, які зафіксовані на відеокамеру працівниками поліції та інші матеріали справи.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, працівниками поліції в даному випадку було порушено вимоги Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103, оскільки, відповідно до п. 5 в акті огляду зазначаються результати огляду на стан алкогольного сп`яніння проведеного на місці, однак, в разі відмови особи від проходження такого огляду на місці, відповідно до п. 6 цього Порядку, водій направляється поліцейськими для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Крім того, наявні в матеріалах справи відеозаписи працівників патрульної поліції відносно ОСОБА_1 у порушення п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року, не є безперервними і послідовними, в зв`язку з чим, з наявних відеозаписів неможливо встановити усі обставини події.

При цьому, а ні в протоколі про адміністративне правопорушення, а ні в інших матеріалах справи про адміністративне правопорушення не міститься даних щодо технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис, а тому, на переконання суду апеляційної інстанції, зазначений відеозапис, поданий поліцією на підтвердження факту порушення водієм правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що протокол про притягнення до адміністративної відповідальності та матеріали справи не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

З переглянутого відеозапису, зафіксованого на відеокамеру працівниками поліції, вбачається, що водій ОСОБА_1 спочатку погодився пройти огляд на стан сп`яніння, а пізніше, у присутності двох свідків, відмовився від проходження огляду. Після цього поліцейськими водію роз`яснено права та складено протокол про адміністративне правопорушення.

Однак на відеозаписі чітко видно, що після надання водієм згоди на проходження огляду у медичному закладі, запис переривався і після поновлення запису водій вже в присутності двох свідків відмовляється пройти огляд на стан сп`яніння, що узгоджується з доводами апеляційної скарги.

Вищенаведені докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП апеляційний суд визнає недопустимими, оскільки вони отриманні з порушенням вимог закону, а будь-яких інших доказів, які б беззаперечно доводили вину останнього у вчинені інкримінованого йому правопорушення, матеріали справи не містять.

У свою чергу, згідно з вимогами ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001року,«Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Крім того, згідно наданої на запит Чернігівського апеляційного суду інформації КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» від 29.05.2023 ОСОБА_1 за допомогою до лікарів диспансерного відділення не звертався, що підтверджує доводи апелянта про невживання ним наркотичних речовин.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не підтверджуються наявними у справі і наданими суду доказами, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам.

За таких обставин, апеляційний суд немає процесуально-правових підстав для відхилення доводів апелянта, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню, як незаконна й необґрунтована.

Тому, ураховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, апеляційний суд констатує істотні порушення при оформленні протоколу, матеріалів справи та судовому розгляді справи, що є підставою для скасування оскарженої постанови і закриття справи за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Керуючись ст., ст. 245, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 квітня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, та закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяГ. А. Cалай