Справа № 539/3099/23
Провадження № 3/539/900/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2023 м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в особі судді Овчаренко О.Л., розглянувши матеріали, що надійшли з Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

17 травня 2023 року о 13:38 годині ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , на території ЗОШ №4 вчинив домашнє насильство відносно свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме проти волі дитини забирав його зі школи, тягнучі за руки, внаслідок чого дитина почала плакати, чим була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого. У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не визнав. Пояснив, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його сином. На даний час шлюб з ОСОБА_3 , яка є матір`ю його сина, розірваний. З того часу син живе з матір`ю. З першого класу він завжди забирав сина зі школи. Останній раз забирав сина зі школи приблизно за 4 тижні до подій, про які йдеться у протоколі, оскільки приїхала його старша сестра і його дочка ОСОБА_4 та забирала брата зі школи. 17.05.2023 приблизно о 13 годині 30 хвилин він приіхав на автомобілі до школи, щоб забрати сина погуляти, а потім відвезти на тренування. Поки чекав сина біля входу до школи, побачив свою дочку ОСОБА_4 . Як потім з`ясувалось, дочка зателефонувала матері ОСОБА_3 з метою, щоб мати зателефонувала сину та сказала нікуди не йти з ним. Він зайшов до приміщення школи, а потім у клас, де знаходився його син. Взяв телефон сина та побачив два вхідних дзвінка від матері. Тоді він взяв сина за руку і вони пішли. Син злякався, бо мати та сестра сказали йому не йти з ним. Коли вони вийшли на вулицю, син побачив сестру і став пручатись, не хотів сідати до нього в автомобіль, почав кричати, що він його б`є. Хоча він просто вів сина за руку та хотів посадити в автомобіль. Син хотів побігти до сестри, але він тримав його за руку. Син вирвався і побіг. Він його наздогнав і став питати що сталося. Син став кричати: «Рятуйте». Син був переляканий, не пам`ятає чи плакав. Можливо син не очікував, що він за ним прийде. Син завжди був боязкий, боявся брати участь у спортивних змаганнях з вільної боротьби. Бувало таке, що син, коли пропустить тренування, не хотів туди ходити, але згодом погоджувався. Вважає, що дитині слід займатися спортом. Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, малолітнього потерпілого, його законного представника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП об`єктивна сторона цього правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Зазначені вище діяння можуть проявлятися у наступних формах: насильство, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи, переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, одежі, коштів, тощо. Згідно ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про охорону дитинства» забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Дисципліна і порядок у сім`ї, навчальних та інших дитячих закладах мають забезпечуватися на принципах, що грунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини. Держава здійснює захист дитини від усіх форм домашнього насильства та інших проявів жорстокого поводження з дитиною, експлуатації, включаючи сексуальне насильство, у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють. Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 поставлено у вину те, що він вчинив домашнє насильство щодо свого малолітнього сина ОСОБА_2 , а саме вчинив умисні дії психологічного характеру, що полягали у тому, що ОСОБА_1 проти волі дитини забирав його додому, тягнучі за руки, внаслідок чого дитина почала плакати, чим була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами. Вирішуючи питання чи винна особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні правопорушення, яке їй інкримінується, судом взято до уваги наступні докази: - протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №790488 від 28.06.2023; - заяву ОСОБА_3 про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію та письмові пояснення від 17.05.2023, в яких вона зазначила, що 17.05.2023 приблизно о 13 год. 38 хв. за адресою: м.Лубни, вул.Л.Толстого, 72 її колишній чоловік ОСОБА_1 приїхав до школи, де навчається їх син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та намагався забрати дитину проти її волі. ОСОБА_1 схопив сина та тягнув до свого автомобіля проти його волі. Це помітили вчителі школи та заступилися за дитину; -письмові пояснення ОСОБА_4 від 17.05.2023, згідно яких 17.05.2023 приблизно о 13 год. 35 хв. вона перебувала на зупинці біля школи №4 за адресою: м.Лубни, вул.Л.Толстого,72 та побачила, що її батько ОСОБА_1 прийшов до школи забрати свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_1 за допомогою фізичної сили став тягнути ОСОБА_2 до своєї машини проти волі дитини, яка кричала: «Допоможіть, врятуйте мене». Після цього вона підбігла до ОСОБА_2 та спробувала йому допомогти, але ОСОБА_1 продовжував затягувати сина до машини. Потім прийшли чотири чоловіка та допомогли забрати дитину, а вона викликала поліцію; -письмові пояснення ОСОБА_5 від 17.05.2023, згідно яких вона працює на посаді вчителя ЗОШ №4, яка знаходиться за адресою: м.Лубни, вул.Л.Толстого, 92. 17.05.2023 приблизно о 13 год. 35 хв. вона перебувала на робочому місці та побачила у вікно як ОСОБА_1 фізично утримує учня третього класу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому хлопець кричить: «Допоможіть мені». Вона вийшла у двір школи, де ОСОБА_2 їй розповів, що ОСОБА_1 його б`є та затягує до машини проти його волі;

-пояснення ОСОБА_1 , надані ним суду та викладені вище; -пояснення малолітнього потерпілого ОСОБА_2 , який суду пояснив, що одного разу був такий випадок, коли батько приїхав на машині забрати його зі школи. Батько прийшов за ним у клас, взяв за руку і повів до машини. Коли він ще був у класі, йому зателефонувала мама і сказала, що за ним приїхав батько. Також мама запитала з ким він піде зі школи, з батьком чи сестрою. Він відповів, що піде з сестрою. Він не хотів сідати до машини та їхати з батьком. Тоді батько запхав його до машини на передне сидіння і хотів закрити. Тоді він переліз на заднє сидіння, відкрив двері машини, вибіг і почав тікати до своєї сестри ОСОБА_6 , яка чекала його біля школи. Батько побіг за ним і наздогнав, схопив і поніс через дорогу. Він просив батька його відпустити, але він не відпускав. Тоді він став кричати: «Допоможіть». Йшли якісь люди, один з чоловіків казав батьку відпустити його. Потім підійшли ще якісь чоловіки, стали відчіпляти руки батька від нього, бо він його міцно тримав. Тоді він вирвався від батька і побіг до сестри. Він тікав від батька, бо не хотів з ним нікуди їхати. Батько сказав, що хоче повезти його в магазин, а потім на тренування. Він цього не хотів, бо хотів піти зі школи з сестрою. Вважає, що батько погано з ним вчинив, бо силою саджав до машини, хоча він цього не хотів. Батько примушує його ходити на тренування з вільної боротьби, але він цього не хоче, бо йому не подобаються ці тренування. Тому і не хотів їхати з батьком, про що йому сказав. Після цього всього йому було дуже страшно, він плакав, бо батько примусово його саджав у машину, а потім утримував проти його волі. Мама не забороняла йому їхати з батьком, він сам не захотів. Батько постійно всіх у всьому звинувачує; -пояснення законного представника малолітнього ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , яка суду пояснила, що 17.05.2023 вона була на роботі. Їй зателефонувала дочка ОСОБА_4 , сказала, що прийшла до школи забрати брата ОСОБА_2 і побачила, що біля школи стоїть ОСОБА_1 , який є батьком дитини та її колишнім чоловіком. Дочка у неї запитала чи їй забирати брата зі школи, чи батькові. Вона відповіла дочці, що запитає у сина з ким він піде зі школи. Вона зателефонувала сину та сказала, що його біля школи чекає сестра, а також батько. Запитала у сина з ким він піше зі школи. Син відповів, що з батьком нікуди не піде, бо він завжди забирає його на тренування. Син категорично не хоче туди ходити, каже, що йому важко. Батько ж примушує дитину ходити на тренування з вільної боротьби, вимагає від неї та дочки, щоб вони змушували дитину туди ходити. Оскільки син не хотів йти зі школи з батьком, вона зателефонувала дочці і сказала забрати сина зі школи. Через якийсь час їй зателефонувала дочка та повідомила, що батько примусово запихає сина у машину, а дитина кричить і плаче. Також сказала, що підійшли якісь чоловіки, хотіли допомоги сину, але не змогли, бо батько міцно тримає дитину і не відпускає. Коли вона приїхала до школи, там вже була поліція. Син у її присутності вже не плакав, бо його заспокоїли вчителі, але у нього трусилося все тіло. Також їй стало відомо, що вчителі побачили у вікно як батько тягне сина до машини і вийшли на вулицю допомогти. Від сина їй відомо, що батько зайшов у клас, взяв його за руку та повів до машини. Потім став саджати сина у машину, але він цього не хотів, тому вирвався і побіг. Батько його наздогнав і привів знов до машини, щоб у неї посадити. Батько хоче, щоб дитина робила так як він хоче, але взагалі не враховує інтереси дитини. Вважає, що ОСОБА_1 вчинив щодо сина саме психологічне насильство, бо психічному здоров`ю сина такими діями батька була завдана шкода. Син після цих подій дуже переживав, став боятися батька, став боятися спати; -пояснення допитаної в якості свідка ОСОБА_4 , яка суду пояснила, що ОСОБА_1 є її батьком, ОСОБА_3 - матір`ю, а малолітній ОСОБА_2 братом. 17.05.2023 приблизно о 12:00-13:00 год. вона прийшла до школи забрати ОСОБА_2 . Біля школи вона побачила автомобіль батька, зателефонувала матері і повідомила, що до школи приїхав батько. Запитала чи забирати їй брата або його забере батько. Мати сказала, що зателефонує брату, тоді скаже що їй робити. Через деякий час мати зателефонувала та сказала, що брат не хоче їхати з батьком, тому нехай вона його забере. Брат і до цих подій не хотів йти з батьком, казав, що боїться його, не хоче йти на тренування, а батько його примушує. Коли батько вийшов зі школи з братом, то вів його за руку. Брат упирався і хотів висмикнути руку з руки батька. Коли вони підійшли до автомобіля, батько почав запихати брата на переднє пасажирське сидіння. Було очевидно, що брат не хоче сідати в автомобіль, чинить опір, хапається руками за машину. Батько все ж таки посадив брата у автомобіль і зачинив передні двері на ключ. Але брат відкрив інші двері, вибіг з машини та направився до неї. Батько побіг за братом, зловив його, взяв на руки та поніс до машини. Сів у автомобіль на сидіння водія разом з братом, тримаючи його. Але брат знов вискочив з машини, при цьому батько схопив його за руку. Потім батько взяв брата на руки і поніс через дорогу та не відпускав. Брат почав кричати «Допоможіть». Сторонні люди, які знаходились поруч, стали казати батьку відпустити дитину, але він не відпускав. Брат весь час намагався вирватись від батька, плакав, весь трусився, однак батько його не відпускав. До них підійшли незнайомі чоловіки, стали допомагати брату, відтискаючи руки батька від дитини. Тоді брат прибіг до неї. Брат дуже злякався, плакав, у нього трусилось все тіло, його довго не могли заспокоїти. Зі слів брата їй відомо, що він боїться батька, бо той на нього кричить;

- пояснення допитаного в якості свідка ОСОБА_7 , який суду пояснив, що ОСОБА_1 є його другом. У травні 2023 року він йшов з магазину та побачив ОСОБА_1 , який стояв біля школи. Він також побачив сина ОСОБА_1 , який кричав, що його вбивають. При цьому ОСОБА_1 його не чіпав. Дитину ніхто не бив і не ображав. Він також бачив як син ОСОБА_1 вибіг з автомобіля, але як сідав до нього не бачив. Він не бачив, щоб ОСОБА_1 хапав сина та ніс. Батько дійсно казав сину сідати у автомобіль, на це малий відповів, що не хоче, бо він його б`є. Дитина не плакала, але у нього була істерика, він кричав. ОСОБА_1 казав йому, що сина не чіпав. Потім приїхала поліція. Може охарактеризувати ОСОБА_1 як гарну людину. Вважає, що дитину налаштували проти батька, хто сказати не може. Матір дитини він не знає; -тимчасовий заборонний припис стосовно кривдника від 17.05.2023, яким відносно ОСОБА_1 вжито наступні заходи, зокрема заборонено вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. У суду відсутні обгрунтовані підстави ставити під сумнів зазначене у письмових поясненнях ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , як і пояснення допитаних судом малолітнього потерпілого ОСОБА_2 , його матері ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_4 , оскільки вони цілком узгоджуються між собою.

Пояснення свідка ОСОБА_7 в тій частині, що ОСОБА_1 не вчиняв жодних дій проти волі дитини, суд оцінює критично, оскільки, як пояснив сам свідок, вони перебувають з ОСОБА_1 у дружніх відносинах. Окрім того, пояснення ОСОБА_7 протирічать викладеному у письмових поясненнях ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також поясненням допитаних судом малолітнього ОСОБА_2 , його матері ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_4 . Також суд зазначає, що з пояснень ОСОБА_7 вбачається, що він не був безпосереднім свідком всіх подій з їх початку або ж не повідомив про них суду. При цьому судом взято до уваги пояснення ОСОБА_7 в тій частині, що малолітній ОСОБА_2 вибіг з автомобіля, ОСОБА_1 казав сину сідати у автомобіль, на що син відповів, що не хоче, бо він його б`є. У дитини була істерика, вона кричала.

Пояснення ОСОБА_1 в тій частині, що він не вчиняв жодних дій проти волі сина, а просто вів його за руку та хотів посадити в автомобіль, спростовуються сукупністю вищенаведених доказів. При цьому суд зауважує, що сам ОСОБА_1 пояснив, що син з самого народження є боязким, брати участь у змаганнях з вільної боротьби боїться. Син хотів побігти до сестри, але він тримав його за руку, тоді син вирвався і побіг, а він його наздогнав. Син кричав: «Рятуйте», був переляканий, не пам`ятає чи плакав.

Посилання ОСОБА_1 на те, що матір та сестра негативно налаштували дитину проти нього, тому син себе так поводив, є суб`єктивною думкою, носять характер припущень та нічим не підтверджені. Проаналізувавши вищенаведені докази у їх сукупності, судом встановлено, що ОСОБА_1 17.05.2023 о 13:38 годині за адресою: вул.Л.Толстого, 72 у м.Лубни Полтавської області на території ЗОШ №4, що є громадським місцем, проти волі дитини ОСОБА_2 забирав його зі школи (тягнув за руки, хапав та примусово саджав до автомобіля), внаслідок чого дитина почала кричати та плакати. Враховуючи характер дій ОСОБА_1 , сприйняття дитиною таких дій (кричав, плакав, чинив опір), її вік - 9 років та їх наслідки (перебування малолітнього у стресовому стані: (переживав, став боятися батька, боятися спати), суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 вчинив щодо сина умисні дії психологічного характеру, спрямовані на обмеження його волевиявлення, які завдали шкоди психічному здоров`ю дитини.

Таким чином, суд вважає доведеним сукупністю належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , а саме умисних дій психологічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого, тобто адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд дійшов висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що буде достатнім і необхідним для його виправлення та запобігання вчиненню нових правопорушень. Також суд вважає за необхідне у відповідності до вимог ст. 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у вигляді 0,2 розміру мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40-1, 130, 283 - 285 КУпАП, ст. ст. 4, 9 Закону України «Про судовий збір», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 15 (п`ятнадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок на користь держави.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в десятиденний строк з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови буде проголошений 04.08.2023 о 14 годині 00 хвилин.

Суддя О.Л. Овчаренко