П О С Т А Н О В А

Іменем України

18.08.2023 року Суддя Франківського районного суду м. Львова Мартьянова С.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, місце проживання: АДРЕСА_1

за ч.2 ст.160 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи, 11.05.2023 року о 14:10 год. за адресою м. Львів, вул. В.Великого, 39 було виявлено ОСОБА_1 , яка здійснювала торгівлю з рук в невстановленому місці на тротуарі без дозвільних документів промисловою продукцією.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані інспектором ЛМП «Муніципальна варта» за ч.2 ст. 160 КУпАП.

ОСОБА_1 на судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомив.

Суд вважає, що ОСОБА_1 , будучи обізнаною про складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, про призначення у справі судового засідання, не була позбавлена можливості реалізувати усі свої права, визначені КУпАП у будь-який спосіб. Однак жодних дій для обґрунтування причин його неявки в судові засідання у справі ним здійснено нею було, будь-яких клопотань ним не подано.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07. 1989 виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, зокрема, проводити судове засідання у відсутності особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. У рішенні від 03.04.2008 в справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, з урахуванням скорочених строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши в судовому засіданні протокол про адміністративне правопорушення, а також докази додані до протоколу про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю доказів на підтвердження події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.160 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення серії МВ № 5008 від 13.05.2023 року складений з порушенням вимог діючого КУпАП.

Правилами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Беручи до уваги приписи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява №7460/03), та ч.1ст.160КУпАП- правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст.6 Конвенції, що вимагає відповідного доказового забезпечення щодо дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, та передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Частиною 2 ст.160 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за торгівлю з рук у невстановлених місцях промисловими товарами.

Товари промислового призначення - це результати діяльності людини у вигляді сировини, матеріалів, обладнання, деталей, споруд, послуг, які купують приватні особи чи організації для подальшої переробки чи використання в господарській діяльності, перепродажу чи здавання в оренду, а отже товари, продаж яких здійснювала ОСОБА_1 не відносяться до промислових товарів.

Суд вказує, що положення п.22 ч.1ст.92 Конституції України гарантують, що виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У даному випадку, незважаючи на вимоги ч.2 ст.251 КУпАП та вищевказані рішення ЄСПЛ, протокол про адміністративне правопорушення, що визначає межі судового розгляду і є доказом у справі, - у супереч вимог ст.256 КУпАП, не містить відомостей стосовно об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.160 КУпАП- щодо зазначення конкретних фактів порушення ОСОБА_1 приписів Порядку провадження торговельної діяльності та Правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів - тобто, у протоколі не вказано, який саме пункт чи статтю, якого саме законодавчого акту порушила ОСОБА_1 .

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що працівниками ЛМП «Муніципальна варта» не встановлено самого факту торгівлі, оскільки по даній справі відсутні, як свідки правопорушення, так і інші докази придбання будь-ким товару у ОСОБА_1 , тобто, вчинення нею дій, що свідчили про факт реалізації товару.

Надані працівниками ЛМП «Муніципальна варта» фотографії суд не може розцінювати як належний доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.160 КУпАП, оскільки із досліджених фотографій взагалі не вбачається торгівля з рук, яку здійснювала ОСОБА_1 .

Вищевикладене свідчить про недотримання відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.33-35, 160 ч.1, 247 п.1 ч.1, 280, 283, 284, 294КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.160 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадженням закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівської апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Мартьянова С.М.