Справа № 456/2786/23
Провадження № 3/456/1497/2023
ПОСТАНОВА

іменем України

02 серпня 2023 року місто Стрий Львівської області

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитин В.Я., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши справу за матеріалами, котрі надійшли від Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м. Київ, жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, незаміжньої, має на утриманні одну малолітню дитину, не працюючої, встановленими законодавством України пільгами не користується, раніше протягом року до адміністративної відповідальності не притягалася,

за ч. 1 ст. 184 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 951320, складеного 23.05.2023 року інспектором ВРПП Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області старшим сержантом поліції Антішом С.М. відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП, останній ставиться в провину те, що вона 14.05.2023 року близько 19:00 год. по вул. І. Франка у м. Моршин Стрийського району Львівської області, ухилилася від належного виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишивши його без нагляду, який у цей час, керуючи велосипедом, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому променевої кістки правої руки, гематоми на руках та на обличчі.

ОСОБА_1 , яка притягається до адміністративної відповідальності, будучи двічі належно та завчасно повідомленою про дату, час та місце розгляду цієї справи про адміністративне правопорушення, у призначені судові засідання щоразу з`являлася, будучи обізнаною із своїми правами й обов`язками, визначеними у ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, свою провину в інкримінованому їй адміністративному правопорушенні не визнала. Надала пояснення, згідно з котрими після вечері 14.05.2023 року вона із своїм мололітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поїхала на прогулянку у м. Моршин Стрийського району Львівської області, захопивши із собою дитячий велосипед. З сином гуляли виключно у місцевому парку, а також по пішохідній частині вулиці І. Франка (між двома шлагбаумами), де син катався на велосипеді, під її постійним наглядом. Близько 19:00 год. по пішохідній частині вулиці І. Франка прогулювалася літня жінка, як з`ясувалося згодом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка не зауважила сина на дитячому велосипеді та, вільно розмахуючи сумкою, котру несла у руці, найшла на нього, у зв`язку з чим сумка зачепилась об велосипед, й вказана літня жінка не втрималась на ногах та впала, отримавши тілесні ушкодження. Вона одразу допомогла ОСОБА_3 піднятися, намагалася надати їй первинну медичну допомогу, однак остання безпричинно почала стверджувати, що все це сталося через неї та її сина, настоювала на виклику на місце події працівників поліції. Наполягає на тому, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП. Таку свою позицію вмотивувала також й тим, що у даному випадку немає ознак такої бездіяльності, у результаті котрої була б відсутня належна турбота про виховання її малолітнього сина. Зазначає, що навпаки син, перебуває виключно на її утриманні та проживає разом з нею, вона постійно піклується про моральне виховання та фізичний розвиток свого сина, а подія, котра мала місце на прогулянці у м. Моршин Стрийського району Львівської області, є нічим іншим як нещасним випадком, внаслідок котрого мало місце невдале падіння пішохода та отримання нею травм. Однак будь-яких хуліганських дій чи дій, котрі б свідчили про іншу протиправну поведінку сина, вчинено не було. Відповідно, неможливо стверджувати про те, що описана подія є наслідком саме її ухилення як матері свого малолітнього сина від виконання обов`язку щодо належного виховання останнього і такого, до того ж, не визнано потерпілим у цій справі про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_3 , яка значиться потерпілою від інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП, будучи двічі належно та завчасно повідомленою про місце, дату та час судового розгляду цієї справи про адміністративне правопорушення, у призначені судові засідання не з`являлася, про причини своєї неявку суддю не повідомляла, будь-яких заяв чи клопотань не подавала, у зв`язку з чим суддя вважав за необхідне проводити судовий розгляд цієї справи про адміністративне правопорушення за відсутності ОСОБА_3 ..

Суддя, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов такого висновку.

Так, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП). Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи. Висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ч. 1 ст. 184 КУпАП відповідальність за цією нормою закону настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Отже, правовою підставою для покладення відповідальності на батьків за ч. 1 ст. 184 КУпАП, є наявність ознак та елементів складу правопорушення, котра полягає у невиконання ними обов`язків щодо утримання виховання, навчання, захисту прав та інтересів неповнолітніх дітей. Суддя наголошує, що з`ясування цих ознак і правильне застосування норми права сприяють дотриманню принципів законності й презумпції невинуватості.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, є особи, які володіють батьківськими правами, а об`єктом зазначеного адміністративного правопорушення, є суспільні відносини, що складаються у процесі реалізації конституційних прав неповнолітнього, передбачених законодавством. У свою чергу, права неповнолітніх дітей закріплюються Конституцією України, Конвенцією ООН про права дитини, Законом України «Про охорону дитинства», Сімейним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

З огляду на вказане, у разі вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, обмежуються законні права та інтереси неповнолітньої дитини й, відповідно до вказаної статті, неповнолітній, який зазнав порушення своїх законних прав та інтересів внаслідок невиконання чи неналежного виконання по відношенню до нього обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання його батьками або ж одним із них, визнається потерпілим.

Як вбачається з даних, котрі містяться у матеріалах цієї справи про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній, керуючи велосипедом, та будучи при цьому без нагляду, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , у зв`язку з чим ця пішохід отримала тілесні ушкодження.

Поряд з цим, потерпілим у складеному відносно ОСОБА_1 вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП, її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який, до того ж, є малолітнім, а не неповнолітнім, не значиться. Натомість інспектором ВРПП Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області старшим сержантом поліції Антішом С.М. потерпілою від нібито ухилення від виконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків щодо її малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначено пішохода ОСОБА_3 , яка апріорі в такому статусі у цій справі про адміністративне правопорушення бути не може.

З огляду на вказане, інспектором ВРПП Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області старшим сержантом поліції Антішом С.М. як уповноваженою посадовою особою, який склав відносно ОСОБА_1 вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП, на переконання судді, невірно надано оцінку події, котра мала місце 14.05.2023 року близько 19:00 год. по вул. І. Франка у м. Моршин Стрийського району Львівської області. До того ж, такою посадовою особою залишено поза увагою ту обставину, що подія, про котру йдеться вище, мала місце на частині вулиці І. Франка, яка є пішохідною та виділена двома шлагбаумами саме для прогулянок, у тому числі осіб з дітьми, де малолітній син ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , катався на дитячому велосипеді, під її постійним наглядом й доказів того, що він, маючи лише неповних сім років, вчинив певні умисні дії, котрі б призвели до наслідків у вигляді отриманих пішоходом ОСОБА_3 травм, матеріали цієї справи про адміністративне правопорушення не містять, очевидців такої події не встановлено, а суддею відповідних доказів не здобуто. Відповідно, пояснення пішохода ОСОБА_3 , надані нею 16.05.2023 року під час оформлення матеріалів цієї справи про адміністративне правопорушення, у тій частині, що семирічний син ОСОБА_1 наїхав на неї з-заді й вона відчула удар у спину, а удар був такої сили, що вона частково втратила свідомість, впала та отримала тілесні ушкодження, є малоймовірними та є неспроможними, не співпадають із отриманими нею тілесними ушкодженнями, а тому наведені пояснення, без їх належного підтвердження визначеними чинним КУпАП засобами доказування, до уваги суддею не приймаються.

У свою чергу, та обставина, що частина вулиці І. Франка у м. Моршин Стрийського району Львівської області є пішохідною та виділена двома шлагбаумами саме для прогулянок, де й мала місце описана вище подія, стверджується світлинами такого місця події, а також відповіддю Відділу архітектури та містобудування Моршинської міської ради від 01.08.2023 року за вих. № 148/06-24, адресованою ОСОБА_1 на її відповідну заяву про отримання названої інформації, долученими нею до матеріалів даної справи про адміністративне правопорушення.

Слід також зазначити, що з суб`єктивної сторони зазначене правопорушення полягає у дії або бездіяльності батьків, тобто у тому, що вони не виконують або неналежно виконують свої обов`язки щодо виховання та навчання дітей, зокрема не дбають про їх моральне виховання, фізичний розвиток і зміцнення здоров`я, створення необхідних умов для здобуття ними освіти, успішного навчання тощо. Отже, з аналізу зазначеної норми, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не вважається будь-яка дія чи бездіяльність, а лише та, яка чітко передбачена чинним законодавством, та стосується забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Однак у матеріалах цієї справи про адміністративне правопорушення не зазначено та жодним чином не конкретизовано, які саме обов`язки не виконувала чи не виконує ОСОБА_1 щодо забезпечення необхідних умов виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухиляючись від таких.

Відтак суддя, при встановлених у судовому засіданні усіх обставинах даної справи про адміністративне правопорушення, у їх сукупності, дійшов висновку, що направлені до Стрийського міськрайонного суду Львівської області адміністративні матеріали відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 184 КУпАП та їх аргументація у цілому не підтверджують в її діях складу наведеного адміністративного правопорушення, являються сумнівними.

У свою чергу, наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», про котрий наголошує Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), заява № 5310/71, та котрий застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», на чому, власне, наголошується Європейським Судом з прав людини у його рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine), заява № 39598/03.

Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.02.2019 року № 1-р/2019 вказав, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип indubioproreo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

То ж суддя, враховуючи усе вищезазначене, у відповідності до положень статей 251-252 КУпАП, з урахуванням також положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, вважає, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутній склад інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, зокрема ухилення матері від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання малолітнього сина, а, отже, є підстави для застосування наслідків цього, визначених пунктом 1 ст. 247 КУпАП, без необхідності повернення вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення для належного оформлення.

Так, згідно пункту 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення, з огляду на що, слід винести передбачену пунктом 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП постанову про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

У свою чергу, суддя враховує, що пунктом 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому, виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення судового збору.

Керуючись статтями 8-9, 40-1, 184, 221, 245, 247, 251-252, 266, 268, 276, 279-280, 283-285 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Копію постанови протягом трьох днів вручити під розписку або ж вислати особі, щодо якої її винесено , про що зробити відповідну відмітку у справі.

Копію постанови у той же строк вручити або вислати особі, яка значиться потерпілою від адміністративного правопорушення, на її відповідне прохання про це.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу, за наслідками розгляду справи по суті.

Суддя Володимир МИКИТИН