Справа № 740/3923/23
Провадження № 3/740/1795/23
ПОСТАНОВА

іменем України

02 серпня 2023 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпуся І.М.,

із секретарем судового засідання Кубрак Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає по АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №245156 ОСОБА_1 18 червня 2023 року близько 09 год 00 хв за місцем свого проживання вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме ображав нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоровю потерпілої, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відомості про розгляд справи Ніжинським міськрайонним судом зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, з яким ОСОБА_1 ознайомлений та копію якого він отримав, що підтверджується його підписами у відповідних графах протоколу. ОСОБА_1 , а також потерпіла ОСОБА_2 і свідок ОСОБА_3 також викликалися до суду повісткою надісланою текстовим повідомленням на номери телефонів, зазначені у матеріалах справи. Судові повістки, надіслані їм поштою, повернуті до суду без вручення. У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, клопотань про відкладення розгляду не подав, що згідно ст.268 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

У заяві до Ніжинського РВП ОСОБА_2 просила прийняти міри щодо ОСОБА_4 , так як він вчиняє щодо неї домашнє насильство психологічного характеру.

У письмових поясненнях ОСОБА_2 вказала, що проживає разом із сестрою ОСОБА_5 та її співмешканцем ОСОБА_1 близько 9 років. З ОСОБА_1 у неї постійно виникають конфлікти, під час яких він їй погрожує та ображає. Вона його не чіпає. Коли його немає, то все добре. Коли він з"являється починаються сварки. Коли вона 18.06.2023 підійшла до своєї сестри ОСОБА_6 , щоб поговорити, то ОСОБА_7 почав на неї кричати та ображати, після чого погрожував фізичною розправою. Вона злякалася і вікликала поліцію.

У письмових поясненнях ОСОБА_1 вказав, що ОСОБА_2 постійно вчиняє сварки з ним, є ініціатором всіх конфліктів, поводить себе неадекватно, може погрожувати йому ножем. Зранку 18.06.2023 вона знову чіплялася до нього, висловлювалася нецензурною лайкою в його бік, погрожувала йому фізичною розправою та кидалася битися, після чого викликала поліцію. Він її взагалі не чіпав, навіть не говорив з нею.

У письмових поясненнях ОСОБА_3 зазначила, що коли вдома з"являється її сестра ОСОБА_2 , то між її співмешканцем ОСОБА_1 та її сестрою ОСОБА_8 виникаються конфлікти, ОСОБА_2 висловлюється нецензурною лайкою в його бік, словесно його ображає, погрожує, може кидатися битися. Так, 18.06.2023 ситуація знову повторилася. ОСОБА_9 почала нецензурно лаятися, погрожувати фізичною розправою, після чого викликала поліцію нібито ОСОБА_7 її ображає, хоча цього не було. Він взагалі її не чіпав.

З рапорту про прийняття виклику на службу "102" слідує, що ОСОБА_2 18.06.2023 о 09:45 годин повідомила, що ОСОБА_1 погрожує її побити.

Як вбачається з термінового заборонного припису від 18.06.2023 щодо ОСОБА_1 застосовано заборону у будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_2 на 1 добу.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 вищезазначеного Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Суд зазначає, що для того щоб відрізнити насильство від конфлікту, необхідно звернути увагу на те, що насильство є результатом свідомих дій людини і характеризується такими основними ознаками: умисність; спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, економічних, чи пов`язаних з вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Насильство - це умисні дії однієї або кількох осіб, що спричиняють шкоду іншій особі, порушують права і свободи та відбуваються в умовах значної переваги сил тих, хто скоює ці дії, що унеможливлює самозахист особи, котра страждає від цих дій. Якщо у вказаних діях відсутня хоча б одна з наведених ознак, такі дії не є насильством.

Конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби. Під час конфлікту часто відсутні одна чи кілька вищеперерахованих ознак.

Як вбачається з матеріалів справи очевидці події надають різні, протилежні пояснення. ОСОБА_2 вказує, що саме ОСОБА_1 її ображав та погрожував, що ОСОБА_1 категорично заперечує, зазначаючи, що взагалі не говорив з ОСОБА_2 . Його пояснення підтверджує ОСОБА_3 .

За такого, до даних, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, як до доказу в розумінні ст. 251 КУпАП, з урахуванням зазначених вище обставин, суд відноситься критично, оскільки інші належні та допустимі докази у справі не підтверджують поза розумним сумнівом того факту що, ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно ОСОБА_2 . Враховує суд також те, що протокол про адміністративне правопорушення є специфічним доказом у справі, оскільки за змістом ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення складається про вже вчинене правопорушення. Тобто його складанню мали передувати, відповідно до фактичних обставин справи, встановлення факту вчинення проявів психологічного насильства, тоді як достатні докази вчинення образ і погроз ОСОБА_1 . ОСОБА_2 в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, сам по собі протокол з викладеним у ньому твердженням про вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 , у разі коли особа це запаречує, не є достатнім доказом на підтвердження цієї обставини, якщо зазначене не підтверджується іншими прямими чи непрямими доказами.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що матеріалами справи не підтверджено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство щодо ОСОБА_2 , так як дані обставини не доводяться сукупністю наявних у справі доказів, які не є переконливими, достатньо вагомими і узгодженими між собою, а відтак викликають у суду обгрунтований сумнів.

Згідно з вимогами ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП не доводиться сукупністю наявних у справі доказів.

Зазначене є підставою для закриття провадження у справі згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст.251, 255, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

постановив:

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.М. Карпусь