Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/597/23
Провадження № 3/499/491/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 травня 2023 року смт Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Тимчук Р.М., розглянувши матеріали справи відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаюча АДРЕСА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП),

В С Т А Н О В И В:

ВП №1 Березівського ВП ГУНП в Одеській області направлено в суд матеріали відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ознаками вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 22 травня 2023 року о 18.00 год по АДРЕСА_2 ОСОБА_2 здійснювала торгівлю слабоалкогольними напоями без ліцензії на вищевказані напої.

У судове засідання ОСОБА_2 з`явилася, та надала пояснення,зазначила, що з протоколом не згодна, а справу про адміністративне правопорушення щодо неї просила закрити за відсутністю події, оскільки вона не торгувала цими напоями, вони просто перебували в неї в магазині, на продаж вона їх не ставила, торгівлю не здійснювала.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали, долучені до нього, суд дійшов до висновку про те, що провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 має бути закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог п. 1ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Стаття 280 КУпАП визначає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта.

Згідно з вимогами ч. 1ст.164 КУпАП адміністративна відповідальність настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно дост. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно з ч. 1 ст.1 Закону України «Про підприємництво» підприємництво - це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими, як суб`єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 25.04.2003 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

В матеріалах справи відсутні будь які докази,того що ОСОБА_2 здійснювала продаж, відсутні будь які відомості про систематичність продажу.

В протоколі зазначені поняті, проте не зазначені їх адреси проживання та відсутні їх письмові пояснення, щодо обставин справи та підстав, з яких вони залучені до српави.

Матеріали справи не містять жодних доказів факту реалізації товару та отримання прибутку особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.

До протоколу не додані пояснення осіб, які б підтверджували отримання грошових доходів саме за здійснення конкретної діяльності, таких осіб не встановлено і не допитано щодо обставин правопорушення. Не міститься документів внаслідок чого уповноважена особа, яка складала протокол, дійшла висновку про наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності складу правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 164 КУпАП. Протокол не містить посилань та підтверджень наявності кваліфікуючих ознак, передбаченихст. 164 КУпАП, зокрема здійснення господарської діяльності, що розуміється як діяльність, пов`язана з отриманням прибутку.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки саме в протоколі про адміністративне правопорушення мають бути відображені всі істотні обставини справи, що відповідають складу правопорушення, підтверджені належними та допустимими доказами. Зокрема, щодо ч.1 ст.164 КУпАП у протоколі необхідно зазначати такі обставини:

- протягом якого часу особа здійснювала відповідну діяльність (у даному випадку це має бути проміжок часу, а не конкретна дата й час, адже господарська діяльність обов`язково має тривалий, а не одноразовий характер);

- всі задокументовані окремі факти такої діяльності, які в своїй сукупності підтверджують самостійний, ініціативний і систематичний характер діяльності, яку здійснює особа, адже ці ознаки є обов`язковими для господарської діяльності;

- інші обставини, які мають істотне значення.

У протоколі про адміністративне правопорушення не наведено посилань на норми чинного господарського законодавства, які порушені особою, щодо якої ініціюється питання про притягнення її до адміністративної відповідальності, не підтверджено доданими до протоколу матеріалами, що дії ОСОБА_1 були систематичними.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення з`ясовано, що в протоколі про адміністративне правопорушення не викладено фактичних обставин правопорушення, та відсутня об`єктивна сторона правопорушення, яка передбачена ч.1 ст.164 КУпАП

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що у матеріалах справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, суд приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 164 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.164-1 ч.1, ст.ст.9,245,247,251,276,280,283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року, рішенні ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ст.164 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Іванівський районний суд Одеської області.

Суддя:Руслан ТИМЧУК