Справа № 583/2827/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 серпня 2023 року м. Охтирка Сумська область

Суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Ярошенко Т.О, розглянувши матеріали, які надійшли від Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , протоколи про адміністративне правопорушення серії ААД № 007081, ААД № 007082, ААД № 316600,

за ч.2 ст. 130, ст. 124, ч.5 с.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за постановою Охтирського міськрайонного суду від 05.01.2023 року, повторно протягом року 12.06.2023 року о 19 годині 30 хв. в м.Охтирка по вул.Петропавлівська,27 керував автомобілем ВМW 520 державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи притягнутим до адмінвідповідальності 28.11.2022 року за ст. 126 ч. 2 КУпАП, повторно протягом року, 12.06.2023 року о 19 годині 30 хв. в м.Охтирка по вул.Петропавлівська,27 керував автомобілем ВМW 520 державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування даним транспортним засобом, без відповідної категорії, чим порушив п.2.1.а ПДР України. Своїми діями скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

ОСОБА_1 12.06.2023 року о 19 годині 30 хв. в м.Охтирка по вул.Петропавлівська,27, керуючи автомобілем ВМW 520 державний номерний знак НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху , не впорався з керуванням та допустив з`їзд на праве узбіччя з подальшим наїздом на паркан по ходу руху. В результаті дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень ніхто не отримав, автомобіль та паркан зазнали механічних пошкоджень, їх власники понесли матеріальних збитків, чим порушив п.12.1 ПДР України. Своїми діями скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання призначене на 03.07.2023 року не з`явився, його захисник адвокат Кудін О.М. надав заяву про відкладення розгляду справу, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 24.07.2023 року.

В судовому засіданні 24.07.2023 року ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав та стверджував, що він не керував транспортним засобом, а за кермом знаходився його товариш ОСОБА_2 , який не впорався з керуванням та в`їхав у паркан лікарні та пішов з місця пригоди.

В судове засідання призначене на 02.08.2023 року ОСОБА_1 та його захисник адвокат Кудін О.М. не з`явилися, про розгляд справи повідомлені в установленому законом порядку, про що в матеріалах справи містяться розписки.

В день судового засідання 02.08.2023 року від захисника ОСОБА_1 адвоката Кудіна О.М. надійшло клопотання про повторний допит свідка ОСОБА_2 та відкладення розгляду справи, однак суд не приймає його до уваги, оскільки вказане клопотання про виклик свідка вже відхилялося судом в судовому засіданні як необґрунтоване. Крім того, розгляд справи 03.07.2023 року вже відкладався за клопотанням захисника Кудіна О.М. Така поведінка захисника свідчить про недобросовісне користування своїми процесуальними правами та зволікання з розглядом справи та його затягуванням з метою уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

ОСОБА_1 , будучи повідомленим про розгляд справи під розписку, в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв від нього не надійшло.

Суд вжив усіх необхідних заходів щодо повідомлення ОСОБА_1 про час і місце судового розгляду, однак він не з`явився та доказів про поважність причин своєї неявки до суду не надав. Відповідно до положень ст.268 КУпАП визначений вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, а справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.ст.130,124,126 КУпАП до таких не відноситься, тому суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 та його захисника, його право при цьому не порушується, в тому числі і на захист, оскільки будучи повідомленим про розгляд справи не з`явився, будь-яких заяв ОСОБА_1 не надав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

В ст. 129 Конституції України, закріплено конституційний припис, згідно якого, розгляд справ в судах відбувається відкрито, що, в свою чергу, гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись як про результати судового розгляду, так й отримати копію судового рішення з метою оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до принципу диспозитивності, на якій неодноразово наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішення, особи, які беруть участь у справі, мають можливість вільно розпоряджатися своїми матеріальними та процесуальними правами на власний розсуд.

Вказаний принцип надає кожному учаснику процесу можливість самостійно розпоряджатися наданими йому законом процесуальними правами, в тому числі і правом брати участь в судових засіданнях.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, особа має цікавитись ходом справи та результатами окремих судових засідань, використовувати засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

За таких обставин суд вважає можливим розгляд справи проводити у відсутність ОСОБА_1 , від якого не надійшло жодних заяв, а також його захисника, який зволікає з розглядом справи, право на захист при цьому не порушується. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд, проаналізував матеріали справи, ретельно дослідивши та перевіривши письмові докази, відеозаписи, додані до протоколів, приходить до наступного висновку.

Факт скоєння правопорушень підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення серії ААД № 007081, ААД № 007082, ААД № 316600 від 12.06.2023 року, а також іншими матеріалами справи, а саме направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння, довідкою ГСЦ МВС від 13.06.2023 року, відеозаписом події від 09.06.2023 року, копією постанови серії БАБ № 653469 від 28.11.2022 року, письмовими поясненнями ОСОБА_3 , схемою наслідків дорожньо-транспортної пригоди без потерпілих.

До протоколів серії ААД № 007081, ААД № 007082, ААД № 316600 від 12.06.2023 року додані оптичні диски з відеозаписом, який ретельно перевірено та досліджено судом, з якого вбачається обставини викладені в протоколах про адміністративне правопорушення.

Вказані відеозаписи до протоколів суд приймає до уваги як належні та допустимі докази, якими підтверджується вина ОСОБА_1 .

Твердження ОСОБА_1 про те, що він нібито не керував транспортним засобом суд оцінює критично, оскільки з ретельно дослідженого судом відеозапису вбачається, що присутня при цьому жінка, яка проживає поряд із лікарнею вказує, що побачила у вікно як автомобіль на високій швидкості їхав по вул. Левченка та почула два сильних вибухи. Вийшовши на вулицю побачила як автомобіль в`їхав у паркан лікарні, саме цей водій вийшов з машини.

В цій частині відеозапис узгоджується із доданими до протоколу письмовими поясненнями ОСОБА_3 , яка вказала, що 12.06.2023 року о 19 год. 27 хв., перебуваючи в себе вдома за адресою АДРЕСА_2 побачила у вікно як автомобіль на високій швидкості їхав по вул.Левченка та почула два сильних вибухи. Вийшовши на вулицю побачила як автомобіль в`їхав у паркан лікарні, потім з автомобіля вийшов водій без взуття та пішов у лікарню, залишивши документи, телефон у машині та через деякий час повернувся до машини.

З відеозапису вбачається, що сам ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом, а підтверджував цей факт, висловлюючись при цьому із застосуванням нецензурної лексики, говорив, що він не впорався з керуванням і в`їхав у паркан лікарні.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Кудін О.М. в судовому засіданні заявляв клопотання про виклик свідка ОСОБА_2 , який нібито керував автомобілем, однак судом вказане клопотання відхилене, як необґрунтоване. Така позиція захисника та ОСОБА_1 , на думку суду, є надуманою та такою, що не узгоджується з іншими матеріалами справи в їх сукупності, оскільки на місці події ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом, присутня дружина також про це не заперечувала, а про ОСОБА_2 взагалі не велась розмова, в протоколах про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 як свідок не зазначений, тому така позиція сторони захисту направлена на зволікання з розглядом справи та направлена на уникнення адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, такими, що не викликають жодних сумнівів.

Аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 в скоєному доведена в судовому засіданні поза розумним сумнівом, так як наведені вище докази є в їх сукупності вагомими, чіткими і узгодженими між собою.

Згідно довідки ГСЦ МВС від 13.06.2023 року відомості щодо видачі водійського посвідчення ОСОБА_1 відсутні.

При призначенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, зокрема те, що ОСОБА_1 скоїв грубе порушення правил дорожнього руху, раніше притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тому вважає за доцільне застосувати до нього, з урахуванням положень ст.36 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції статті за вказане правопорушення без позбавлення права керування транспортними засобами, та без конфіскації транспортного засобу, оскільки автомобіль на ОСОБА_1 офіційно не перереєстрований, так як саме такий вид стягнення буде достатнім для виправлення порушника, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40-1, 36, 124,126, 130, 268, 276, 283 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати матеріали справ відносно ОСОБА_1 за № 583/2827/23 провадження 3/583/1181/23 за ч.2 ст.130 КУпАП, за № 583/2828/23 провадження 3/583/1182/23 за ч.5 ст.126 КУпАП, за № 583/2829/23 провадження 3/583/1183/23 за ст.124 КУпАП в одне провадження з адміністративних правопорушень та присвоїти даній справі № 583/2827/23 провадження 3/583/1181/23.

Визнати винуватим ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.2 ст. 130, ст. 124, ч.5 с.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення з врахуванням положень ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , а саме 40 800 грн. в доход держави, що підлягає сплаті на рахунок: UA0018001, отримувач ГУК Сумській обл./Сумська обл./21081300, код за ЄДРПОУ 37970404, код бюджетної класифікації доходів 21081300, без позбавлення права керування транспортними засобами, та без конфіскації транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в сумі 536,80 грн. на користь держави отримувач коштів: ГУК у м. Києві /м. Київ/22030106, код отримувача 37993783, банк отримувач: Казначейство України (ЕАП), рахунок UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: судовий збір п. 5.

У відповідності із ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня отримання копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається в порядку примусового виконання та з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена в Сумський апеляційний суд через Охтирський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду Т.О. Ярошенко