ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/7534/23Головуючий у 1-й інстанції Кунцьо С.В.
Провадження № 33/817/395/23 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2023 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю:

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 червня 2023 року, -

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 червня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та призначено йому стягнення у вигляді сплати штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Як визнав суд, громадянин ОСОБА_1 23 квітня 2023 року о 23 год. 49 хв. в м. Тернополі по вул. Бережанська, 48, керував транспортним засобом марки «NissanPathfinder», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Alcotest 7510 OIML» прилад №ARLM-0400 (повірка дійсна до 01.12.2023 р.), що показав результат 1,68 ‰ проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вважає рішення суду першої інстанції незаконним та таким, що підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суд першої інстанції, розглядаючи клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, необґрунтовано та безпідставно відхилив викладенні у ньому заперечення, що, як наслідок, призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності.

Зазначає, що перед проведенням огляду працівник поліції не роз`яснив ОСОБА_1 порядку застосування спеціального технічного засобу, що є порушенням його прав, передбачених ст.268 КУпАП, та в тому числі позбавило його права вимагати від працівників поліції сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Крім цього, вважає, що працівником поліції грубо порушено процедуру проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки, оскільки його не було проінформовано про те, що крім проходження такого огляду на місці зупинки, останній може відмовитись від проходження такого огляду та пройти його у відповідному медичному закладі.

Апелянт стверджує, що своїми діями, які виразились у ігноруванні з боку працівників поліції на його прохання надати можливість підзарядити свій мобільний телефон, що призвело до неможливості здійснення телефонного дзвінка з метою забезпечення свого права на захист, працівники поліції грубо порушили порядок складання протоколу та його права, зокрема права на захист.

Вказує, що працівниками поліції не надано доказів того, що на момент оголошення йому пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння, останній був притягнений до адміністративної відповідальності за будь-яке правопорушення, а за відсутності доказів наявності підстави для законної зупинки транспортного засобу, подальший огляд є протиправний.

Вважає, що відеозапис з нагрудної камери працівника поліції із назвою "export-7edk1" не може бути належним та допустимим доказом, так як не відобразив весь процес спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції.

В своїй апеляційній скарзі посилається також і на те, що висловивши незгоду із результатами огляду проведеного на місці зупинки, виявив бажання про проходження огляду в медичному закладі. В подальшому, разом із працівниками поліції та своїми знайомими ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , проїхав в лікарню, де останній пройшов огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, за результатами огляду (тесту) було встановлено, що ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Звертає увагу суду, що в матеріалах справи наявне направлення на огляд водія транспортерного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП "ТОМЦСНЗ" ТОР, що, на переконання апелянта, додатково підтверджує його незгоду із результатами огляду проведеного на місці зупинки.

Також посилається на те, що в матеріалах справи відсутній акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказує, що пристрій газоаналізатор ALCOTEST 7510 OILM №ARLM-0400, за допомогою якого проводився його огляд, не має сертифікату відповідності, а також дозволу застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також відсутні відомості, чи відповідає він вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність, а тому вважає, що вказане ставить під сумнів достовірність результатів даного пристрою.

Апелянт зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення місцем вчинення було вказано адресу - вул. Бережанська, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 червня 2023 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, ОСОБА_1 , як особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності та подала апеляційну скаргу, в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки.

Відповідно до ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, не перешкоджає розгляду скарги, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За наведених обставин, вважаю за можливе розглянути справу про адміністративне правопорушення за апеляційної скаргою ОСОБА_1 без участі апелянта.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, відповідно до вимог п. 2.9 "а" ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №039712 від 27 квітня 2023 року, 23 квітня 2023 року о 23.49 год. в м. Тернополі по вул. Бережанська, 48, керував транспортним засобом марки «NissanPathfinder», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Alcotest 7510 OIML» прилад №ARLM-0400 (повірка дійсна до 01.12.2023 р.), що показав результат 1,68 ‰ проміле.

В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Зокрема, актом огляду та роздруківкою з технічного приладу "Драгер 7510", якими зафіксовано результат проведеного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 - 1, 68 ‰ проміле.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівника патрульної поліції встановлено, що працівниками поліції було виявлено факт керування гр. ОСОБА_1 транспортним засобом, який здійснював рух на транспортному засобі з номерним знаком, що неосвітлений.

Також в матеріалах справи міститься копія постанови серії БАВ №217994 від 24.04.2023 про накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.121-3, ч.1 ст.126, ч.2 ст.36 КУпАП.

Як встановлено судом першої інстанції, вказана постанова про накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 хоч і скасована Тернопільський міськрайонним судом, однак із змісту судового рішення слідує, що у ньому не спростовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком (п.2.9 (в) ПДР України, ч.1 ст.121-3 КУпАП), що давало підставу для його зупинки працівникам поліції.

Тому, стверджувати про незаконність зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , як про це зазначає сторона захисту в апеляційній скарзі, апеляційний суд підстав не вбачає.

Окрім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що підстава для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 в даному випадку жодним чинимо не впливає на факт керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Як стверджується матеріалами відеофіксації, в подальшому працівник поліції повідомив водієві наявні у нього ознаки сп`яніння та, у відповідності до положень п.2.5 ПДР України, запропонував пройти огляд на стан сп`яніння, на що водій транспортного засобу ОСОБА_1 погодився.

Відеозаписом з нагрудної камери поліцейського засвідчено, що за результатом проведеного огляду з використанням технічного приладу газоаналізатора «Alcotest 7510» виявлено вміст алкоголю в організмі ОСОБА_1 1,68 проміле, з чим останній погодився та не бажав проходити такий огляд в медичному закладі.

З результативно проведеного огляду ОСОБА_1 погодився, що підтверджується матеріалами провадження.

З огляду на дані протоколу про адміністративне правопорушення, акту огляду та роздруківки з результатами огляду, а також змісту відеозапису, на якому не зафіксовано жодних заперечень відносно результатів огляду, доведено, що водій був згідний з результатами огляду, проведеного поліцейським з використанням спеціального технічного засобу.

Той факт, що відеозаписи долучені до матеріалів справи є не безперервними та не містять деяких фрагментів, про які зазначено в апеляційній скарзі, що на думку ОСОБА_1 є недопустимим доказом, не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки відеозаписом чітко зафіксовано виявлене працівниками поліції правопорушення та процедуру його фіксації, а наведені апелянтом міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами, які б з технічної точки зору могли поставити під сумнів достовірність проведеного відеозапису.

Таким чином, судом правильно встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху України, оскільки керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на вказані вище докази, які належним чином досліджені судом першої інстанції, вважаю, що дії працівників поліції при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , узгоджуються з приписами ст.266 КУпАП та відповідають вимогам Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735.

Інші доводи апеляційної скарги в цілому повторюють клопотання про закриття провадження у справі, які були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.

З огляду на те, що вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин справи про адміністративні правопорушення, не має підстав вважати, що в ньому допущена суттєва неповнота судового розгляду.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 червня 2023 р. відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 червня 2023 р. щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя