Справа № 545/3512/23
Провадження № 3/545/1567/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2023 рокум. Полтава

суддя Полтавського районного суду Полтавської області Харабадзе К.Ш., розглянувши адміністративний матеріал стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП,

у становив:

12.09.2023 о 23 годині 15 хвилин ОСОБА_1 , який протягом року піддавався адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 121 КУпАП, на а/д Полтава-Олександрія, керував транспортним засобом АМ YKMAN2, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому було встановлено додаткове світове обладнання, яке не передбачено заводом виробником, чим порушив п. 31.4.3а Правил Дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Вказані обставини підтверджуються наданими з протоколом серії ААД № 296025 від 12.09.2023 доказами: довідкою ВП № 2 ПРУП ГУНП в Полтавській області, витягом, диском DVD-R.

ОСОБА_1 в наданих суду письмових поясненнях вказав, що ззаду на автомобілі була встановлена додаткова фара, що не є головним освітленням з переду і це більше як потреба в праці для забезпечення себе та оточуючих безпекою, оскільки він працює в темну пору доби. До матеріалів справи не долучено належним чином завірену копію постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 121 КУпАП, що набрала законної сили, яка б вказувала на повторність скоєння даного правопорушення, як і не зазначено у фабулі протоколу про повторність, як кваліфікуючу ознаку правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП. У разі застосування спеціальних пристроїв (приладів) за результатами контролю за відповідністю технічного стану транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, поліцейський складає Акт відповідності технічного стану транспортного засобу та його обладнання у двох примірниках, один з яких вручається водієві транспортного засобу. В порушення зазначених вимог, поліцейськими не було складено зазначеного акту. Будь-яких інших належних та достатніх доказів на підтвердження зазначених в протоколі обставин про додаткове освітлення, яке не передбачене заводом виробником не містить.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, зі згоди особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, шляхом направлення повідомлення в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлень, про що свідчить довідка про доставку повідомлення у додаток «Viber».

Разом з тим, незважаючи на належне повідомлення про розгляд справи ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, не з`явився в судове засідання без поважних причин.

Із зазначеного вище вбачається, що ОСОБА_1 достеменно знав про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд його судом. Однак в судове засідання не з`являвся, будь-яких заяв та клопотань не надавав, до суду за інформацією щодо стану розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності не звертався.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою. Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці ,зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Каракуця проти України" Європейський суд прийшов до висновку про те, що права скаржників на справедливий розгляд справи не були порушені у зв`язку з тим, що вони не проявляли належної зацікавленості у результатах розгляду їх справи протягом тривалого строку, не звертаючись до суду за інформацією щодо стану розгляду їх скарги, незважаючи на те, що суд не повідомив їх про винесене рішення, що й унеможливило їх звернення зі скаргою у встановлені законом строки. Неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків.

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Аналіз викладених вище обставин неявки особи, яка притягується до адміністративної відповідальності в судове засідання 11.10.2023, що його було належно повідомлено про розгляд відносно нього даної справи, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що виразилися у відсутності інтересу до поданого до суду відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, та свідчить про умисне уникнення від явки до суду та затягування судового розгляду даної справи з метою уникнення відповідальності.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи вказані рішення ЄСПЛ та вимоги ст. 268 КУпАП, зважаючи на те, що судом вичерпано усі можливі засоби для належного повідомлення притягуваного про дату, час і місце розгляду справи, з метою недопущення необґрунтованого порушення строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлених ст. 277 КУпАП, а також строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, суд визнає причини неявки притягуваного у судові засідання неповажними та вважає за можливе провести розгляд справи за його відсутності.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, що відповідає приписам ст. 245 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ ( Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

В судовому засіданні поліцейський Тукало Б.С., яким було складено протокол про адміністративне правопорушення, зазначив, що 12.09.2023 близько 23:07 год., на а/д Полтава-Олександрія 3 км., ним було зупинено транспортний засіб реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно п.п. 3 п. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» за порушення п.п. 31.4.3а ПДР України, а саме на задній частині транспортного засобу було встановлено світлодіодну банку, яка була увімкнена під час руху, на наражала інших учасників дорожнього руху, які їхали позаду, на небезпеку, оскільки дане світло їх осліплювало, та не давало чітко бачити дорожнє полотно. Згідно ДСТУ 3649:2010 в розділі 6.1 «Вимоги до зовнішніх світлових приладів» зазначений чіткий перелік зовнішніх світлових приладів, які дозволяються встановлювати на транспортні засоби, також зазначено, що самостійно переобладнувати та встановлювати додаткове світлове обладнання заборонено. Даний водій повинен був на сертифікованому СТО встановити згідно СМТУ зовнішні світлові придали та згідно із ЗУ «Про дорожній рух» зареєструвати його у сервісному центрі МВС України, що він не здійснив. Ним було зачитано водієві всі його права та обов`язки та після чого було складено адміністративний протокол.

За п. 31.4.3а ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності технічних несправностей і невідповідності таким вимогам як зокрема кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Частиною 4 статті 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. 1- ч. 3 ст. 121 КУпАП.

З доданого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису вбачається, що знизу вище номерного знаку на задній частині транспортного засобу АМ YKMAN2, реєстраційний номер НОМЕР_1 встановлене додаткове світлове обладнання, у вигляді світлодіодної балки, яка була увімкнена під час руху.

Суд приймає до уваги наданий протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу № 01183-00097-23 від 16.01.2023, разом з тим зауважує, що огляд перевірки технічного стану транспортного засобу було проведено 16 січня 2023 року, в той час як зупинка транспортного засобу та складання адміністративне правопорушення відбулася 12.09.2023, що не свідчить про встановлення даного додаткового освітлення на час проведення перевірки технічного стану ТЗ та його реєстрацію у встановленому законом порядку.

Крім того, ОСОБА_1 в наданих письмових поясненнях не заперечує той факт, що ззаду на автомобілі встановлено додаткова фара, в той час як експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності такого обладнання у відповідності до п.31.4.3а ПДР України - заборонена.

Згідно з ДСТУ 3649:2010 в розділі 6.1 передбачені вимоги до зовнішніх світлових приладів, відповідно до яких не дозволено змінювати розташування ПЗС(прилад зовнішній світловий), їх демонтувати, встановлювати додаткові ПЗС, а також змінювати режим роботи ПЗС, якщо це не передбачено конструкцією або документами щодо погодження переобладнання КТЗ, передбачено чіткий перелік зовнішніх світлових приладів, які дозволяється встановлювати на КТЗ.

В порушення вимог Закону України «Про дорожній рух» ОСОБА_1 не провів реєстрацію зовнішнього світлового приладу у встановленому законом порядку.

Доводи ОСОБА_1 про те, що відсутня інформація про його первинне притягнення до відповідальності за ст.121 КУпАП спростовується долученим до матеріалів справи доказом - витягом з Адмінпрактики, згідно якою Відділом поліції № 2 (м. Бобровиця) Ніжинського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області 12.02.2023 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

Таким чином, аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність судом не встановлено.

При накладенні адміністративного стягнення, враховується характер скоєного правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майнове положення, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а тому до особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Приймаючи до уваги положення ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя вважає необхідним також стягнути на користь держави судовий збір у сумі 536,80 гривень.

Керуючись ст. 121, 283,284 КУпАП, суддя

постановив:

Визнати винуватим ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, на р/р UA0016001, отримувач коштів: ГУК Полтав.обл/Полтавська/21081300, код отримувача (ЄДРПОУ) 37959255, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 21081300, з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці.

Строк позбавлення права керування транспортними засобами обчислювати з дати вилучення документу, що підтверджує право керування транспортним засобом - посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь Держави в особі стягувача Державної судової адміністрації України (ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ):37993783, Банк отримувач: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання до Полтавського районного суду Полтавської області.

Суддя Карина ХАРАБАДЗЕ