Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2023 року м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі судді Шимківа С.С., з участю секретаря судового засідання Москалик Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 13 січня 2023 року та постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 15 лютого 2023 року про виправлення описки у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючої до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 13 січня 2023 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800 гривень.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 15 лютого 2023 року виправлено описку, допущену в постанові Рівненського міського суду Рівненської області від 13 січня 2023 року відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Викладено перший абзац резолютивної частини постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 13 січня 2023 року в наступній редакції:

«Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 5 (п`ять) років та без оплатного вилучення транспортного засобу…».

Не погодившись із постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 13 січня 2023 року та постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 15 лютого 2023 року про виправлення описки, ОСОБА_1 оскаржила їх в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 заперечує свою вину у вчиненні інкримінованих правопорушень. Наголошує, що матеріали справи не містять доказів керування нею автомобілем, а наявний у справі відеозапис цього факту не підтверджує та являється неналежним доказом, оскільки не є безперервним.

_______________________________________________________________________________________________________________________

Справа №569/527/23 Суддя в суді І інстанції Рогозін С.В..

Провадження № 33/4815/270/23 Суддя в апеляційній інстанції Шимків С.С.

Вважає, що її вина належними та допустимими доказами не доведена, а тому її необґрунтовано притягнуто до відповідальності за ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП. Крім того, стверджує, що постанова місцевого суду про виправлення описки є незаконною, оскільки внесені судом виправлення фактично збільшують обсяг накладеного на неї адміністративного стягнення.

Просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати зазначені вище постанови суду першої інстанції, а провадження у справі закрити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, з метою допущення останньої до правосуддя, апеляційний суд приходить до висновку про його задоволення.

Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є в тому числі всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Згідно положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №358917 від 31 грудня 2022 року вбачається, що 31 грудня 2022 року о 09 год. 59 хв., в м. Рівне, по вул. Здолбунівська, 31, водій ОСОБА_1 , будучи протягом року підданою адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 130 КУпАП, керувала транспортним засобом «Renault Megane», р.н. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду у медичному закладі з метою встановлення наркотичного сп`яніння водій відмовилася у присутності двох свідків.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №358918 від 31 грудня 2022 року вбачається, що 31 грудня 2022 року о 09 год. 59 хв., в м. Рівне, по вул. Здолбунівська, 31, водій ОСОБА_1 , повторно протягом року керувала транспортним засобом «Renault Megane», р.н. НОМЕР_1 , перебуваючи особою, яка позбавлена права керування транспортним засобом на підставі постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 26.07.2021 року.

ОСОБА_1 інкримінується порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Диспозиція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року керування транспортними засобами особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Диспозиція ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачає, зокрема, відповідальність за повторне протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, є повторне протягом року керування транспортним засобом у стані сп`яніння, тобто докази мають бути спрямованими саме на доведення одночасно таких обставин: керування транспортним засобом особою, яка протягом року вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП та її перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Пунктом 27 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" визначено термін "керування транспортним засобом", за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Проте, всупереч вказаних вимог закону, місцевий суд не з`ясував всі обставини справи та дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, адже матеріали справи не містять доказів керування нею автомобілем.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на відсутність доказів керування нею автомобілем, що виключає можливість притягнення її до відповідальності за вчинення інкримінованих правопорушень.

Матеріали справи тверджень скаржника не спростовують.

З наявного у матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що працівник поліції підійшов до автомобіля ОСОБА_1 , який перебував у нерухомому стані на території ринку. Відеозаписом не зафіксовано руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 ..

Саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом.

Відсутні в матеріалах справи й відомості про порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, що могли стати причиною зупинки її автомобіля, та винесення працівниками поліції відповідної постанови, яка б підтверджували факт керування нею транспортним засобом.

Крім того, ОСОБА_1 не було вручено письмового направлення на огляд до медичного закладу, що є порушенням Інструкції і є підставою вважати огляд недійсним на підставі ч. 5 ст. 266 КУпАП.

Протоколи про адміністративні правопорушення, складені відносно ОСОБА_1 не можуть бути визнані належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою вони не є самостійними беззаперечними доказами, а обставини викладені у них повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Таким чином, факт керування ОСОБА_1 автомобілем доводиться лише обставинами, що викладені у протоколах про адміністративні правопорушення, які не підтверджені будь-якими іншими доказами, а відтак не можуть лежати в основі судового рішення.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

При цьому, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не доведена, а обставини зазначені у протоколах "поза розумним сумнівом" не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, при винесенні місцевим судом оскаржуваної постанови, порушені принципи всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин, не досліджено всіх фактичних обставин справи, що призвело до хибного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Крім того, постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 15 лютого 2023 року, якою внесено зміни до резолютивної частини постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 13 січня 2023 року було погіршено становище ОСОБА_1 , що не ґрунтується на законі, оскільки виправлення описки допускається якщо це не стосується зміни суті судових рішень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

За таких обставин, постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, ст. 294 КУпАП, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 13 січня 2023 року та постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 15 лютого 2023 року скасувати.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 02 червня 2023 року.

Суддя Рівненського

апеляційного суду Шимків С.С.