ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1064/23 Справа № 183/7231/22 Суддя у 1-й інстанції - Олійник А.В. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2023 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі КУпАП),

за участю:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Сапунцова В. Д.

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2023 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з постановою суду першої інстанції, 29.10.2022 року о 07.00 год. в Новомосковському районі, а/д Харків-Запоріжжя, 203 км, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Опель Астра, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Водій був освідчений за допомогою алкотестера Драгер, результат аналізу 0,57 проміле.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що в супереч зазначеному у постанові суду, він не визнавав вину у вчиненому, також він не робив запис про визнання вини у протоколі, тому стверджує, що він не визнавав вину як під час складення протоколу, так і під час розгляду справи в місцевому суді. Крім того, зазначає, що відеозапис, долучений до протоколу не є доказом у справі, оскільки на ньому повністю звук, тому неможливо встановити хід процесуального оформлення адміністративного правопорушення. Посилаючись, що відеозапис не є доказом у справі, вважає, що порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки в такому разі мали бути залучені свідки, проте поліцейські цього не забезпечили їх участь. Вказує, що він не погодився з результатом алкотестеру Драгер, тому працівники поліції склали направлення на проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, проте до закладу охорони здоров`я його не доставили, у зв`язку з чим вважає результат огляду за допомогою Драгера недопустимим доказом. Також посилається на порушення порядку складання протоколу, оскільки права йому не роз`яснювали, що підтверджується відсутністю його підпису у протоколі. Через таке порушення він не міг скористатись правовою допомогою адвоката, не знав, що може написати свої зауваження до протоколу та пояснення на окремому аркуші, а також надати докази невинуватості. Зазначає, що матеріали справи не містять сертифікат відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки Драгера, що ставить під сумнів достовірність його результатів.

В доповненнях до апеляційної скарги посилається на невідповідність часу подій зафіксованих в протоколі, на відеозаписі та роздруківці з Драгера, а також на невідповідність відомостей про температуру повітря, зафіксованої в роздруківці та тій, яка була насправді, що ставить під сумнів справність приладу Драгера. Виявивши цей факт, він ОСОБА_1 попросив надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку, проте працівники поліції йому його не надали. Вказує на відсутність доказів зупинки транспортного засобу, не безперервність відеозапису, його не відсторонення від керування автомобілем, що на його думку свідчить про істотне порушення порядку проведення огляду водіїв на стан сп`яніння та оформлення адміністративної справи. Також вказує про невідповідність фабули правопорушення, вказаної судом в постанові та в протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема у назві транспортного засобу та у формулюванні об`єктивної сторони правопорушення.

Позиції учасників апеляційного процесу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та захисник підтримали апеляційну скаргу та з підстав, викладених у скарзі просили її задовольнити, постанову суду скасувати та провадження закрити з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що заперечував проти результатів Драгера під час складання протоколу, проте протокол та інші документи підписав за вказівками поліцейських. В суді першої інстанції також вину не визнавав, проте суд, чомусь, на власний розсуд зазначив про визнання ним своєї вини, що він категорично заперечує і посилався на формальний судовий розгляд в суді першої інстанції, який проведений навіть без дослідження відеозапису.

Мотиви апеляційного суду.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги та повторно дослідивши докази в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги захисника, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог закону з огляду на наступне.

Суд першої інстанції визнав ОСОБА_1 винуватим у тому, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимог п. 2.9 а ПДР, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, приймаючи рішення про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд послався на відомості, які містяться протокол про адміністративне правопорушення серія ААД 113107 від 29.10.2022 року. Також судом досліджено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, рапорт, тест на алкоголь № 1028, результат якого 0,57 ‰, диск з відеофайлами до протоколу.

В межах перевірки доводів апеляційної скарги та за клопотанням захисника і ОСОБА_1 , повторно дослідивши зазначені докази, з такими висновками суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, оскільки зазначені вище докази, у своїй сукупності не можуть беззаперечно свідчити про те, що наявними в матеріалах доказами доведено, що порядок проведення огляду водія на стан сп`яніння відбувався у встановленому законом порядку, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами... і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного... сп`яніння... підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами... та оглядові на стан алкогольного... сп`яніння...

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом... на стан алкогольного... сп`яніння... проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного... поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Такі ж правила проведення огляду водіїв регламентовані і в постанові Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду» (Далі Порядок), зокрема у пунктах 3 та 6, зазначено, що огляд проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Вказані положення Закону та Порядку повністю узгоджуються з вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), затвердженої спільним Наказом МОЗ та МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Як видно з матеріалів справи про адміністративне правопорушення та відеозапису з нагрудної камери працівників поліції на відеозаписі відсутній звук, що позбавило можливості суд апеляційної інстанції спростувати доводи, наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 .

Апеляційний суд, в межах перевірки доводів апеляційної скарги та за клопотанням захисника, вжив заходів до усунення вказаних недоліків в оформленні матеріалів справи, зокрема витребував архівну копію відеозапису та викликав інспектора поліції, який склав протокол для його допиту як свідка в судовому засіданні.

На запит суду надійшла відповідь Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області від 19.05.2023 за № 47/4102, відповідно до якої відеозаписи зберігаються 30 діб, у зв`язку з чим немає вони втрачені за закінченням строку зберігання.

На повістку про виклик до суду інспектора до суду з роз`яснення обов`язку з`явитись та надати показання, зокрема в порядку відеоконференції через суд першої інстанції або з використання власних технічних засобів, інспектор до суду не з`явився та не повідомив про поважні причини неприбуття до суду. Підтвердження отримання Новомосковським РВП ГУНП в Дніпропетровській області вказаної повістки про виклик свідка та прохання керівництво органу забезпечити участь свідка наявне в матеріалах справи (а.с. 43-45).

Таким чином, суд апеляційної інстанції приймав рішення, виходячи із фактичних даних, які містяться в матеріалах справи та долучені до протоколу.

З відеозапису, наявного в матеріалах справи, видно, що після того, як ОСОБА_2 пройшов огляд на місці зупинки транспортного засобу (продув Драгер), він щось говорить працівнику поліції, а його рухи та поведінку можна розцінити як невдоволення та незгоду з результатами технічного приладу (файл ...0025 з 0:04:00).

На файлі відеозапису ...0027, ОСОБА_1 про щось розмовляє з поліцейськими і з його рухів та поведінки також можна дійти висновку, що він не згоден з результатами Драгера.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник наголошували, що ОСОБА_1 наполягав на проходженні медичного огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що зафіксовано відеозаписом і працівники поліції навіть виписали відповідне направлення (а.с. 4), проте не забезпечили проведення медичного огляду, оскільки не встигали приїхати до лікарні протягом двох годин з часу зупинки транспортного засобу.

Дійсно, згідно з протоколом ОСОБА_1 був зупинений о 07 годині 00 хвилин, однак огляд на місці зупинки транспортного засобу закінчився о 08 годині 54 хвилин. Як пояснив ОСОБА_1 така тривалість проведення огляду зумовлена тим, що на місці зупинки не було Драгера і вони чекали близько півтори години поки приїде екіпаж з Драгером. Такий тривалий строк проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу, унеможливив проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я.

Зазначені показання узгоджуються з доказами по справі, зокрема і відеозаписом, який їх не спростовує, через відсутність звуку, а свідків для проведення огляду, працівники поліції не залучали.

Вжиті апеляційним судом заходи до усунення вказаних недоліків та неповноти були безрезультатними.

Відсутні в матеріалах справи і підтвердження про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що також свідчить про порушення порядку проведення відповідного огляду, передбаченого ст. 266 КУпАП.

Крім того, на відеозаписі також не зафіксовані ознаки алкогольного сп`яніння, визначені Інструкції, зокрема порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

З огляду на встановлені обставини, апеляційний суд вважає небезпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , про відсутність на початкову етапі спеціального технічного приладу Драгер на блок-посту, а в подальшому коли його привезли закінчився час протягом якого водій мав бути доставлений до закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За вказаних обставин, апеляційний суд доходить висновку, що будь-яких перешкод для проведення поліцейським огляду водія на стан сп`яніння у відповідності до ст. 266 КУпАП не було, наданими матеріалами справи про адміністративне правопорушення не спростовується версія ОСОБА_1 про його наполягання на проведенні медичного огляду, оскільки він алкогольні напої не вживав, а Драгер показав помилковий результат.

Як додатковий аргумент помилкового показника Драгера ОСОБА_1 посилався на показник температури, який міститься в роздруківці з Драгера на якому відображена температура 21 градус, тоді як насправді було не більше 8-9 градусів.

Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимоги щодо складання та змісту протоколу про адміністративне правопорушення, що є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність, визначає стаття 256 КУпАП.

Згідно положень цієї статті, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

При цьому, відповідно положень статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Зазначене дає підстави вважати, що діючим законодавством передбачено, що судовий розгляд проводиться лише в межах адміністративного обвинувачення, яке міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи.

Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили.

Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими доказами, не може бути беззаперечним, тобто достатнім, доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, а також достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

При цьому, суддя не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у протоколи про адміністративні правопорушення, витребувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим, що буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає обґрунтованими і доводи апеляційної скарги в частині неналежного викладення об`єктивної сторони правопорушення, оскільки в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками, а також в постанові суд вийшов за межі протоколу та встановив інші обставини, зокрема дійшов висновку, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом Опель Астра, тоді як в протоколі зазначений Опель Тігра.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення вважається розпочатим з моменту складення протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому, як вже зазначалось, згідно положень статей 245, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.

Тобто, положеннями КУпАП закріплено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом подання доказів.

Слід зазначити, що згідно положень частини другої статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В даній справі такий обов`язок покладений на Новомосковський РВП ГУНП в Дніпропетровській області.

ЄСПЛ у рішенні «Лучанінова проти України», № 16347/02, від 09 червня 2011 року, пункти 39, 40 ЄСПЛ, зазначив: «Суд зауважує, що заявницю було визнано винною у вчиненні дрібної крадіжки. Відповідно до частини 1 статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення за таке правопорушення передбачалось стягнення у вигляді штрафу або виправних робіт. З огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням, Суд вважає, що провадження, про яке йдеться, є кримінальним для цілей застосування Конвенції. Той факт, що стягнення, застосоване до заявниці Тростянецьким районним судом,- штраф - було згодом замінено на зауваження, не може позбавити правопорушення, про яке йдеться, притаманного йому кримінального характеру.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України) (п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010).

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення, який передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа відмовилась від проходження огляду у встановленому законом порядку.

Наявність складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Враховуючи вищевикладене, а також з огляду на те, що в розумінні Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод дана категорія справ про адміністративне правопорушення є кримінальним провадженням, виходячи із суворості та мети санкції статті, яка є суворішою ніж, передбачено Кримінальний кодексом України за низку кримінальних правопорушень, то апеляційний суд під час розгляду цієї справи висуває більш високі стандарти доказування, зокрема керується стандартом доведеності вини «поза розумним сумнівом».

За таких обставин, відомості зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, не підтверджений доказами, зокрема оглядом, проведеним у встановленому законом порядку, передбаченим ст. 266 КУпАП.

Формулювання в протоколі про адміністративне правопорушення слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Вказані положення закон суд першої інстанції не виконав належним чином, не дав належну оцінку, зокрема і показанням свідків, яких викликав і допитав безпосередньо в судовому засіданні, не оцінив належним чином, досліджений відеозапис та дійшов передчасних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення.

Інші доводи, апеляційної скарги щодо відсутності фіксації факту керування транспортним засобом та його зупинки транспортного засобу, не підтвердились під час апеляційного провадження.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2023 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун