Справа № 720/1428/23
Провадження № 3/720/629/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2023 року суддя Новоселицького районного суду Чернівецької області Ляху Г.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності у зв`язку із тим, що 28 травня 2023 року близько 00 години 25 хвилин по вул. Нандриша в с. Магала Чернівецького району Чернівецької області керував автомобілем марки «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння і на вимогу працівників поліції, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що 28 травня 2023 року він перебував в автомобілі марки «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , біля магазину в с. Магала Чернівецького району, де разом із ОСОБА_2 вживали пиво, в той час коли до них під`їхали працівники поліції. Оскільки, автомобілем він не керував, то відповідно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, у зв`язку із чим просив провадження у справі закрити.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Вівчар А.Г. звернувся до суду із клопотанням про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення за ст. 130 ч. 1 Кодексу України, посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, коли останній заперечує даний факт.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , думку його захисника, дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження по справі слід закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП з наступних підстав.

Так, згідно положень ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Під час розгляду справ про адміністративне правопорушення надається оцінка саме обставинам, які були викладені в протоколі.

За змістом ст.ст. 251, 280 КУпАП доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення належними та допустимими доказами підлягає подія щодо вчинення адміністративного правопорушення, вина особи у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності на інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 130 ч.1 КУпАП відповідальність особи настає у разі керування особою транспортним засобом в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння або відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного (наркотичного) сп`яніння, а згідно ст. 9 КУпАП обов`язковою умовою скоєння адміністративного правопорушення є наявність вини з боку порушника.

Таким чином, допустимими та належними доказами у справі має бути підтверджено як факт керування особою транспортним засобом, так і перебування її в стані алкогольного сп`яніння або відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 451379 від 28 травня 2023 року відносно ОСОБА_1 був складений у зв`язку із тим, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння і на вимогу працівників поліції, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

До протоколу, в якості доказів додано відео-фіксацію з бодікамер працівників поліції, акт огляду на стан сп`яніння, направлення на огляд в лікарню(на яких відсутній підпис ОСОБА_1 ), та копію складеної відносно ОСОБА_1 постанови за ст. 126 ч.1 КУпАП.

Однак, вищенаведені докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП не можна вважати достатніми та допустимими виходячи з того, що ОСОБА_1 заперечує викладені у них обставини та вони не свідчать про керування ним транспортним засобом.

Під час судового розгляду підлягає доведенню факт керування ОСОБА_1 автомобілем, так як це умова притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Крім того, в рішенні № 404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі.

Таким чином, знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи (в тому числі в нетверезому стані) не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

В протоколі та доданих до матеріалах доводи на підтвердження факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 не зазначені та його заперечення щодо цього не спростовані відповідними доказами.

Так, в матеріалах справи не має жодних належних та допустимих доказів, які б підтвердили факт керування 28 травня 2023 року о 00 годині 25 хвилин ОСОБА_1 транспортним засобом, в той час коли останній заперечує вказаний факт.

Опитаний судом свідок ОСОБА_2 пояснив, що 28 травня 2023 року він разом з ОСОБА_1 знаходилися в автомобілі останнього, який був припаркований біля магазину в с. Магала Чернівецького району, де вони вживали пиво. В цей час до них під`їхали працівники поліції, які зробили зауваження щодо порушення комендантської години, після чого запросили ОСОБА_1 до службового автомобіля. Проте, останній автомобілем не керував.

З доданого до матеріалів справи відеозапису, який в порушення п. 5 роз. ІІ, п. 2 роз. ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС від 18 грудня 2018 року № 1026, зареєстрованої в МЮУ 11 січня 2019 року за № 28/32999 не є безперервним, з камери службового автомобіля та бодікамер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 під час його опитування поліцейськими свою вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що він вживав алкогольні напої, однак транспортними засобами не керував. Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинки працівниками поліції не зафіксований.

З метою з`ясування причин відсутності відеофіксації факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинки, судом був наданий відповідний запит до ВП № 6 (м. Новоселиця) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області.

З інформації ВП № 6 (м. Новоселиця) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області за № 3911/123/53/01-23 від 03 липня 20231 року слідує, що на наявних в органах поліції відеозаписах факт зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 не зафіксовано. Інших відеозаписів, окрім наявних у справі, не має.

Таким чином, наданий працівниками поліції відеозапис не дає можливості переконатися у керуванні ОСОБА_1 транспортним засобом саме 28 травня 2023 року, тому суд критично оцінює відео-фіксацію як доказ у справі, оскільки відео-зйомка проводилось вибірково, не безперервно та не відображає обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

За вказаних обставин, суд не може взяти протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього докази за основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Оскільки, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 28 травня 2023 року близько 00 години 25 хвилині по вул. Нандриша в с. Магала Чернівецького району автомобілем марки «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП поза розумним сумнівом не доведена.

Поряд з цим, не доведення факту керування транспортним засобом є підставою для закриття провадження у справі за п. 1 ст. 247 КУпАП.

Згідно ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених цим законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумніві щодо доведеності вини обвинуваченого.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Приймаючи до уваги, що сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 слід тлумачити на його користь, вважаю, що викладені у протоколі обставини щодо керування ним транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та його подальшої відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, а тому його вина у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП не доведена, у зв`язку із чим провадження по справі слід закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 9, 130 ч.1, 247 п.1, 284 ч. 1 п. 3 КУпАП, суддя,-

Постановив:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в десятиденний строк з дня її винесення через Новоселицький районний суд до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя Ляху Г.О.