Справа № 451/610/23 Головуючий у 1 інстанції: Патинюк О.П.
Провадження № 33/811/985/23 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Радехівського районного суду Львівської області від 27 червня 2023 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 536,80 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 , 9 травня 2023 року, о 19 год. 28 хв., в м. Радехів, вул. Лопатинська, керував т/з марки «FORD FOCUS» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Освідування проводилось в медичному закладі КНП Радехівська «ЦРЛ», результат тесту 0,767% проміле алкоголю, повторний тест 0,925% проміле алкоголю, чим порушив п. 2.9 А ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову, провадження у справі закрити.

З постановою суду першої інстанції він не погоджується, у зв`язку із невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

Наголошує, що він не вживав алкогольних напоїв, оскільки є особою з інвалідністю III групи з 2021 року, працює начальником відділу Центру надання адміністративних послуг Радехівської міської ради, одружений, має на вихованні двох неповнолітніх дітей.

Просить долучити та дослідити службову характеристику, медичну довідку, довідку про склад сім`ї, зазначені документи свідчать, що він є особою, яка потребує захисту, як соціального так і правового.

ОСОБА_1 наголошує, що газоаналізатор був несправний, та на тому, що він вживав лікарські засоби (настоянку глоду), працівники поліції втручалися в огляд водія та здійснювали маніпуляції з газоаналізатором.

Зазначає, що відеозапис, долучений до матеріалів справи є недопустимим доказом, ставить під сумнів результати огляду, окрім того у протоколі про адміністративне правопорушення наявні виправлення, не зазначено відомостей, щодо приладу, яким здійснювалася відеофіксація події, а інспектор, який склав протокол про адміністративне правопорушення не перебував на чергуванні, у зв`язку із чим не мав права виконувати свої посадові обов`язки.

Повідомляє, що місцевим судом не було його ознайомлено з процесуальними правами та обов`язками, а працівниками поліції не надали належної оцінки його стану, не звернули уваги на його пояснення, не роз`яснили права та порядок проходження огляду, не забезпечили йому належного правового захисту.

25 липня 2023 року ОСОБА_1 подав клопотання про відкладення розгляду справи до моменту одержання відповіді ТУ ДБР, у м. Львові та від ГУ НП у Львівській області.

Подане клопотання мотивує тим, що 14 липня 2023 року подав заяву про вчинення кримінального правопорушення в ТУ ДБР, у м. Львові та ГУ НП У Львівській області, щодо працівників поліції, які здійснювали протоколювання справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України»(Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Клопотання ОСОБА_2 про необхідність відкладення розгляду справи, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки до клопотання не долучено жодних підтверджуючих даних, що ТУ ДБР, у м. Львові, чи ГУ НП у Львівській області внесли відомості до ЄРДР та розпочали досудове розслідування.

Заслухавши виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №016014 від 9 травня 2023 року (а.с. 1), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом «FORD FOCUS» д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у КНП Радехівська ЦРЛ;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4), відповідно до якого у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, яка не відповідає обстановці), від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу він відмовився;

- інформацією із направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 9 травня 2023 року (а.с. 5) відповідно до якого у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, яка не відповідала обстановці, направлено ОСОБА_1 у КНП Радехівська ЦРЛ;

- висновком, щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 9 травня 2023 року (а.с. 6), відповідно до якого у водія ОСОБА_1 діагностовано стан алкогольного сп`яніння;

- результатом газоаналізатора (а.с. 7), згідно із якими результат тесту показав 0,925 проміле алкоголю;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 8) згідно із яким водія було зупинено у зв`язку із поданням звукового сигналу іншому водієві, запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, від якого він відмовився, з результатом огляду, який проведено в медичному закладі він не погоджується;

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАД №775970 від 9 травня 2023 року (а.с. 9) з якої вбачається, що водія ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку із порушенням п. 9.5 ПДР України

- відомостями, що містяться у рапорті працівника поліції В. Остапчука (а.с. 12), відповідно до якого, під час патрулювання, було зупинено автомобіль «FORD FOCUS» д.н.з. НОМЕР_1 , під час опитування у водія було виявлено ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, координації рухів, поведінка яка не відповідала обстановці) від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки водій відмовився, виявив бажання пройти такий огляд в медичному закладі. У медичному закладі водія ОСОБА_1 було двічі перевірено за допомогою газоаналізатора «Драгер» (результат огляду 0,767 та 0925 проміле), після чого було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та постанову за ст. 125 КУпАП, відсторонено від керування транспортним засобом;

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який було досліджено в судовому засіданні, де зафіксовано рух та зупинку транспортного засобу «FORD FOCUS» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , опитування водія під час якого було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння (працівник поліції зазначав, що чути запах алкоголю з порожнини рота), від якого він відмовився, виявив бажання пройти огляд в медичному закладі, відсторонено водія від керування транспортним засобом. У медичному закладі проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» результат 0,767 проміле та повторно тест показав 0,9254 проміле, проведено клінічне обстеження водія та діагностовано у ОСОБА_1 , стан алкогольного сп`яніння, з результатом водій не погодився, працівниками поліції повідомлено, особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, що буде складено протокол про адміністративне право порушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта, що прилад «Драгер» був несправний, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки, діагноз лікаря, який вноситься до акта медичного огляду, і на підставі якого в подальшому лікарем видається висновок, встановлюється не тільки на підставі результатів газоаналізатора, а лікар звертає увагу на клінічну картину, тобто на те, як водій себе поводить і на наявність ознак алкогольного сп`яніння (серед яких також є запах алкоголь з порожнини рота, та інші), які вказують на можливий стан сп`яніння.

Клінічні дані в поєднанні із результатом газоаналізатора, дають можливість визначити, чи знаходиться людина в стані сп`яніння.

Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, лікарем було проведено клінічне обстеження та двічі проведено тестування за допомогою газоаналізатора «Драгер», у результаті чого діагностовано стан алкогольного сп`яніння.

Аргументи ОСОБА_1 , що працівники поліції втручалися в огляд водія та здійснювали маніпуляції з газоаналізатором, апеляційний суд розцінює критично, оскільки дії працівників поліції ніяким чином не впливали на результат проведено огляду.

Із відеозапису, долученого до матеріалів справи, встановлено, що водієві було надано герметично запаковану трубку, та проведено тестування за допомогою газоаналізатора двічі, в результаті якого було виявлено 0,767 проміле та 0,925 проміле алкоголю.

Що стосується доводів ОСОБА_1 , що він є інвалідом III групи та вживав настоянку глоду, апеляційний суд зазначає, що апелянтом не надано доказів, які вказували б на необхідність вживання даного препарату, окрім того апеляційний суд зазначає, що санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено також відповідальність за керування транспортним засобом під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. також з відеозапису долученого до матеріалів справи не вбачається, що водій зазначав, що вживає лікарські препарати.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта проте, що відеозапис є недопустимим доказом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Доводи про відсутність даних щодо технічних засобів, за допомогою яких здійснювалася відеофіксація, є необгрнутованими, оскільки диспозиція ст. 256 КУпАП та інші норми закону не містять вимоги до засобу відеофіксації. Окрім того, аналізуючи норми КУпАП в сукупності, зазначення в постанові про адміністративне правопорушення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис, є тільки обов`язковим при винесенні відповідної постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або ж відповідним приладом (технічним засобом) зафіксовані певні показники швидкість руху, наявність парів алкоголю у повітрі, що видихається, тощо. В даному ж випадку відеозапис є достовірним доказом по справі, який був досліджений та оцінений судом в сукупності з іншими доказами.

Відповідно до п. 5 Розділу ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року за № 1026, який зареєстровано в МЮ України 11 січня 2019 року за № 28/32999, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

За таких обставин, суд вважає доводи апелянта щодо безперервності відеофіксації неспроможними та такими, що не впливають на кваліфікацію дій водія ОСОБА_1 , оскільки на відео в повному обсязі зафіксовано процес спілкування поліцейських при виконанні ними службових обов`язків із водієм з фіксацією обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД№016014 від 9 травня 2023 року (а.с. 1), а саме процедуру огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Аргументи сторони захисту, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД№016014 від 9 травня 2023 року є недопустимим доказом, оскільки у такому протоколі були допущені виправлення у часі складання протоколу, не беруться до уваги апеляційного суду.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД№016014 від 9 травня 2023 року, вбачається, що такий складено щодо ОСОБА_1 о 20 год. 30 хв., 9 травня 2023 року, щодо події, яка відбулася о 19 год. 28 хв., 9 травня 2023 року, а тому, апеляційний суд зазначає, що виправлення, допущене працівником поліції у протоколі не впливає на допустимість такого доказу, не спростовує вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у вчиненні даного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак не є підставою для закриття провадження у справі.

Твердження ОСОБА_1 , що місцевим судом його не було ознайомлено з процесуальними права та обов`язками, не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Як вбачається протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД 016014 від 9 травня 2023 року (а.с. 1), ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, окрім того з матеріалів справи вбачається, що в суді першої інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності подала клопотання та заяви, у зв`язку із чим апеляційний суд зазначає, що такий був обізнаний із своїми процесуальними правами та скористався ними в повному обсязі.

Покликання апелянта на те, що працівниками поліції не роз`яснили права та порядок проходження огляду, не забезпечили належний правовий захист, апеляційний суд вважає неспроможними, оскільки такі мають формальний характер та спростовуються матеріалами справи, зазначеними вище за текстом.

Що стосується характерезуючих даних ОСОБА_1 , а саме, що він є інвалідом III групи з 2021 року, працює начальником відділу Центру надання адміністративних послуг Радехівської міської ради, одружений, має на вихованні двох неповнолітніх дітей, апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст. 23, 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність та враховується мета адміністративного стягнення, яка застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Разом із тим, санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено безальтернативне покарання у виді накладення штрафу на водія у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Доводи про те, що працівники поліції не мали повноважень на зупинку транспортного засобу, оскільки 9 травня 2023 року не перебували на службі, є необґрунтованими та спростовується наявним у справі відеозаписом, з якого вбачається, що працівники поліції перебували на чергуванні під час зупинки ОСОБА_1 , при цьому, працівники поліції , як службові особа органу поліції, склали та скріпили всі процесуальні документи власноручним підписом, чим надали їм офіційний статус.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він оскаржив дії працівника поліції ОСОБА_3 , оскільки не згідний з його діями, а тому провадження по справі підлягає закриттю не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Зазначені аргументи жодним чином не спростовують факту вчинення правопорушення, не впливають на кваліфікацію дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та не звільняють ОСОБА_1 від встановленої законом відповідальності.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову Радехівського районного суду Львівської області від 27 червня 2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.