Номер провадження: 33/813/671/23
Головуючий у першій інстанції Рябцева М. С.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді - Князюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Дерезюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 29 березня 2023 року у справі відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 29 березня 2023 року накладено на ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000 гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, із стягненням судового збору у розмірі 536,80 грн..

Не погодившись із вищевказаною постановою суду ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, відповідно до прохальної частини якої вбачається, що апелянт просить суд скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 29 березня 2023 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апелянт зазначає, що у співробітників патрульної поліції були відсутні підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, з огляду на відсутність ознак сп`яніння в останнього під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. Посилається на факт відсутності свідків під час складання відносно апелянта протоколу про адміністративне правопорушення. Вказує на відсутність в матеріалах справи направлення на огляд з метою виявлення стану сп`яніння. Наголошує на тому, що матеріали справи не містять доказів щодо саме керування апелянтом автотранспортним засобом. Крім того, зазначає, що судом першої інстанції не було допитано співробітників патрульної поліції, які склали відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, чим, на думку апелянта, не було дотримано принцип повноти судовго розгляду.

08.10.2023 року в судове засідання з`явився ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, просив суд її задовольнити.

Також, в судовому засіданні було досліджено відеозапису подій 06.11.2022 року.

Апелянт наголошував на тому, що його не було зупинено працівниками поліції, машина не рухалась, він не керував транспортним засобом.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду у справі про порушення правил, у порядку визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР передбачена ст. 130 КУпАП.

Відповідно до наданих до суду матеріалів справи, 06.11.2022 року о 16.25 год. в м. Одеса, вул. М.Арнаутська 57/Лейтенанта Шмидта 14, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Honda Integra, держномер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мовлення, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у визначеному законом порядку відмовився під час безперервної відео фіксації на нагрудні камери, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вина останнього у скоєнні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджена дослідженими доказами та матеріалами справи в повному обсязі, а саме: змістом протоколу про адміністративне правопорушення від 06.11.2022 серії ААД №358763.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо доведення вини ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Так, згідно ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про відсутність свідків під час складання відносно апелянта протоколу про адміністративне правопорушення є неспроможними, оскільки під час відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння поліцейськими було дотримано вищевказані вимоги ст. 266 КУпАП, а саме застосовано технічні засоби відеозапису.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що у працівників поліції не було законних підстав вважати що апелянт перебуває в стані наркотичного сп`яніння апеляційний суд вважає також неспроможними, оскільки виявлення ознак наркотичного сп`яніння у водія є суб`єктивним сприйняттям безпосередньо поліцейським під час виконання ним своїх службових обов`язків.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність в матеріалах справи направлення на огляд з метою виявлення стану сп`яніння, то такі доводи не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки з відеозапису подій вбачається, що співробіники патрульної поліції пропонували апелянту пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, між тим останній від проходження такого огляду відмовився.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги наданий апелянтом Сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду серії 10ААЖ №099782 від 16.11.2022 року відповідно з якого вбачається, що наркологічних протипоказань не виявлено.

Апеляційний суд звертає увагу також саме на відсутність в матеріалах справи доказів щодо керування апелянтом автотранспортним засобом.

Так, зокрема в судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_1 зазначив, що 06.11.2022 року о 16.25 год. він не вживав заходи щодо руху автотранспортного засобу. Співробітники патрульної поліції підійшли до нього з метою складання відносно ОСОБА_1 протоколу про порушення правил паркування автотранспортного засобу, а вже згодом склали протокол про адміністративне правопорушення, що передбачено ч.1 ст.130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Матеріалами справи, а саме відеозаписом подій не спростовано поза розумним сумнівом довод апеляційної скарги про відсутність факту саме керування автотранспорним засобом ОСОБА_1 ..

Отже, доводи апеляційної скарги про відсутність факту саме керування автотранспорним засобом ОСОБА_1 є обґрунтованими.

Місцевий суд при розгляді справи не звернув увагу на відсутність в матеріалах справи доказів щодо керування автотранспорним засобом ОСОБА_1 , тому дійшов до помилкового висновку щодо можливості притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996р. за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Таким чином, неправильно оцінивши докази у справі, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки такий висновок не ґрунтується на об`єктивних доказах.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п. 110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (справи «Малофєєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).

Оскільки судом встановлено відсутність вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення, провадження підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

За таких обставин, постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у адміністративній справі, відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 29 березня 2023 року - скасувати.

Провадження у справі відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП,- закрити на підставі п.1 ч. 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Князюк