КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/3912/2023 Головуючийв суді ІІ інстанції Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 14 липня 2023 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 028346 від 17 травня 2023 року - 17.05.2023 року о 19 год. 40 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Kia Cerato», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. В. Васильківська, 10, в м. Києві, не надав перевагу автомобілю «Fiat Ducato», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що рухався з увімкненим синім проблисковим маячком, у результаті чого відбулося зіткнення транспортних засобів, що призвело до їх механічних пошкоджень. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 3.2 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно зі ст. 124 КУпАП.

Постанова Шевченківського районного суду міста Києва від 14 липня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, притягнуто його до адміністративної відповідальності за вчинення зазначеного адміністративного правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шести місяців. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп. на користь держави.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 14 липня 2023 року в частині накладання стягнення змінити, замість адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 6 місяців, накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовував тим, що ухвалюючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку, що протягом усього розгляду справи ОСОБА_1 (судові засідання 03 липня, 07 липня 2023 року) не визнавав свою вину, і лише у судовому засіданні 14 липня 2023 року після ознайомлення з відеозаписом, на якому чітко видно обставини ДТП, вину визнав. При цьому судом не встановлено щирого каяття останнього, з огляду на його намагання спотворювати (змінювати) дійсні обставини, що стали причиною дорожньо-транспортної пригоди.

Зазначав, що 03 липня 2023 року, ОСОБА_1 було реалізоване право на подання доказів (витягу з сайту гугл карти - графічне зображення перехрестя де відбулось ДТП) та 07 липня 2023 року на ознаймолення з матеріалами справи (доданим записом з відео реєстратора), а висновок суду першої інстанції, щодо спотворення (змінення) дійсних обставин, що стали причиною ДТП, є такими, що не відповідають дійсним обставинам розгляду справи.

Звернув увагу також на те, що на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ТДВ "СГ "Оберіг" полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 213388772 із лімітом відповідальності за шкоду завдану майну потерпілого в розмірі 160 000 грн, і згідно пояснень представника потерпілого ОСОБА_3 (представника власника пошкодженого автомобіля "Fiat Ducato" д.н.з. НОМЕР_2 ), наданих в судовому засіданні, цієї суми вистачає для ремонту пошкодженого транспортного засобу.

Скаржник вважає, що дані обставини не були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови від 14.07.2023 року.

Також вважає, що адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права управляти усіма транспортними засобами є занадто суворим для ОСОБА_1 , призначено без урахування всіх істотних обставин даної справи.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити. Також пояснив, що він не відшкодовував моральну та матеріальну шкоду потерпілому.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції потерпілий у справі ОСОБА_2 та представник власника авто "Fiat Ducato" - швидкої допомоги заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Також пояснили, що оцінювач оцінив завдану матеріальну шкоду у розмірі 220 000 грн, а тому страхового відшкодування буде не достатньо.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Статтею 124 КУпАП передбачається відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.

Відповідно до п. 3.2 Правил Дорожнього руху У разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів).

На транспортних засобах, які рухаються в супроводжуваній колоні, повинне бути ввімкнено ближнє світло фар.

Якщо на такому транспортному засобі увімкнено проблискові маячки синього і червоного або лише червоного кольору, водії інших транспортних засобів зобов`язані зупинитися біля правого краю проїзної частини (на правому узбіччі). На дорозі з розділювальною смугою цю вимогу зобов`язані виконати водії транспортних засобів, що рухаються в попутному напрямку.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 028346 від 17 травня 2023 року, з якого вбачається, що 17.05.2023 року о 19 год. 40 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Kia Cerato», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. В. Васильківська, 10, в м. Києві, не надав перевагу автомобілю «Fiat Ducato», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що рухався з увімкненим синім проблисковим маячком, у результаті чого відбулося зіткнення транспортних засобів, що призвело до їх механічних пошкоджень. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 3.2 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно зі ст. 124 КУпАП (а.с. 2);

- у схемімісця ДТП, у якій зазначені обставини пригоди та зафіксовані пошкодження транспортних засобів (а.с. 3);

- у письмовихпоясненняхучасникаДТП - ОСОБА_2 від 17.05.2023 року, з яких вбачається, що 17.05.2023 року о 19 год. 50 хв. ОСОБА_2 керуючи автомобілем "FiatDucato" д.н.з. НОМЕР_2 в м. Києві по вул. Велика Васильківська в бік Олександрівської лікарні. Повертав ліворуч з крайньої лівої смуги, два ряди його пропустило, а третій ряд дороги пішов на обгін, але там згідно розмітці він не мав права там рухатися і внаслідок чого трапилось ДТП. ОСОБА_1 порушивши правила дорожньої розмітки і спричинив ДТП. ОСОБА_2 зазначив, що рухався на автомобілі швидкої допомоги з проблисковими маячками на виклик за лікарем (а.с. 5);

- на фотографіях з місця пригоди з кінцевим розташуванням транспортних засобів та організацією дорожнього руху на ділянці дороги, де сталося ДТП (а.с. 28-30);

- на відеозаписі з відеорегістратора автомобіля «FiatDucato», д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 42а).

Встановлено також, що в матеріалах справи містяться письмові пояснення ОСОБА_1 від 17.05.2023 року, з яких вбачається, що 17.05.2023 року о 19 год. 35 хв., ОСОБА_1 керуючи автомобілем Kia Cerato д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Велика Васильківська в сторону вул. Хрещатик на зелений сигнал світлофору з лівим поворотником в нього в'їхала автомобіль швидкої допомоги без звукового сигналу прямо у водійські двері. Вийшов з авто, водій автомобіля швидкої допомоги "Fiat Ducato" д.н.з. НОМЕР_2 не зміг показати момент удару з свого реєстратора. О 19 год. 40 хв. ОСОБА_1 викликав поліцію. Зазначив, що є камери на будинку по номеру 10, вул. Велика Васильківська (а.с. 4).

З відеозапису моменту ДТП з відеорегістратора автомобіля «Fiat Ducato», д.н.з. НОМЕР_2 , вбачається, що автомобіль «екстренної медичної допомоги» під керуванням водія ОСОБА_2 рухався з ввімкненим синім проблисковим маячком, маючи намір повернути ліворуч. Усі автомобілі на обох зустрічних смугах руху зупинилися пропускаючи його, однак водій «KiaCerato» ОСОБА_1 виїхав не зі смуги руху для транспортних засобів, а з напрямного острівця (дорожня розмітка 1.16.2.), який не призначений для руху по ньому транспортних засобів, не пропустивши автомобіль «Fiat Ducato».

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до них матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції.

Протокол підписаний особою, яка його склала, ОСОБА_1 крім того, йому було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 34 КУпАП обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: щире розкаяння винного; відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; вчинення правопорушення неповнолітнім; вчинення правопорушення вагітною жінкою, яка має дитину віком до одного року.

Доводи апеляційної скарги про те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована в страховій компанії з лімітом відповідальності за шкоду завдану майну потерпілого в розмірі 160 000 грн і цієї суми вистачає для ремонту пошкодженого транспортного засобу, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки вказані обставини є припущеннями апелянта, які не ґрунтуються на жодних доказах, наявних в матеріалах справи. Апелянтом не було надано доказів, які б підтверджували його конкретні дії, спрямовані на відшкодування завданих ДТП збитків з метою виправити наслідки вчиненого.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не встановлено щирого каяття ОСОБА_1 , з огляду на його намагання спотворювати (змінювати) дійсні обставини, що стали причиною ДТП, оскільки фактично будь-яких пояснень стосовно не визнання вини у скоєнні адміністративного правопорушення скаржник не надавав, суд апеляційної інстанції відхиляє, з огляду на наступне.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово вказував, коли визнається щире каяття.

Так, виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики, щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання своєї вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації.

Для визнання щирого каяття обставиною, яка пом`якшує покарання, не має значення, на якій стадії воно відбулося, головне встановити фактори, які б свідчили про справжність, щирість каяття.

А відтак, апеляційний суд повною мірою погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність достатніх підстав вважати, що поведінка ОСОБА_1 може свідчити про щире розкаяння останнього. Апеляційним судом також не встановлено фактори, які б свідчили про справжність, щирість каяття.

Доводи апеляційної скарги про те, що адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права управляти усіма транспортними засобами є занадто суворим, призначене без урахування всіх істотних обставин даної справи, суд апеляційної інстанції відхиляє, з урахуванням наступного.

Як передбачено ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно положень ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Приймаючи до уваги наведені вище положення законодавства, суд першої інстанції, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , як прямо зазначено в оскаржуваній постанові, врахував що діями ОСОБА_1 завдано шкоди державній установі - власнику оперативного транспортного засобу («екстренної медичної допомоги»), який, в умовах введеного в Україні воєнного стану, протягом тривалого часу не зможе бути використаний за призначенням, вважаю, що з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень ОСОБА_1 , буде необхідним та достатнім застосування до нього адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 124 КпАП України, у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців. При цьому судом не встановлено обставини, що пом`якшують адміністративну відповідальність останнього.

Такі мотиви накладеного на ОСОБА_1 , адміністративного стягнення, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими, оскільки вони відповідають характеру і обставинам вчиненого правопорушення та вимогам закону, в тому числі вимогам ч. 2 ст. 30 КУпАП, якою прямо передбачено, що позбавлення наданого громадянинові права керування транспортними засобами на строк до трьох років застосовується не тільки за повторне, а й за грубе порушення порядку користування цим правом, яким слід визнати грубе порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, що спричинило не тільки пошкодження транспортних засобів, а також зокрема завдано шкоди державній установі - власнику оперативного транспортного засобу («екстренної медичної допомоги»), який, в умовах введеного в Україні воєнного стану, протягом тривалого часу не зможе бути використаний за призначенням.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду про необхідність та обґрунтованість застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції статті 124 КУпАП.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги оцінюються апеляційним судом критично і до уваги не приймаються, оскільки зводяться лише до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку та тлумачення норм права на розсуд апелянта, однак при цьому не ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Шевченківського районного суду міста Києва від 14 липня 2023 року є законною та обґрунтованою, а тому, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 14 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено «15» серпня 2023 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко