Справа № 644/ 661 /23
Провадження № 3/644/ 422 /23
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 липня 2023 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі судді Сітало А.К., розглянувши адміністративний матеріал по справі про адміністративне правопорушення, який надійшов з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С ТА Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 223802 від 29.01.2023 року, водій ОСОБА_1 29.01.2023 року о 22-20 год. керував автомобілем TOYOTA HIGHLANDER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в районі будинку № 294 по пр. Героїв Харкова в м. Харкові, в стані алкогольного сп`яніння.

Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія ОСОБА_1 проводився на місці зупинки транспортного засобу, із застосуванням приладу газоаналізатор «DRAGER ALCOTEST 6810». Результат огляду 1,16 проміле. З результатом огляду проведеного на місці зупинки транспортного засобу водій ОСОБА_1 погодився.

В протоколі зазначено, що водій ОСОБА_1 допустив порушення вимог, встановлених п. 2.9 (А) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебування під впливом наркотичних чи токсичних речовин, за що передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`являвся, про час та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток на адресу, зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення.

03.07.2023 року від ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про закриття провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В своєму клопотанні ОСОБА_1 посилається на те, що 29.01.2023 року працівниками поліції у відношенні нього складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 223802 від 29.01.2023 року за відсутності свідків порушення, із застосуванням працівниками поліції власного технічного засобу телефону «Iphone», що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення та доданими до нього матеріалами, з яких вбачається, що під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, свідки не залучались.

Таким чином, ОСОБА_1 зазначає, що матеріали справи не містять доказів як керування ним транспортним засобом, так і обставин зазначених в протоколі та акті огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначено, що 29.01.2023 року приблизно о 20-20 год. він рухався по вул. Поморській на своєму автомобілі TOYOTA HIGHLANDER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зі сторони станції метро «Індустріальна» в напрямку гаражу, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Тархова, 13. В районі будинку № 294 по пр. Героїв Харкова, при повороті на виїзд до «Окружної дороги» його автомобіль раптово зупинився після чого він не зміг завести двигун. На той час він знаходився в автомобілі один. Через деякий час до нього підійшов його знайомий на ім`я ОСОБА_2 , який розуміється на автомобілях, оскільки займається їх ремонтом та зазначив, що на місці автомобіль відремонтувати не вийде та потрібно їхати до гаражу. Оскільки автомобіль має автоматичну коробку передач, тягнути його на буксирі не можна та потрібно викликати евакуатор для його транспортування. Вказані події відбувалися приблизно о 21-15 год.

Оскілки в цей час на вулиці було холодно, його знайомий ОСОБА_2 запропонував йому випити щось спиртне для зігріву. Розуміючи, що через поломку автомобіля, він вже не зможе ним керувати самостійно та потрібно чекати евакуатор, приблизно з 21-30 год. до 22-30 год. він зі своїм знайомим сиділи в автомобілі та вживали алкогольні напої. За кілька хвилин до початку комендантської години, ОСОБА_2 пішов додому, а він залишився в своєму автомобілі чекати приїзду евакуатора.

Близько 22-00 год. до його автомобіля під`їхав автомобіль патрульної поліції, співробітники попросили його вийти з автомобіля. Оскільки вже була темна пора доби він включив світло фар та пояснив, що в нього сталася поломка автомобіля та він чекає на евакуатор. Співробітники поліції запропонували йому пройти тест на тверезість за допомогою приладу «Драгер». Він погодився, оскільки був впевнений у своїй правоті через те, що не керував автомобілем, та сам повідомив працівникам поліції, що вживав алкогольні напої сидячи в автомобілі та чекаючи на евакуатор. Після проходження тесту, співробітники поліції почали складати у відношенні нього протокол, в якому він надав письмові пояснення, в яких зазначив, що не згоден з обставинами, які викладені в протоколі. Після складання у відношенні нього протоколу він залишився на тому ж місці до самого ранку, де на наступний день його автомобіль на евакуаторі було перевезено до гаражу.

Крім того, з рапортів співробітників патрульної поліції, доданих до протоколу вбачається, що «29.01.2023 року було виявлено транспортний засіб». Тобто, працівники поліції саме виявили його транспортний засіб, а не зупинили його.

ОСОБА_1 зазначає, що працівниками поліції не додано будь-яких доказів того, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, в розумінні п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України та ст. 130 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 223802 від 29.01.2023 року, вбачається, що в якості доказів надано замість пояснень свідків та понятих, лише відеозапис здійснений на мобільний телефон «Iphone». Рапорт містить інформацію про те, що на відеореєстраторах з технічних причин не горіли світлові індикатори.

З відеозапису під назвою «Img _1024.mov», доданого до матеріалу вбачається, що співробітники поліції увімкнули камеру власного мобільного пристрою лише коли він проходив тест на алкогольне сп`яніння. Вказаний відеозапис теж не містить, доказів того, що він керував транспортним засобом.

У зв`язку з викладеним вище, ОСОБА_1 вважає, що доданими до протоколу матеріалами не доведено факт керуванням ним транспортним засобом TOYOTA HIGHLANDER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, а тому провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши протокол у справі про адміністративне правопорушення та надані докази, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведена належними та допустимими доказами.

Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст.266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою КМ України № 1103 від 17 грудня 2008 року та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС і МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до положень п. 2 розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п. 6 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

На підставі наявних у суду матеріалів, судом встановлено, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проводився 29.01.2023 року за адресою: м. Харків, пр. Героїв Харкова в м. Харкові біля будинку № 294 із застосуванням приладу газоаналізатор «DRAGER ALCOTEST 6810». Результат огляду 1,16 проміле. З результатом огляду ОСОБА_1 погодився, про що зазначив в акті. Разом з цим, у протоколі ОСОБА_1 вказав, що не згоден з обставинами зазначеними в протоколі щодо керування транспортним засобом.

Відповідно до ч.1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до положень п.22 розділу ІІІ вказаної Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Диспозиція частини першої ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачає необхідність обов`язкової наявності такої ознаки цього адміністративного правопорушення, як керування транспортним засобом.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Під керуванням транспортним засобом розуміється виконання саме функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись або перебував у рухомому стані.

З матеріалів справи вбачається, що під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу газоаналізатор «DRAGER ALCOTEST 6810», свідки не залучались. Вказані події зафіксовані на власний мобільний телефон «Iphone», одного із працівників поліції.

Верховний Суд в постанові від 18.07.2019 р. по справі № 216/5226/16-а вказав, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність вчинюваних процесуальних дій (винесення постанови, складання протоколу).

Під час дослідження в судовому засіданні вказаних відеозаписів, встановлено, що відеозапис містить лише фіксацію подій під час проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «DRAGER ALCOTEST 6810».

Таким чином, відеозаписи, які долучені до протоколу та інші матеріали справи, не містять доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували в діях ОСОБА_1 об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, матеріали справи не містять.

В поясненнях наданих працівникам поліції ОСОБА_1 не заперечував факт вживання алкогольних напоїв, разом з тим, заперечував саме факт керування транспортним засобом.

Таким чином, ОСОБА_1 не можуть вказані пояснення ставитися в якості визнання своєї вини за відсутності інших доказів вчинення адміністративного правопорушення, саме по собі вживання алкогольних напоїв в автомобілі не є правопорушенням, передбаченим ст. 130 КУпАП.

Верховний Суд в постанові від 20.02.2019 року по справі № 404/4467/16-а зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Визначення поняття «водія» суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані, в розумінні ст. 130 КУпАП.

Таким чином, через неповноту вчинення органом поліції процесуальних дій суд позбавлений можливості перевірити обставини викладені в протоколі, а також твердження особи, що притягується до адміністративної відповідальності, і встановити істину у справі.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Суд вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

За вказаних обставин, письмові докази не можна визнати належними у даній справі, оскільки не доводять «поза розумним сумнівом» винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, суд враховує, що згідно з ч.2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Щодо фіксування подій, які зазначені в протоколі на власний мобільний пристрій, суд зазнає наступне.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Тобто, положення вказаного Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18 грудня 2018 року містить чіткий перелік пристрів, за допомогою яких поліції надано право проводити відеофіксацію та не надає право поліцейським здійснювати відеофіксацію власними технічними пристроями.

Статтею 19 Конституції України визначено, що посадова особа органу державної влади зобов`язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормами КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.ч.1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245).

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою, поки її вину не буде доведено у законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Наявність обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, має бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною згідно з протоколом про адміністративне правопорушення.

Доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували винуватість водія ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП матеріали справи не містять.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не доведена наявними у справі доказами, які б були переконливими, достатньо вагомими і узгодженими між собою, а відтак викликають у суду обґрунтований сумнів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у справі відсутні достатні, належні та допустимі докази на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 п. 2.9 (А) Правил дорожнього руху за обставин, які викладені у протоколі, а тому вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки його вину не доведено належними та допустимими доказами, що суперечить, нормам чинного законодавства, а тому всі сумніви щодо недоведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення слід тлумачити на його користь.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33-38, ч. 1 ст. 130, 247, 276, 279, 283-285 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, звільнивши його від адміністративної відповідальності.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через районний суд в порядку, визначеному ст. 294 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: А. К. Сітало