Справа № 156/604/23
Провадження № 3/156/316/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2023 року суддя Іваничівського районного суду Волинської області Бєлоусов А.Є., з секретарем судового засідання Степанець Т.В., за участі: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, котрі надійшли з Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП):

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Череваха Ківерцівського району Волинської області, є громадянином України (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 21.03.1997 Іваничівським РВ УМВС України у Волинській області), здобув середню спеціальну освіту, не є працевлаштованим, отримує пенсію за віком, є одруженим, не має на утриманні неповнолітніх дітей, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не притягався до адміністративної відповідальності, відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків у справі відсутні,

(справу розглянуто в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснено зміст ст.63 Конституції України, ст. 268 КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

1.Опис обставин, установлених під час розгляду справи, щодо суті адміністративного правопорушення, котре ставиться в вину особі

1.1.Згідно з матеріалами про адміністративне правопорушення, які надійшли до суду з Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області, ОСОБА_1 07.06.2023 о 10 год. 12 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо своєї тещі ОСОБА_2 , ображав потерпілу грубою нецензурною лайкою, чим могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю.

1.2.Діяння ОСОБА_1 службовими особами територіального органу Національної поліції кваліфіковане за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

2. Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

2.1. Під час судового розгляду справи ОСОБА_1 своєї вини у скоєнні правопорушення не визнав, додатково пояснив, що він мешкає разом з дружиною ОСОБА_3 та тещою ОСОБА_2 в домоволодінні АДРЕСА_1 , вдень 07.06.2023 він працював по господарству, хотів взяти для цього садовий візок, однак теща з незрозумілих причин йому цього не дозволила, почала кричати на нього, у відповідь він не вчиняв жодного «насильства» щодо ОСОБА_2 , просто намагався у неї з`ясувати причини її «заборони», говорив при цьому досить голосно, однак не висловлювався на адресу тещі грубою нецензурною лайкою, ОСОБА_2 чомусь вирішила зателефонувати до поліції.

2.2. ОСОБА_1 не вважав, що в його діях є склад певного правопорушення, просив закрити провадження у справах про адміністративне правопорушення щодо нього.

3. Досліджені під час судового розгляду справи докази

3.1. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобами фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

3.2. Зокрема, до протоколу у справі про адміністративне правопорушення від 07.06.2023 серії ГР № 003138 були додані та досліджені в судовому засіданні:

-рапорт в електронній формі, зареєстрований 07.06.2023 в журналі єдиного обліку органу поліції за № 1351, де зафіксовано інформацію на лінію «102» від ОСОБА_2 про те, що її зять ОСОБА_1 за місцем проживання вчиняє сварку та бійку (а. с. 2);

-надані співробітнику поліції письмові пояснення ОСОБА_1 від 07.06.2023, де з приводу події зазначено, що 07.06.2023 він зранку за місцем проживання працював по господарству, не вчиняв жодних протиправних дій щодо тещі ОСОБА_2 (а. с. 3);

-надані співробітнику поліції письмові пояснення свідка ОСОБА_3 від 07.06.2023, де з приводу події зазначено, що вона мешкає разом з матір`ю та чоловіком у домоволодінні АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 часто конфліктує з матір`ю свідка, у чоловіка матір`ю свідка виник конфлікт, він ображав ОСОБА_2 грубою нецензурною лайкою (а. с. 4);

-надані співробітнику поліції письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 від 07.06.2023, де з приводу події зазначено, що вона мешкає разом з донькою ОСОБА_3 та зятем ОСОБА_1 у домоволодінні АДРЕСА_1 , 07.06.2023 вранці у неї виник конфлікт із зятем, ОСОБА_5 її ображав грубою нецензурною лайкою (а. с. 5);

-супровідний лист від 09.06.2023 № 1503/52/2/01-2023, підписаний начальником Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області С. Головенком, про направлення матеріалів у справі про адміністративне правопорушення до суду для подальшого розгляду (а. с. 6).

3.3. Будь-яких інших доказів у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 службовими особами органу поліції до суду не надано.

3.4. Крім того, за клопотанням ОСОБА_1 в судовому засіданні 14.07.2023 було допитано як свідка ОСОБА_3 . Свідок повідомила, що вона мешкає з матір`ю та чоловіком у домоволодінні АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 є її чоловіком, 07.06.2023 вранці вона перебувала на городній ділянці, почула, як чоловік голосно розмовляв з її матір`ю, між ними сталось непорозуміння, чоловік прийшов по господарського возика, а ОСОБА_2 не давала ОСОБА_5 возика, бо у неї в возику були складені бур`яни; при цьому свідок не чула, щоб ОСОБА_5 виражався на адресу ОСОБА_2 , грубою нецензурною лайкою, вони просто кричали один на одного, ОСОБА_5 не вдавався до насильства, не бив матір свідка. До цього між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вже виникали конфлікти, оскільки ОСОБА_5 «вважає, що в хаті все належить йому», не сплачує за спожиті комунальні послуги.

4. Оцінка судді

4.1. Суддя, вислухавши думку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілої особи, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов таких висновків.

4.2. Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

4.3. За змістом ст. 9 КУпАП єдиною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у її діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

4.4. Норми ч.1 ст. 173-2 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність винної особи за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

4.5. З огляду на зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР № 003138 від 07.06.2023, складеного відносно ОСОБА_1 , та заперечення останнім своєї вини, службові особи територіального органу Національної поліції повинні довести факт вчинення ним домашнього насильства, той факт, що він 07.06.2023 під час сварки ображав ОСОБА_2 грубою нецензурною лайкою.

4.6. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Основного Закону).

4.7. Нормами ст. 62 Конституції України визначено основоположні засади презумпції невинуватості. Зокрема, обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення; всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

4.8. Згідно зі ст. 9 Основного Закону чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Україною 17.07.1997 ратифікована Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950), яка набрала чинності для України 11.09.1997. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

4.9. Нормами п.2 ст. 6 згаданої Конвенції передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

4.10. Тлумачення поняття «кримінальне обвинувачення» у практиці Європейського суду з прав людини відрізняється своєю «автономністю». Суд сприймає кримінальне обвинувачення як універсальне поняття, яке є наслідком будь-яких діянь протиправного характеру незалежно від ступеню їх суспільної небезпечності.

4.11. «Обвинувачення» відповідно до положень ст. 6 п.1 згаданої Конвенції може бути визначено як «офіційне повідомлення, надане особі уповноваженими представниками влади, в підтвердження того, що вона вчинила злочин», визначення, яке відповідає критерію, що «ситуація (підозрюваного) суттєво погіршилась» (рішення від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заява № 66561/01, п.70).

4.12. Також Суд у рішенні від 06.09.2005 у справі «Салов проти України», заява № 65518/01, п.65, зазначив, що поняття «обвинувачення» має «автономне» значення; воно повинно розумітися в сенсі Конвенції, а не лише в контексті його значення в національному праві. Таким чином, воно може визначатися як «офіційне повідомлення особи компетентним органом державної влади, в якому стверджується, що особа вчинила кримінальний злочин», визначення, яке також відповідає поняттю «впливу важливих наслідків для стану підозрюваного».

4.13. У рішенні у справі «Делькур проти Бельгії» (Delcourt v. Belgium) від 17.01.1970, заява № 2689/65, Європейський суд з прав людини дійшов висновку про те, що в п.1 ст. 6 згаданої Конвенції вміщено концепцію терміну «кримінальне обвинувачення», яка характеризується скоріше матеріальним, аніж формальним характером.

4.14. Суттєвою ознакою застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є те, що Європейський суд з прав людини не пов`язує термін «обвинувачення» із власне обвинувальним висновком, що складається органами слідства по закінченню досудового розслідування. Для визначення кримінального характеру того чи іншого обвинувачення Суд застосовує три послідовні критерії (критерій національного права, критерій адресатів, критерій форми і тяжкості правових наслідків).

4.15. Ураховуючи, що національним законодавством України вчинення домашнього насильства розглядається як делікт (ст. 173-2 КУпАП), вказані норми поширюють свою дію на невизначене коло осіб, тягнуть за собою застосування до винних осіб значної суми штрафу, примусову працю (громадські роботи) або навіть короткострокове ув`язнення винної особи (адміністративний арешт) суддя у цьому випадку оцінює процедуру складання службовими особами територіального органу Національної поліції щодо ОСОБА_1 матеріалів у справах про адміністративне правопорушення як таку, що підпадає під дію ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

4.16. Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП визначає домашнє насильство як умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

4.17. Згідно з п.3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

4.18. Кривдником у ситуації домашнього насильства визнається особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п.6 ч.1 ст. 1 згаданого Закону); постраждалою особою є особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі (п. 8 ч.1 ст. 1 наведеного Закону).

4.19. У постанові Верховного Суду від 10.02.2021 у справі № 761/49109/19 (провадження № 61-9144св20) висловлена правова позиція, згідно з якою сам факт звернення заявника до органів поліції свідчить про наявність конфлікту між близькими особами та не підтверджує факт вчинення особою домашнього насильства.

4.20. Згідно з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 545/744/19 (провадження № 61-13514св19) встановлений факт сварок і непорозумінь між близькими особами на побутовому ґрунті свідчить про наявність конфлікту та не підтверджує факту вчинення особою домашнього насильства.

4.21. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права

4.22. Отже, як домашнє насильство може бути кваліфіковане не будь-яке виникнення сварок і непорозумінь на побутовому ґрунті між родичами, близькими особами чи особами, котрі мешкають однією сім`єю, а лише такі діяння фізичного або ж психологічного характеру, внаслідок яких могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

4.23. З огляду на зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР № 003138 від 07.06.2023, складеного відносно ОСОБА_1 , та заперечення останнім своєї вини, службові особи територіального органу Національної поліції повинні довести факт вчинення ним домашнього насильства, той факт, що він 07.06.2023 під час сварки ображав ОСОБА_2 грубою нецензурною лайкою.

4.24. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути визнані достатнім доказом винуватості ОСОБА_1 у цій справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, котра притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали би сумнівів у судді.

4.25. Письмові пояснення ОСОБА_1 від 07.06.2023 вказують на те, що 07.06.2023 він зранку за місцем проживання працював по господарству, при цьому не вчиняв жодних протиправних дій щодо тещі ОСОБА_2 .

4.26. Під час судового розгляду справи показаннями свідка доведено перебування саме ОСОБА_1 на місці події (на території домоволодіння АДРЕСА_1 ), доведено факт виникнення сварки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на побутовому ґрунті. Водночас свідок ОСОБА_3 , котра є дружиною ОСОБА_1 , знає його особисто, не підтвердила в своїх показаннях того факту, що 07.06.2023 вранці вночі ОСОБА_4 певним чином ображав грубою нецензурною лайкою та принижував ОСОБА_2 , що він нецензурно висловлювався на адресу потерпілої, за твердженнями свідка, вона цього не чула.

4.27. Верховний Суд у постанові від 01.02.2021 у справі № 127/4546/16-к (провадження № 51-4127км18) зазначив, що безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада судочинства має значення для повного з`ясування обставин провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами, здійснити їх оцінку за визначеними законом критеріями і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного провадження. Недотримання засади безпосередності призводить до порушення інших засад провадження, таких як презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їхньої переконливості. Тому засада безпосередності виступає необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, недотримання її судом означає, що докази, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані допустимими і враховані при постановленні судового рішення.

4.28. Таким чином, з урахуванням засад безпосередності дослідження доказів, суддя, вирішуючи питання про певні розбіжності між поясненнями ОСОБА_3 , отриманими співробітникам поліції під час складання протоколу та наданими цією ж особою безпосередньо під час судового розгляду справи, надає перевагу саме останнім показанням свідка.

4.29. З цих же підстав суд не бере до уваги письмові пояснення ОСОБА_2 , надані співробітникам поліції 07.06.2023, оскільки сам факт звернення заявника до органів поліції свідчить про наявність конфлікту між близькими особами та не підтверджує факт вчинення особою домашнього насильства (постанова Верховного Суду від 10.02.2021 у справі № 761/49109/19 (провадження № 61-9144св20)). При цьому ОСОБА_2 була належним чином повідомлена про дату, час та місце здійснення засідання в справі, однак для участі в засіданні не прибула, не скористалась своїм правом надати пояснення з приводу можливої події правопорушення безпосередньо в суді.

4.30. З огляду на існуючий між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 тривалий конфлікт, варто звернути увагу на рішення Європейського суду з прав людини в справі «Старков та Тищенко (Starkov and Tishchenko) проти Росії» (п.26 рішення від 17.12.2019, заяви № 54424/14 та № 43797/16), де Суд зазначив, що нездатність національних судових органів отримати свідчення незалежних спостерігачів за оспорюванням подій підірвала загальну справедливість судового розгляду.

4.31. Службовими особами територіального органу Національної поліції не доведено, що ОСОБА_1 вчиняв домашнє насильство психологічного характеру щодо ОСОБА_2 , зокрема, заподіював їй образи, психологічно принижував, ображав грубою нецензурною лайкою.

4.32. Зважаючи на принцип презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

4.33. Європейський суд з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофеєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», рішення від 20.09.2016, заява № 926/08) неодноразово зазначав, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

4.34. За клопотанням ОСОБА_1 суддя здійснив виклик до суду для допиту потерпілої ОСОБА_2 (а. с. 11), співробітника поліції Брися І.В., котрий складав протокол у справі про адміністративне правопорушення серії ГР № 003138 від 07.06.2023 (а. с. 18). Зазначені особи до суду не прибули, про наявність поважних причин для цього суд не повідомили, будь-які заяви (клопотання) від вказаних осіб до суду не надходили. В подальшому (в судовому засіданні 20.07.2023) ОСОБА_1 відмовився від допиту зазначених осіб, не наполягав на їхньому повторному виклику до суду. Суддя прийняв таку відмову від допиту, оскільки на допиті згаданих осіб не наполягали учасники процесу, а суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

4.35. Відтак, за відсутності клопотань учасників справи суддя не здійснював відшукання додаткових доказів для доведення наявності в діянні ОСОБА_1 домашнього насильства щодо ОСОБА_2 з власної ініціативи.

4.36. Інші додані співробітниками поліції до протоколу письмові матеріали не підтверджують поза розумним сумнівом наявності в діянні ОСОБА_1 домашнього насильства щодо ОСОБА_2 ..

4.37. За таких обставин суддя дійшов висновку, що службовими особами територіального органу поліції не доведено наявності у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, отже, суддя констатує відсутність правових підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

4.38. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

4.39. Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате провадження підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

4.40. При наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП орган (посадова особа) по справі про адміністративне правопорушення виносить постанову про закриття справи (ст. 284 КУпАП).

Ураховуючи викладене, керуючись ст. 7,9,247,280,284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення (складання).

Постанова набирає законної сили після спливу встановленого строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Суддя А. Є. Бєлоусов