Справа № 729/67/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2023 р.Суддя Бобровицького районного суду Чернігівської області Демченко Л.М., за участю секретарки Величко К.Р., особи, яка притягується до адмінвідповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Гунька О.Ю., розглянувши в приміщенні Бобровицького районного суду адмінматеріал, який надійшов від Відділення поліції №2 Ніжинського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , майстра ПП «СТО Гараж», раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

за ч.2 ст. 130 КУпАП,-

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 13.01.2023 о 22 год. 38 хв. повторно протягом року в м.Бобровиця по вул. Незалежності керував транспортним засобом ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (хитка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР та скоїв адмінправопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що він не керував транспортним засобом ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_2 .01.2023 о 22 год. 38 хв., автомобілем керував його знайомий ОСОБА_2 . Вони прямували до автозаправної станції і на шляху їх зупинили працівники поліції. Всі пасажири автомобіля говорили працівникам поліції, що він транспортним засобом не керував, а керував ОСОБА_2 , на що вони не зважали, повторюючи, що саме він був за кермом і після зупинки транспортного засобу мав намір пересісти з водійського сидіння на заднє пасажирське сидіння. Йому пропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, він відмовився. Також працівники поліції відвезли його до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння, де він відмовився, оскільки транспортним засобом не керував.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності в судовому засіданні ОСОБА_3 просив закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки працівниками поліції не було надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження вини його підзахисного. Так, на переглянутому в судовому засіданні відеозаписі не зафіксований процес керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Відеозапис з камери поліцейського не містить відомостей в який саме день та час його здійснено. Інші докази не підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні інспектор СРПП №2 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 пояснив, що перебував на чергуванні 13.01.2023. Побачивши, що по населеному пункту на великій швидкості рухався транспортний засіб - було прийняте рішення про його зупинку. Наздогнавши транспортний засіб ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 та підійшовши до автомобіля, вони побачили, що ОСОБА_1 намагався пересісти на заднє сидіння автомобіля, однак в нього це не вийшло, так як в автомобілі було багато пасажирів. На місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, тому його було доставлено для освідування до медичного закладу. Після відмови останнього від огляду на стан алкогольного сп`яніння був складений протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП.

З метою об`єктивного розгляду справи, судом неодноразово викликалися свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , які до суду не з`явились, причин неявки не повідомляли.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, надані в судовому засіданні, свідків, оцінюючи перевірені докази, суд приходить до такого висновку.

Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України) .

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку , встановлених законом ( ст. 7 КУпАП ).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина 2 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність повторну протягом року відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Виконання названого пункту Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність.

Всупереч тому, що ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, його вина у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 158497 від 13.01.2023 у відповідності до якого ОСОБА_1 13.01.2023 о 22 год. 38 хв. повторно протягом року в м.Бобровиця по вул. Незалежності керував транспортним засобом ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (хитка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Також вина ОСОБА_1 підтверджується рапортом поліцейського СРПП ВП №2 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області В.Сурая, у відповідності до якого 13.01.2023 о 22 год. 38 хв. в м.Бобровиця було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 на підставі п.3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» (якщо є інформація, що свідчить про причетність водія транспортного засобу до вчинення адміністративного правопорушення). В ході спілкування із водієм у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд, від чого він відмовився. Водія було відсторонено від керування транспортним засобом, який передано згідно розписки ОСОБА_2 (а.с.9, 4).

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.

Відповідно до пункту 3, 7 розділу І даної Інструкції,ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що працівниками поліції був зупинений транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . На відеозаписі чітко видно, що в ході спілкування з водієм поліцейський зазначив, що останній має явні ознаки алкогольного сп`яніння, що виявились в запаху алкоголю з порожнини рота та хиткій ході, у відповідності до вимог Інструкції поліцейським СРПП ВП№2 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області було запропоновано пройти водієві огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора на місці зупинки, від чого він відмовився.

В подальшому ОСОБА_1 було доставлено для огляду до медичного закладу, де він також відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Пропонуючи ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння працівники поліції виконали вимоги вищезазначеної інструкції, послідовність їх дій відповідає нормам закону.

Працівниками поліції були занесені до протоколу ті ознаки алкогольного сп`яніння останнього, які як наслідок потягли за собою пропозицію щодо проходження огляду на стан сп`яніння, а отже, жодних порушень з боку працівників поліції, на переконання суду в даному випадку не було.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій і є одним із джерел доказів. Зі змістом протоколу ОСОБА_1 було ознайомлено, що він засвідчив своїм підписом.

Чинне законодавство про адміністративні правопорушення не містить особливого порядку залучення доказів по справі.

На відеозаписах, переглянутих в судовому засіданні відображено у хронологічному порядку хід подій, які відбувались 13.01.2023, які узгоджуються з іншими матеріалами справи, а тому твердження захисника особи, яка притягується до адмінвідповідальності щодо відсутності даних про день та час проведення відеозапису з нагрудної камери поліцейського та необхідності визнання вказаного доказу неналежним не заслуговують на увагу.

В п. 27 постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

За змістом п. 1 ст. 8 Конвенції про дорожній рух, яку ратифіковано Указом Президії ВП УРСР № 2614-УПІ від 25.04.1974 - кожний транспортний засіб або склад транспортних засобів, які перебувають у русі, повинні мати водія.

Посилання ОСОБА_1 відносно того, що він не керував автомобілем, не знайшли свого підтвердження під час розгляду протоколу та спростовані поясненнями свідка ОСОБА_4 та дослідженими в судовому засіданні доказами. Зокрема: з переглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що в ході розмови із працівниками поліції в службовому автомобілі під час прямування до медичного закладу ОСОБА_1 пояснював, що керував транспортним засобом та мав намір передати кермування автомобілем ОСОБА_2 після того як вони заправлять автомобіль пальним та пояснив причину таких дій та вимог ОСОБА_2 , який повинен був надати послуги «тверезого водія». Також останній не заперечував той факт, що після зупинки транспортного засобу працівниками поліції він із водійського сидіння пересів на пасажирське. В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що ОСОБА_2 є дійсно тим водієм, який повинен був виконати вказану послугу. Судом викликався даний свідок, однак він не з`явився.

Крім того, судом встановлено, що після того як ОСОБА_1 доставили до лікарні, ОСОБА_2 знаходився на вулиці в салоні автомобіля. Також ні у лікувальному закладі лікарю, ні працівникам поліції він не підтвердив ствердження ОСОБА_1 про те, що він керував транспортним засобом. Тому, суд «поза розумним сумнівом вважає, що саме ОСОБА_1 , а не ОСОБА_2 керував транспортним засобом.

Вказана поведінка ОСОБА_1 розцінюється судом як намагання останнього ввести суд в оману та уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації стороною захисту наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Право в суспільстві відображається в поведінці його членів та має вид соціального факту. Встановлені в суспільстві правила поведінки є обов`язковими для всіх членів суспільного життя. За порушення особи встановлених правил поведінки в суспільстві передбачається юридична відповідальність.

Вид і міра покарання за вчинення діяння, передбаченого ст.130 КУпАП втратило значення, як дрібного делікту, оскільки роками відповідальність за такі діяння посилюється та є резонансними в національній системі права через настання суспільно небезпечних наслідків.

Вказане обґрунтовується тим, що коли особа перебуває під дією певних речовин, які знижують увагу і швидкість реакції, вона нездатна належно реагувати на особливості дорожньої обставини.

Тобто, життя та здоров`я учасників дорожнього руху залежать від випадку чи трапиться на руху такої особи аварійна ситуація або складна дорожня обстановка, чи ні.

Тому, діяння за ст.130 КУпАП є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху та має посилену юридичну відповідальність в суспільстві.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, наголошено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Враховуючи зазначені докази, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують та обставини, що обтяжують відповідальність, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 мають місце ознаки правопорушення передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, як повторна протягом року відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння, а також про необхідність застосування до правопорушника адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно постанови Бобровицького районного суду м.Чернігова від 04 жовтня 2022 року, яка набрала законної сили 15.10.2022, ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами на 1 рік. На час розгляду справи про адмінправопорушення невідбута частина покарання ОСОБА_1 у виді позбавлення права керування транспортними засобами складає 2 місяці 1 день.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 30 КУпАП, позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.

Оскільки ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами і він до закінчення строку дії стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами вчинив нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, то суд, на підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП, вважає за необхідне до стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, накладеного за вчинення нового адміністративного правопорушення, приєднати невідбуту частину такого стягнення, накладеного на ОСОБА_1 постановою суду від 04.10.2022 та остаточно призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки 2 (два) місяці 1 (однин) день .

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» стягненню з ОСОБА_1 підлягає судовий збір на користь держави в сумі 536 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 30, 33, ч.2 ст. 130, 283,284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП і призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

На підставі ч.3 ст.30 КУпАП до стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три роки приєднати невідбуту частину стягнення згідно постанови Бобровицького районного суду Чернігівської області від 04 жовтня 2022 року та остаточно призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки 2 (два) місяці 1 (однин) день без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання постановою законної сили.

Суддя Л.М.Демченко