Справа № 299/6436/22
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
30.06.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Фазикош Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань, в м. Ужгороді, матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за його апеляційною скаргою на постанову судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 01.12.2022,
Постановою судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 01.12.2022 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідного до встановленого порядку огляду на стан алкогольногосп`яніння з накладенням нанього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 496,20 грн судового збору.
В оскарженій постанові судді від 01.12.2022 вказано, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за таких обставин.
11.11.2022, ОСОБА_1 26.06.2022, о 04 год. 30 хв., по вул. Головна, в с. Сасово, Берегівського району, Закарпатської області керував транспортним засобом автомобілем марки «DAF», н.з. НОМЕР_1 , з причіпом, н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітке мовлення, порушення координації руху). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану постанову від 01.12.2022, а провадження у даній справі закрити.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що 11.11.2022 (хоча в постанові Виноградівського районного суду вказано, що подія відбулась 26 червня 2022 року), він із напарником ОСОБА_2 стояли в черзі до митного посту «Дякове», що знаходиться в с.Неветленфолву Берегівського району Закарпатської області позаяк вони на вантажному автомобілі марки «DAF», н.з НОМЕР_3 з причепом, н.з НОМЕР_4 відвозили вантаж в Сербію. Так, як в той рейс в черзі вони стояли біля 2 діб, то він дійсно із знайомими випив пляшку пива так, як він не керував транспортним засобом. В той день була черга керувати автомобілем його напарника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_2 , який в дійсності і керував вказаним автомобілем так, як вони разом працюють водіями в ПП « ОСОБА_3 »
Апелянт зазначає, що від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився з тих підстав, що він не керував транспортним засобом і тому вважав, що в поліції не має підстав його освідчувати так, як він не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 01.12.2022.
Апелянт вказує, що в постанові суду зазначено, що він був належним чином повідомлений про час та дату розгляду адміністративних матеріалів, але це не відповідає об`єктивним даним, позаяк він не давав працівникам поліції номера свого мобільного телефону і не надавав згоду на направлення йому «SMS-повідомлень» про виклик до суду, а наявні в протоколі та заяві на отриманні «SMS-повідомлень» підпис виконаний не ним так, як він не підписував жодного документа. Жодних повідомлень про виклик до суду на номер мого мобільного терміналу не надходило та також на поштову адресу по місцю його проживання не надходили повістки про виклик до суду.
Про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП він довідався тільки 03 лютого 2023 переглядаючи додаток «ДІЯ».
В судовому засіданні в апеляційній інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку, що пропущений на оскарження судового рішення строк необхідно поновити, а апеляційну скаргу задовольнити із наступних підстав.
Встановлено, що судом першої інстанції 01.12.2022 справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 розглянуто без його участі. В матеріалах справи не міститься докази про отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови від 01.12.2022.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження ОСОБА_1 пропущено з поважних причин. З метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя його слід поновити.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтями 251,280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями п. 27Постанови пленуму ВСУ від 23.12.2005 N 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", судам роз`яснено, що відповідальність заст. 130 КУпАПнесуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Диспозиція частини першої статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог статті 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог Інструкції, Порядку чи ст.266 КУпАП, вважаються недійсними.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 044033 ОСОБА_1 26.06.2022 о 04 год. 30 хв. по вул. Головна в с. Сасово, берегівського району керував транспортним засобом з явними ознаками сп`яніння. Від проходження відповідно до встаовленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився (а.с.2). Від підпису на протоколі ОСОБА_1 відмовився. Свідки у протоколі не зазначені.
До протоколу долучено відеозапис з нагрудної камери поліцейського, однак на останньому не зафіксовано, що 11.11.2022 ОСОБА_1 керував по вул. Головна, в с. Сасово, Берегівського району, Закарпатської області транспортним засобом «DAF», н.з. НОМЕР_1 , з причіпом, н.з. НОМЕР_4 .
Інших доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «DAF», н.з. НОМЕР_1 , з причіпом, н.з. НОМЕР_4 матеріали справи не містять. На відеозаписі зафіксовано також, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, від чого він відмовився.
У своїй апеляційній скарзі, апелянт зазначає, що дійсно зазначеного дня та часу, перебував в салоні вказаного автомобілю, він дійсно із знайомими випив пляшку пива , але він не керував транспортним засобом, оскільки в той день була черга керувати автомобілем його напарника ОСОБА_2
В матеріалах справи наявні пояснення ОСОБА_2 відповідно до яких, він працює водієм у ПП « ОСОБА_3 », займається вантажними перевезеннями. На початку листопада він разом з ОСОБА_1 декілька разів виконували спільні рейси на автомобілі марки «DAF», н.з. НОМЕР_1 , з причіпом, н.з. НОМЕР_2 . Так, в ніч з 10 на 11.11.2022 він їхав з ОСОБА_1 в рейс в Сербію і так,як була дуже велика черга для перетину кордону на КПП «Дяково», то в ніч з 10 на 11 листопада 2022 року була його черга чергувати за кермом автомобіля та підганяти автомобіль в черзі, а тому ОСОБА_1 дозволив собі випити пиво із знайомим, з яким він зустрівся. Він підтвердив, що працівники поліції безпідставно розпочали адміністративне провадження щодо ОСОБА_1 , так, як в ніч з 10 на 11 листопада 2022 року не перебував за кермом транспортного засобу тому, що кожен з водіїв цінує свою роботу, яка є джерелом утримання сім`ї (а.с.27).
Вищевикладене свідчить про те, що поліцейськими не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.ч.1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245).
Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.
Обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 130 КУпАП таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів безумовно має враховуватись як особами, яких звинувачують у скоєнні адміністративного правопорушення, та їх захисниками, так і судом, що здійснює розгляд відповідних справ.
Апеляційний суд вважає, що постанова судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 01.12.2022 щодо ОСОБА_1 не може вважатися законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню, оскільки в його діях склад адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами наявними в справі, і таких не було здобуто в ході апеляційного розгляду.
Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Оскільки з урахування встановлених у судовому засіданні обставин, суд апеляційної інстанції прийшов до про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, провадження в справі щодо нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.130 КУпАП.
Враховуючи вищенаведені вимоги закону, встановлені обставини справи, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, апеляційний суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративні правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Керуючисьст. 294 КУпАП, апеляційний суд
Клопотання ОСОБА_1 задовольнити.
Поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 01.12.2022 у даній справі щодо ОСОБА_1 .
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 01.12.2022 скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 с.130 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В. Фазикош