Справа № 344/1152/23
Провадження № 33/4808/287/23
Категорія ст. 124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лазарів О. Б.
Суддя-доповідач Гриновецький
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М. з участю ОСОБА_1 та його захисника Микулича І.В., потерпілого ОСОБА_2 і його представника Васютина Я.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Микулича І.В. на постанову Івано-Франківського міського суду від 22.03.2023 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1

визнаний винуватим за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП та на підставі ст.36 КУпАП на нього накладено остаточне адміністративне стягнення у вигляді штрафу 3400 грн.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 12 січня 2023 року о 17-00 год. в м. Івано-Франківську, по вул. Юності, 57, керуючи автомобілем "Renault Logan" НОМЕР_1 , під час зміни напрямку руху не переконався в безпеці та під час перестроювання проявив неуважність і допустив зіткнення з автомобілем "BMW " НОМЕР_2 , чим порушив п.п. 2.3 б), 10.1., 10.4., 10.3. ПДР України, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками. Після цього, він залишив місце події, чим порушив п.2.10.а) ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник Микулич І.В. оспорює законність й обґрунтованість постанови судді. Вважає, що постанова винесена з порушенням норм процесуального закону та неправильним застосуванням норм матеріального права. Суддя неповно з`ясував фактичні обставини справи, не надав належної оцінки доказам та обставинам, свідченням свідка, підійшов формально до вирішення справи. У протоколі не зазначено будь-якого іншого учасника, окрім ОСОБА_1 . Він виконував поворот ліворуч, заборонених знаків та ліній не було, завчасно увімкнув покажчик повороту ліворуч, зайняв крайнє ліве положення на проїзній частині та мав виконати маневр повороту ліворуч, при виконанні вказаного маневру перед автомобілем жодних транспортних засобів не було ні в попутному ні в зустрічному напрямках. В справі відсутня схема місця ДТП. Протоколи складені із грубим порушенням приписів встановлених чинним законодавством і вони не відображають об`єктивно всі обставини події. ОСОБА_1 в стресовій ситуації на місці події погодився відшкодувати збитки, про що написав відповідну розписку, у зв`язку з цим працівники поліції учасники ДТП не викликались. Враховуючи наведені обставини, просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.

До початку судового засідання від представника потерпілого Васютина Я.В. надійшло заперечення на апеляційну скаргу в якому він вказує, що заперечення ОСОБА_1 своєї винуватості у ДТП, які містить апеляційна скарга, слід розцінювати виключно як спробу уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі апелянтом перекручено пояснення допитаного судом свідка ОСОБА_3 , який в дійсності повідомив суду, що самого зіткнення транспортного засобу марки Рено Логан з транспортним засобом марки БМВ він не бачив. Враховуючи наведене просить апеляційну скаргу захисника Микулич І.В. залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

З`ясувавши обставини справи, проаналізувавши апеляційні доводи, пояснення сторін, апеляційний суд прийшов до переконання про часткове задоволення апеляційної скарги.

Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.

Оскаржена постанова суду цим нормам закону не відповідає, тому підлягає скасуванню через істотні процесуальні порушення.

Судом першої інстанції не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства.

При судовому розгляді справи суд не з`ясував, чи було вручено ОСОБА_1 копії протоколів про правопорушення. Він це заперечив. Як встановлено, такі копії йому не вручались, документальних даних про це у справі немає. Тому апеляційний суду вважає цю обставину істотним порушенням його права на захист, оскільки йому фактично не пред`явлено адміністративне обвинувачення, що є процесуальною перешкодою для його відповідальності.

До такого ж істотного процесуального порушення права ОСОБА_1 на захист апеляційний суд відносить те, що йому при складанні протоколів про правопорушення, не було забезпечено право на участь адвоката, що порушує його право передбачене ст. 59 Конституції України.

Таким чином апеляційний суд приходить до висновку, що за вказаних порушень постанова суду підлягає скасуванню, а справа підлягала б направленню на новий судовий розгляд. Однак, ст. 294 КУпАП не передбачає такого права апеляційного суду.

Для перевірки доводів апеляційної скарги слід проводити дослідження окремих доказів, давати їм правову оцінку. Однак для цього існує процесуальна перешкода у вигляді строку давності у цій справі.

Згідно ст. 247 п.7 КУпАП розпочата справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю внаслідок закінчення строків накладення стягнення та у зв`язку з тим, що на сьогоднішній день пройшов 3-місячний строк давності накладення стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, у цій справі, то постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження на підставі вказаної норми закону без підтвердження вини й без виправдання ОСОБА_1 .

Вищевказана норма є процесуальною перешкодою після закінчення строку давності для подальшого продовження судового провадження з метою з`ясування і встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, дослідження й перевірки доказів про наявність чи відсутність вини особи у вчиненні правопорушення.

Закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є несумісними рішеннями і прийняття таких рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на законність, правову визначеність, верховенство права і справедливий суд, що визначено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Така позиція апеляційного суду переконливо узгоджується з однозначними положеннями ст. 284 КУпАП про те, що рішенням, яке підтверджує вину особи, є лише постанова про накладення адміністративного стягнення. Постановою апеляційного суду на ОСОБА_1 стягнення не накладається.

Позиція апеляційного суду також узгоджується з рішенням ЄСПЛ від 9.01.2013 року «Волков проти України», де в п. 137 вказано, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства»). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Наявність або відсутність вини встановлюється під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення, лише якщо на час розгляду справи не закінчився строк давності.

З наведеного слідує, що законодавець надав правову можливість за встановлений законом строк (у цій справі 3 місяці з моменту виявлення) притягнути винну особу до відповідальності. Якщо суд не вкладається у цей строк, то справа має бути невідкладно закрита за строком давності без підтвердження чи спростування вини правопорушника.

Зазначений правовий інститут є формою відмови держави від притягнення особи до відповідальності.

Апеляційні доводи апелянта про закриття справи за відсутністю в його діях складу вказаних правопорушень, не може бути задоволено з тих же наведених вище підстав, оскільки апеляційний суд через закінчення строку давності позбавлений процесуальної можливості досліджувати й оцінювати докази.

Таким чином апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Скасування постанови суду і закриття провадження у цій справі не є процесуальною перешкодою для зацікавлених осіб у вирішенні можливих питань про відшкодування збитків в порядку цивільного судочинства.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КупАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Микулича І.В. задовольнити частково, постанову Івано-Франківського міського суду від 22.03.2023 року щодо ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.7 КУпАП у зв`язку з закінченням строку давності.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Б.М. Гриновецький