Справа № 569/554/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Рогозін С.В., з участю прокурора Кріпака С.А., представника Управління стратегічних розслідувань в Рівненській області Коцюбинської В.В., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Добродій О.М., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Рівненській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл, Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

09 січня 2023 року відносно ОСОБА_1 , оперуповноваженим 1-го сектору УСР в Рівненській області ДСР Національної поліції України майором поліції Коцюбинською Вікторією Вікторівною складено Протокол № 2 про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно даного Протоколу № 2, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, будучи посадовою особою державного органу в званні підполковник, відповідно до підпункту «и» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, зокрема в частині обов`язків із запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачених пунктом 2 частини 1 статті 28 Закону, порушив встановлені Законом вимоги щодо повідомлення про наявність реального конфлікту інтересів безпосереднього керівника, чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, відпов ідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновником військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України є Міністерство внутрішніх справ України.

У відповідності до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про Національну гвардію України», військовослужбовець Національної гвардії України під час виконання покладених на нього службових обов`язків є представником влади і перебуває під захистом держави.

Згідно п. 1 розділу Ш Положення про військову частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, затвердженого наказом МВС від 29.08.2018 № 712, безпосереднє керівництво військовою частиною здійснює командир частини, який є прямим начальником для всього особового складу військової частини. Командир військової частини підпорядковується безпосередньо командиру військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно наказу командувача Національної гвардії України від 13.07.2018 № 101о/с, підполковника ОСОБА_1 , призначено командиром військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Відповідно до наказу по військовій частині НОМЕР_1 від 23.08.2018 № 1, ОСОБА_1 приступив до виконання службових обов`язків по посаді з 23.08.2018.

Відповідно до ст. 66 Статуту внутрішньої служби ЗСУ командир військової частини є прямим начальником для всього особового складу військової частини. Командир військової частини зобов'язаний, зокрема: керувати добором кандидатів для зарахування на військову службу за контрактом, а також розподілом за підрозділами поповнення, яке прибуло до бригади, вручення йому озброєння і техніки, приводити нове поповнення до Військової присяги згідно з додатками 1.4 і 5 до цього Статуту; особисто керувати кадровою роботою, затверджувати кандидатів на вищі посади та для вступу до військових навчальних закладів; знати стан укомплектованості підрозділів бригади та вживати заходів до підвищення її рівня, організовувати ефективне та раціональне службове використання підготовленого особового складу, який надходить на комплектування військової частини; щоденно видавати письмові накази по стройовій частині, а у разі потреби - з питань бойової підготовки, окремо по тилу, технічній частині та службі ракетно-артилерійського озброєння; керувати фінансовою діяльністю військової частини, розпоряджатися згідно із законодавством коштами, забезпечувати ощадливе витрачання коштів у суворій відповідності із затвердженим кошторисом та інше.

Отже, ОСОБА_1 має дискреційні службові повноваження в частині прийняття рішення про зарахування кандидатів на військову службу за контрактом, розподіляти поповнення за підрозділами, затверджувати кандидатів на посади, видаючи відповідні накази.

Керуючись наданими повноваженнями, ОСОБА_1 вирішив призначити на посаду у військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_2 .

У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 перебував на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_4 ), необхідно було направлення вказаного центру комплектування. З метою реалізації свого задуму, командир військової части НОМЕР_1 ОСОБА_1 направив до ІНФОРМАЦІЯ_4 запит від 26.03.2022 №50/55/22/1-182 щодо направлення ОСОБА_3 для проходження військової служби до військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України.

На підставі вказаного листа ІНФОРМАЦІЯ_5 та СІІ видано припис від 26.03.2022 № 487, згідно якого ОСОБА_4 направлено у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

В подальшому ОСОБА_1 , використовуючи повноваженнями командира військової частини, розглянув питання щодо призначення підполковника запасу ОСОБА_2 на посаду помічника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, про що видав відповідний наказ по військової частини НОМЕР_1 від 27.03.2022 № 75.

У відповідності до актових записів про народження № 32 від 06.06.1951 та № 9 від 16.03.1967 ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є рідними братами.

У відповідності до актового запису про народження № 1226 від 17.10.1985 ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_1 , відповідно ОСОБА_2 є його рідним дядьком.

Таким чином, ОСОБА_2 є рідним дядьком і в розумінні ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», є близькою особою ОСОБА_1 .

Згідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» близькі особи- члени сім`ї суб`єкта, зазначеного у частині першійстатті 3 цього Закону, а також чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха; син, дочка, пасинок, падчерка, рідний та двоюрідний брати, рідна та двоюрідна сестри, рідний брат та сестра дружини (чоловіка), племінник, племінниця, рідний дядько, рідна тітка, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, батько та мати дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням зазначеного суб`єкта.

Реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Відповідно до п. 99 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України військовослужбовці, які є близькими особами у значенні, наведеному в абзаці четвертому частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», не можуть перебувати у відносинах прямої організаційної та правової залежності підлеглої особи від її керівника, у тому числі через вирішення (участь у вирішенні) питань прийняття на військову службу, призначення на посаду, звільнення з військової служби, застосування заохочень, дисциплінарних стягнень, надання вказівок, доручень, контролю за їх виконанням. У разі виникнення обставин, що порушують вимоги абзацу першого цього пункту, відповідні військовослужбовці, близькі їм особи вживають заходів до усунення таких обставин у порядку, визначеному частиною другою статті 27 Закону України «Про запобігання корупції».

У відповідності до ч. 7 ст. 9 Закону України «Про Національну гвардію України», особи, які претендують на зайняття посад у головному органі військового управління Національної гвардії України, оперативно-територіальних об`єднаннях Національної гвардії України та їх органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, навчальних військових частинах (центрах), базах, закладах охорони здоров`я чи установах, що не входять до складу оперативно-територіальних об`єднань Національної гвардії України, повинні письмово повідомити відповідних керівників про близьких осіб, які проходять службу або працюють у Національній гвардії України.

Відтак, ОСОБА_1 , під час прийняття рішення про призначення на посаду помічника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 свого дядька мав приватний інтерес, зумовлений родинними стосунками з ОСОБА_2 , який полягав у зацікавленості ОСОБА_1 призначити ОСОБА_2 , як свою близьку особу, надавши йому можливість одержувати заробітну плату та забезпечити стабільне матеріальне становище.

При наявності у ОСОБА_1 зазначеного приватного інтересу, реалізація ним службових повноважень як командиром військової частини під час вирішення питання про призначення на посаду помічника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 свого рідного дядька, відбувалась під впливом суперечності між її приватним інтересом і повноваженнями командира військової частини, що в розумінні Закону України «Про запобігання корупції» є реальним конфліктом інтересів.

Суперечність полягала у тому, що, з одного боку, ОСОБА_1 як фізична особа був зацікавлений допомогти своєму дядькові ОСОБА_2 призначатись на посаду, а з іншого боку - командир ОСОБА_1 , як головна посадова особа, яка представляє військову частину, повинний використовувати надані йому повноваження виключно в інтересах військової частини, об`єктивно та неупереджено виконувати свої службові повноваження, виключаючи вплив приватного інтересу на їх реалізацію.

Відповідно до вимог п. 2 4.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані, зокрема, повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів, безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно.

Частиною 3 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що безпосередній керівник особи або керівник органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади протягом двох робочих днів після отримання повідомлення про наявність у підлеглої йому особи реального чи потенційного конфлікту інтересів приймає рішення щодо врегулювання конфлікту інтересів, про що повідомляє відповідну особу.

Командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 про наявність конфлікту інтересів, у зв`язку із прийняттям рішення про призначення свого рідного дядька ОСОБА_2 на посаду помічника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 командиру військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , не повідомляв.

Згідно із приміткою до статті 172-7 КУпАП, суб`єктами правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини 1 статті Закону України «Про запобігання корупції».

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у неповідомленні командира військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 про наявність реального конфлікту інтересів під час прийняття рішення про призначення свого рідного дядька ОСОБА_2 на посаду помічника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України згідно наказу від 27.03.2022 № 75, командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , в порушення пункту 2 частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, 09 січня 2023 року відносно ОСОБА_1 , оперуповноваженим 1-го сектору УСР в Рівненській області ДСР Національної поліції України майором поліції Коцюбинською Вікторією Вікторівною складено Протокол № 3 про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно даного Протоколу № 3, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, будучи посадовою особою державного органу в званні підполковник, відповідно до підпункту «и» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, зокрема в частині обов`язків із запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 28 Закону, порушив встановлені Законом вимоги щодо заборони вчиняти дії та приймати рішення в умовах наявності реального конфлікту інтересів, чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновником військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України є Міністерство внутрішніх справ України.

У відповідності до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про Національну гвардію України», військовослужбовець Національної гвардії України під час виконання покладених на нього службових обов`язків є представником влади і перебуває під захистом держави.

Згідно п. 1 розділу Ш Положення про військову частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, затвердженого наказом МВС від 29.08.2018 № 712, безпосереднє керівництво військовою частиною здійснює командир частини, який є прямим начальником для всього особового складу військової частини. Командир військової частини підпорядковується безпосередньо командиру військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно наказу командувача Національної гвардії України від 13.07.2018 № 101о/с, підполковника ОСОБА_1 , призначено командиром військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Відповідно до наказу по військовій частині НОМЕР_1 від 23.08.2018 №101 о/с ОСОБА_1 приступив до виконання службових обов`язків по посаді з 23.08.2018.

Відповідно до ст. 66 Статуту внутрішньої служби ЗСУ командир військової частини є прямим начальником для всього особового складу військової частини. Командир військової частини зобов`язаний, зокрема: керувати добором кандидатів для зарахування на військову службу за контрактом, а також розподілом за підрозділами поповнення, яке прибуло до бригади, вручення йому озброєння і техніки, приводити нове поповнення до Військової присяги згідно з додатками 1.4 і 5 до цього Статуту; особисто керувати кадровою роботою, затверджувати кандидатів на вищі посади та для вступу до військових навчальних закладів; знати стан укомплектованості підрозділів бригади та вживати заходів до підвищення Ті рівня, організовувати ефективне та раціональне службове використання підготовленого особового складу, який надходить на комплектування військової частини; щоденно видавати письмові накази по стройовій частині, а у разі потреби - з питань бойової підготовки, окремо по тилу, технічній частині та службі ракетно-артилерійського озброєння; керувати фінансовою діяльністю військової частини, розпоряджатися згідно із законодавством коштами, забезпечувати ощадливе витрачання коштів у суворій відповідності із затвердженим кошторисом та інше.

Отже, ОСОБА_1 має дискреційні службові повноваження в частині прийняття рішення про зарахування кандидатів на військову службу за контрактом, розподіляти поповнення за підрозділами, затверджувати кандидатів на посади, видаючи відповідні накази.

Керуючись наданими повноваженнями, ОСОБА_1 вирішив призначити на посаду у військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_2 .

У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 перебував на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_4 ), необхідно було направлення вказаного центру комплектування. З метою реалізації свого задуму, командир військової части НОМЕР_1 ОСОБА_1 направив до ІНФОРМАЦІЯ_4 . запит від 26.03.2022 № 50/55/22/1-182 щодо направлення ОСОБА_3 для проходження військової служби до військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України.

На підставі вказаного листа ІНФОРМАЦІЯ_4 видано припис від 26.03.2022 № 487, згідно якого ОСОБА_4 направлено у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

В подальшому ОСОБА_1 , використовуючи повноваженнями командира військової частини, розглянув питання щодо призначення підполковника запасу ОСОБА_2 на посаду помічника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, про що видав відповідний наказ по військової частини НОМЕР_1 від 27.03.2022 № 75.

У відповідності до актових записів про народження № 32 від 06.06.1951 та 9 від 16.03.1967 ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є рідними братами.

У відповідності до актового запису про народження № 1226 від 17.10.1985 ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_1 , відповідно ОСОБА_2 є його рідним дядьком.

Таким чином, ОСОБА_2 є рідним дядьком і в розумінні ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», є близькою особою ОСОБА_1 .

Згідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» близькі особи - члени сім`ї суб`єкта, зазначеного у частині першійстатті 3 цього Закону, а також чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний та двоюрідний брати, рідна та двоюрідна сестри, рідний брат та сестра дружини (чоловіка), племінник, племінниця, рідний дядько, рідна тітка, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, батько та мати дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням зазначеного суб`єкта.

Реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Відповідно до п. 99 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України військовослужбовці, які є близькими особами у значенні, наведеному в абзаці четвертому частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», не можуть перебувати у відносинах прямої організаційної та правової залежності підлеглої особи від її керівника, у тому числі через вирішення (участь у вирішенні) питань прийняття на військову службу, призначення на посаду, звільнення з військової служби, застосування заохочень, дисциплінарних стягнень, надання вказівок, доручень, контролю за їх виконанням. У разі виникнення обставин, що порушують вимоги абзацу першого цього пункту, відповідні військовослужбовці, близькі їм особи вживають заходів до усунення таких обставин у порядку, визначеному частиною другою статті 27 Закону України «Про запобігання корупції».

У відповідності до ч. 7 ст. 9 Закону України «Про Національну гвардію України», особи, які претендують на зайняття посад у головному органі військового управління Національної гвардії України, оперативно-територіальних об`єднаннях Національної гвардії України та їх органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, навчальних військових частинах (центрах), базах,

закладах охорони здоров`я чи установах, що не входять до складу оперативно-територіальних об`єднань Національної гвардії України, повинні письмово повідомити відповідних керівників про близьких осіб, які проходять службу або працюють у Національній гвардії України.

Відтак, ОСОБА_1 , під час прийняття рішення про призначення на посаду помічника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 свого дядька мав приватний інтерес, зумовлений родинними стосунками з ОСОБА_2 , який полягав у зацікавленості ОСОБА_1 призначити ОСОБА_2 , як свою близьку особу, надавши йому можливість одержувати заробітну плату та забезпечити стабільне матеріальне становище.

При наявності у ОСОБА_1 зазначеного приватного інтересу, реалізація ним службових повноважень як командиром військової частини під час вирішення питання про призначення на посаду помічника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 свого рідного дядька, відбувалась під впливом суперечності між її приватним інтересом і повноваженнями командира військової частини, що в розумінні Закону України «Про запобігання корупції» є реальним конфліктом інтересів.

Суперечність полягала у тому, що, з одного боку, ОСОБА_1 як фізична особа був зацікавлений допомогти своєму рідному дядькові ОСОБА_2 призначатись на посаду, а з іншого боку - командир ОСОБА_1 , як головна посадова особа, яка представляє військову частину, повинний використовувати надані йому повноваження виключно в інтересах військової частини, об`єктивно та неупереджено виконувати свої службові повноваження, виключаючи вплив приватного інтересу на їх реалізацію.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи зазначені у пунктах 1, 2 частини 1 статті 3 даного Закону, зобов`язані не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно із приміткою до статті 172-7 КУпАП, суб`єктами правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Таким чином, своїми умисними діями, командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 в порушення пункту 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», діючи в умовах реального конфлікту інтересів, маючи можливість призначення на посаду, видав наказ № 84 від 05.04.2022 про призначення на посаду помічника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 свого рідного дядька ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, за яке передбачена відповідальність згідно ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

В судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Добродій О.М. подала до суду клопотання, в якому просила суд об`єднати в одне провадження справу № 569/554/23 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та справу № 569/558/23 відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та розглядати в одному провадженні.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника.

Прокурор та представник Управління стратегічних розслідувань в Рівненській області в судовому засіданні не заперечили проти задоволення клопотання захисника Гайдука С.С.

У відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

За таких обставин є можливим об`єднати адміністративні матеріали № 569/554/23 та № 569/558/23 в одне провадження, присвоївши їм № 569/554/23 та розглядати одночасно.

В судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Добродій О.М. вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних корупційних правопорушень не визнала,просила суд закрити провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, з підстав, викладених у її письмових поясненнях.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав пояснення, надані його захисником.

Прокурор Кріпак С.А. та представник Управління стратегічних розслідувань в Рівненській області Коцюбинська В.В. в судовому засіданні підтримали протоколи про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією та просили суд притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 172-7 КУпАП - адміністративна відповідальність настає за неповідомлення неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Диспозиція ч. 2 ст. 172-7 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, встановлена матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 2 від 09 січня 2023 року, протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 3 від 09 січня 2023 року, висновком службового розслідування щодо можливого вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 від 16.10.2022 року, відповіддю командира військової частини НОМЕР_2 НГУ полковника ОСОБА_6 № 20/02/33-1297 від 31.10.2022 року, відповіддю начальника Західного територіального управління НГУ бригадному генерала ОСОБА_7 № 50/15-1389 від 02.11.2022 року, та іншими матеріалами справи.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При вирішенні питання про відповідальність ОСОБА_1 , суддя враховує характер вчиненого правопорушення, а саме те, що своїми діями він не завдав збитків державним або суспільним інтересам, правам і свободам громадян, шкідливих наслідків внаслідок його вчинення не настало, дані про особу правопорушника, який до адміністративної відповідальності притягується вперше. Також суд враховує, що на час вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, в Україні було введено режим воєнного стану в зв`язку з військовою агресією з боку російської федерації. ОСОБА_1 ,будучи командиром військової частини НОМЕР_1 НГУ, був зобов'язаним в першу чергу, укомплектувати штат військової частини для забезпечення боєздатності військової частини. Таким чином, суд вважає, що на час вчинення ОСОБА_1 даного правопорушення, а це трохи більше місяця з дня початку військової агресії на території України, головним пріоритетом було забезепечення оборони України від збройної агресії зі сторони російської федерації. Тому суд не вважає, що неповідомлення ОСОБА_1 командира військової частини НОМЕР_2 Західного оперативно-територіального об'єднання Національної гравдії України про наявність у нього реалього конфлікту інтересів мало більший пріоритет ніж забезпечення боєздатності ввіреної йому військової частини.

Статтею 22 КУпАП встановлено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням.

Враховуючи вищевикладене, дії ОСОБА_1 належить розцінювати як малозначні, тобто, відповідно до ст. 22 КУпАП, такі, що дають достатньо підстав звільнити його від відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, з проголошенням йому усного зауваження та закрити провадження у справі, на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 22-23, 33, 36, 172-7, 247, 284 КУпАП, суд, -

постановив:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП і обмежитись усним зауваженням.

Провадження у справі закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області.

Суддя Рівненського міського суду

Рівненської області Святослав РОГОЗІН