Справа № 749/447/23 Головуючий у 1 інстанції Чигвінцев М. С.
Провадження № 33/4823/465/23
Категорія - ч. 1 ст. 173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2023 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі: судді апеляційного суду Акуленко С.О., за участю захисника-адвоката Хоминської О.С. в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Чернігові в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Щорського районного суду Чернігівської області від 30 травня 2023 року,

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, військовослужбовця, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП і на підставі ст. 22 КУпАП звільнено від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням. Провадження по справі закрито.

Судом встановлено, що 30.04.2023 року близько 21-10 години в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинив сварку з матір`ю ОСОБА_2 , а саме висловлювався в її адресу нецензурною лайкою, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що постанова суду є незаконною, оскільки суд першої інстанції не з`ясував чи дійсно особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство та не надав належної оцінки всім обставинам справи. Звертає увагу, що домашнього насильства психологічного характеру по відношенню ОСОБА_2 він не вчиняв. Між ними склалися неприязні стосунки на ґрунті користування його сім`єю житловим будинком. Він випадково дізнався про те, що в лютому 2023 року вона зняла з зареєстрованого місця проживання його та його дітей. 30 квітня в черговий раз ОСОБА_2 прийшла і почала виганяти його з будинку, ображати, кричати на нього. Вважає, що дана конфліктна ситуація, яка склалася з приводу користування будинком не може бути розцінена як прояв домашнього насильства та не може свідчити про вчинення психологічного насильства. Вказує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний достатнім доказом. Також не враховано, що процедура проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, що визначена Порядком проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник-адвокат Хоминська О.С. в інтересах ОСОБА_1 вказала, що того дня між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник конфлікт щодо місця проживання, ініціатором якого була остання. Зазначила, що вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 не вчиняв.

Заслухавши захисника-адвоката Хоминську О.С. в інтересах ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ст. 280 КУпАП орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ч. 1ст. 1 вищезазначеного Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Апеляційний суд зазначає, що для того щоб відрізнити насильство від конфлікту, необхідно звернути увагу на те, що насильство є результатом свідомих дій людини і характеризується такими основними ознаками: умисність; спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, економічних, чи пов`язаних з вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Насильство - це умисні дії однієї або кількох осіб, що спричиняють шкоду іншій особі, порушують права і свободи та відбуваються в умовах значної переваги сил тих, хто скоює ці дії, що унеможливлює самозахист особи, котра страждає від цих дій. Якщо у вказаних діях відсутня хоча б одна з наведених ознак, такі дії не є насильством.

Конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби. Під час конфлікту часто відсутні одна чи кілька вищеперерахованих ознак.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, 30.04.2023 року близько 21-10 години в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинив відносно своєї матері ОСОБА_2 , домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, які полягали у висловлюванні нецензурною лайкою на її адресу, що могло завдати шкоди її психологічному здоров`ю.

З пояснень потерпілої ОСОБА_2 , вбачається, що 30.04.2023 року близько 21-10 години в АДРЕСА_1 , де вона проживає та є власницею будинку, прийшов її син ОСОБА_1 та вчинив відносно неї домашнє насилля психологічного характеру, а саме виражався нецензурною лайкою в її бік.

Згідно рапорту працівників поліції від 30.04.2023 року, надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 30.04.2023 року о 21 год.12 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , заявниця повідомила, що рідний брат прийшов та проник в будинок та хоче залишитися ночувати, з будинку брат виписаний. Під час розмови почався конфлікт.

Згідно інформації, яка міститься в матеріалах справи, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , існує спір щодо місця проживання, що регулюється, зокрема, нормами СК України та ЦК України, та не може розцінюватися як насильство в сім`ї. На думку апеляційного суду, в даній конкретній ситуації мав місце конфлікт.

Дослідивши матеріали справи, апеляційним судом не встановлено достеменних відомостей, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 домашнього насилля. Конфлікт, який виник між ним та ОСОБА_2 , носить обопільний характер. Стверджувати, що внаслідок сварки ОСОБА_2 постраждала чи зазнала шкоди, немає.

При цьому, образливі висловлювання в межах конфлікту, який склався між ними, за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди чи можливості її настання в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного правопорушення.

Виходячи з вищевикладеного, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, не встановив всі фактичні обставини справи та всі обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому дійшов передчасного та помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Щорського районного суду Чернігівської області від 30 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - скасувати, а провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяС. О. Акуленко