ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/5599/23Головуючий у 1-й інстанції Воробель Н.П.
Провадження № 33/817/272/23 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2023 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Кучмія М.Я. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 травня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Згідно постанови, 22.03.2023 о 00 год. 21 хв. в м. Тернополі по вул.Р.Купчинського, 14, ОСОБА_1 керував автомобілем «Ford Escape», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови та нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 7510 OIML №ARLM-0307 (повірка дійсна 20.05.2023) та огляду в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР водій відмовився в категоричній формі, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху (далі -ПДР).

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Кучмій М.Я. просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 травня 2023 року та закрити провадження у справі. Свої вимоги мотивує тим, що:

ОСОБА_1 не відмовлявся проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, а навпаки наполягав на його проходженні;

працівниками поліції не було складено та належним чином оформлено направлення до медичного закладу;

працівники поліції не надавали ОСОБА_1 направлення в медичний заклад;

не відповідає обставинам справи час оформлення працівниками поліції направлення та складання протоколу;

працівниками поліції грубо порушено права ОСОБА_1 , так як при вилученні посвідчення водія, йому не видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом;

працівники поліції свідомо відмовилися надавати примірник протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ;

ОСОБА_1 не було роз`яснено його прав, а також зміст протоколу;

ОСОБА_1 не відмовлявся від отримання копії протоколу та тимчасового посвідчення, що підтверджується відеоматеріалами справи;

працівники поліції, провівши поверхневий огляд ОСОБА_1 , не склали відповідного протоколу.

Заслухавши доводи захисника, який просив проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 і задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 039249 від 22 березня 2023 року; відеозаписах з камери працівників поліції; свідоцтві про повірку законодавчо регульованого засобу вимірюваної техніки № П 51 QМ 0212 083 22, чинне до 20 травня 2023 року; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР від 22 березня 2023 року; розписці ОСОБА_2 від 22 березня 2023 року; копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6714087 від 22 березня 2023 року; рапорті інспектора взводу №2 роти №2 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП від 22 березня 2023 року; довідці виданій Управлінням патрульної поліції в Тернопільській області ДПП від 22 березня 2023 року.

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведений належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Доводи апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, а навпаки наполягав на його проходженні, спростуються наявними у справі та дослідженими в ході судового розгляду доказами.

Так, з наявного в матеріалах справи відеозапису (файл export-1dfwr.mp4 з 00:28:05 по 00:57:03 год) вбачається, що працівник поліції неодноразово, у зв`язку з виявленням ознак алкогольного сп`яніння, які були озвучені ОСОБА_1 , пропонував останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу Драгер, від чого ОСОБА_1 відмовився, так і у медичному закладі, на що останній вимагав у працівників поліції, перед тим як їхати у медичний заклад надати йому протокол затримання. При цьому, ОСОБА_1 поліцейські неодноразово пояснювали ті підстави, з яких він повинен пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, а також те, що протокол про адміністративне правопорушення складається у випадку встановлення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі. Також, ОСОБА_1 було роз`яснено, що у випадку відмови від огляду, на нього буде складено протокол за ст.130 ч.1 КУпАП. Таким чином, зафіксована на відео поведінка ОСОБА_1 не спростовує наявних правильності висновків суду першої інстанції про невиконання останнім законної вимоги працівників поліції щодо проходження огляду у встановленому порядку, яку він згідно вимог п.2.5. ПДР повинен був виконати добровільно та беззаперечно без висунення будь-яких додаткових умов.

Незважаючи на вказані вимоги закону ОСОБА_1 на неодноразові вимоги працівника поліції пройти такий огляд як на місці зупинки так і у медичному закладі не погоджувався. Такі дії працівник поліції правильно оцінив як відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, про що склав відповідний протокол.

Враховуючи наведене, дії ОСОБА_1 були правильно розцінені працівниками поліції як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки його дії свідчили про небажання проходити відповідний огляд, а тому доводи апелянта про те, що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не відмовлявся, суд апеляційної інстанції оцінює критично.

Твердження апеляційної скарги про те, що працівниками поліції не було складено та належним чином оформлено направлення до медичного закладу, а також те, що працівники поліції не надавали ОСОБА_1 направлення в медичний заклад та не ознайомлювали з його змістом є неналежними, оскільки ОСОБА_1 відмовився проходити такий огляд, тому в працівників поліції не було підстав оформляти направлення водія у відповідний медичний заклад.

За змістом положень частин третьої, четвертою ст.266 КУпАП підставою для направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння в заклад охорони здоров`я є попередня згода самого водія на проходження такого огляду, який згідно п.7 розділу 1, п.п.8,9 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858, проводиться у найближчому закладі охорони здоров`я за обов`язкової участі поліцейського не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Зібраними у цій справі доказами достовірно встановлено, що ОСОБА_1 на місці його зупинки відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також відмовився проходити такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, що підтверджується долученим до справи відеозаписом, а тому вищевказані доводи апеляційної скарги є помилковими.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його прав, а також зміст протоколу, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки як вбачається з наявного у справі відеозапису (файл export-1dfwr.mp4 з 00:29:25 год, а також з 01:23:00 год), ОСОБА_1 було ознайомлено з його правами та обов`язками, а також ознайомлено зі змістом складено відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи захисника про те, що: працівниками поліції при вилученні посвідчення водія ОСОБА_1 , йому не видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом; ОСОБА_1 не відмовлявся від отримання копії протоколу та тимчасового посвідчення; працівники поліції свідомо відмовилися надавати примірник протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , спростовуються даними наявного в матеріалах справи відеозапису (файл export-1dfwr.mp4 з 01:28:45 год, а також 01:34:25 год) вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від отримання як копії протоколу про адміністративне правопорушення складеного відносно нього, так і від отримання тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом.

Відеоматеріалами наявними в матеріалах справи підтверджується вчинення поліцейськими правомірних дій, спрямованих для проходження ОСОБА_1 огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння. При цьому, ніякого адміністративного затримання особи, як на цьому наголошує апелянт, в розумінні положень ст.261 КУпАП не відбувалося, про що і було повідомлено працівником поліції ОСОБА_1 (файл export-1dfwr.mp4 з 00:55:48 год). Доводи захисника про те, що працівники поліції, провівши поверхневий огляд ОСОБА_1 , не склали відповідного протоколу, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки вони не спростовують наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги, також не спростовують правильності встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи і його висновків про кваліфікацію дій ОСОБА_1 , а тому ці доводи не є підставою для скасування постанови і закриття провадження за відсутністю події та складу правопорушення, як про це просить апелянт.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Кучмія М.Я. - залишити без задоволення, а постанову постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 травня 2023 року, відносно ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя