Провадження №33/812/395/23 Категорія: ст. 124 КУпАП
Головуючий у першій інстанції Закревський В. І.
Доповідач апеляційного суду Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е НЕ М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

в складі: головуючої - судді Ямкової О. О.

за участю: секретаря Калашник А. О.

захисника Дорова А. О.

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - адвоката Дорова А. О. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 травня 2023 року, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого трактористом-машиністом ФГ «Меркурій», та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, із закриттям провадження в частині накладення адміністративного стягнення за сплином строку, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови судді, 27 серпня 2022 року о 8 годині 40 хвилин на автодорозі Р-75 «Тимкове-Балта-Первомайськ» водій ОСОБА_1 , керував колісним трактором з дисковою бороною та в порушення пунктів 2.3б, 10.4 ПДР України, був не уважним, не слідкував за зміною дорожньої обстановки, не зреагував на її зміну при здійсненні повороту ліворуч, не впевнився, що це буде безпечно, не надав дорогу автомобілю «Mercedes-Benz Vito», що здійснював обгін, під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку, та допустив зіткнення транспортних засобів.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за статтею 124 КУпАП.

Постановою судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, але справа в частині накладення на нього адміністративного стягнення закрита за сплином строку, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Не погодившись із постановою судді від 23 травня 2023 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, його захисник - адвокат Доров А. О. за допомогою поштового зв`язку 26 червня 2023 року подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 травня 2023 року та провадження у справі закрити.

Разом з тим клопотав про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи його тим, що був позбавлений можливості своєчасно подати апеляційну скаргу, у зв`язку з тим, що він та ОСОБА_1 участі у розгляді справи не приймали, про дату винесення постанови суддею дізналися випадково від іншого адвоката та подав першу апеляційну скаргу 9 червня 2023 року, вважаючи, що строк на оскарження ним не пропущений. Але постановою Миколаївського апеляційного суду від 15 червня 2023 року ця скарга була йому повернута, і він повторно подав її разом з клопотанням. За таких обставин, вважав, що пропустив строк з поважних причин.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся про дату та час слухання справи належним чином у відповідності до статті 294 КУпАП. Тому слухання справи проведено за його відсутності, але за участю його захисника.

Перевіривши доводи, викладені в клопотанні, заслухавши захисника ОСОБА_1 - адвоката Дорова А. О. на підтримку клопотання про поновлення строку, вивчивши матеріали справи приходжу до висновку, що строк на подачу апеляційної скарги не підлягає поновленню з наступних підстав.

Згідно до положень частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Чинні норми КУпАП в частині права на оскарження постанови судді місцевого суду є гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників судового розгляду і за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, визначають порядок реалізації цього права, його законну мету.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

Так, ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

20 вересня 2022 року ЄСПЛ ухвалив рішення у справі «Завалій та інші проти України», у якому з огляду на свою практику у справах «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 3 квітня 2008 року) та «Устименко проти України» (заява № 32053/13 від 29 жовтня 2015 року) констатував порушення Україною, в тому числі і щодо самої особи, яка звернулася за пунктом 1 статті 6 Конвенції, порушення принципу юридичної визначеності (пункти 6, 7 рішення), та вказав на те, що суди у справах заявників, порушуючи принцип юридичної визначеності, приймали до розгляду за відсутності достатніх підстав і задовольняли скарги, подані поза межами встановленого законодавством десятиденного строку для апеляційного оскарження.

У рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ указав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

Тому, в розумінні положень статті 294 КУпАП, строк передбачений на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.

В цьому разі установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників судочинства з розгляду справ про адміністративні правопорушення та своєчасного виконання ними передбачених КУпАП України певних процесуальних дій. Інститут строків в процесі розгляду таких справ сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого учасник справи може оскаржити рішення про накладення на нього адміністративного стягнення; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду в порядку апеляційного перегляду постанови суду першої інстанції, постанова набирає чинності та пред`являється державою в особі її компетентних органів до виконання. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Отже, за практикою ЄСПЛ, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Сам строк звернення до апеляційного суду - це проміжок часу з дня винесення судом першої інстанції постанови у справі про адміністративні правопорушення, протягом якого особа має право звернутися до суду з апеляційною скаргою. Початок перебігу строку звернення до суду починається з дня винесення судом першої інстанції відповідної постанови.

За таких обставин поважними причинами пропуску цього строку можуть бути визнаними лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з апеляційною скаргою, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до апеляційного суду зі скаргою починається від дня винесення постанови суду першої інстанції, а його пропуск з доведення цією особою обставин поважності його пропуску, тобто обставин незнання особи про складення відносно нею протоколу про адміністративне правопорушення та як наслідок цих обставин, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В цьому разі порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через неналежну реалізацію своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Розумні строки в судочинстві з розгляду справ про адміністративні правопорушення - це найкоротші за конкретних обставин строки, протягом яких правопорушник чи його захисник повинні вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

Поважними причинами у розумінні пропуску процесуального строку є причини, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з апеляційною скаргою, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне оскарження постанови суду першої інстанції, та підтверджені належними і допустимими доказами. Тому саме незнання про порушення своїх прав через пасивну поведінку скаржника щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі в цьому випадку не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Згідно матеріалів справи водію ОСОБА_1 було достеменно відомо про складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП, з яким він ознайомився та розписався про повідомлення щодо місця розгляду його справи (а.с.2). Про призначення справи до розгляду у перше судове засідання 28 грудня 2022 року ОСОБА_1 повідомлено належним чином, ще 6 грудня 2022 року (а.с.18), після чого ним 26 грудня 2022 року укладено договір на надання правової допомоги з адвокатом Доровим А. О. (а.с.19-23). Копія договору надана до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Слухання справи у суді першої інстанції відбулося за відсутності водія ОСОБА_1 , за повідомленням захисника про його мобілізацію, але без підтвердження цього факту за допомогою належних доказів, що суддя першої інстанції намагався з`ясувати. Про слухання справи захиснику ОСОБА_1. було відомо та як він пояснив у суді апеляційної інстанції, він приймав участь у розгляді справи, але не брав участь у судовому засіданні 23 травня 2023 року.

В той же час за письмовими заперечення захисника іншого водія, учасника ДТП, - адвоката Сікорського М. М., останнє судове слухання за протоколами, складеними відносно кожного водія, але у різних справах, відбулося 23 травня 2023 року, де приймав участь водій ОСОБА_2 , він, як його захисник, та адвокат Доров А. О. На що захисник Доров А. О. зазначив у суді апеляційної інстанції, що це брехня, крім того, що в інших судових засіданнях у справі, він точно брав участь, окрім останнього, 23 травня 2023 року.

У постанові судді, яка ухвалена 23 травня 2023 року, також зазначено, що Доров А. О. брав участь у попередніх судових засіданнях та надавав заперечення.

23 травня 2023 року постанова судді направлена в той же день до Єдиного державного реєстру судових рішень, де опублікована в загальному доступі 25 травня 2023 року. Повний текст постанови від 23 травня 2023 року суддею першої інстанції складено 30 травня 2023 року та в той же день направлено до Єдиного державного реєстру судових рішень, де опубліковано 31 травня 2023 року. Апеляційна скарга вперше без клопотання про поновлення строку подана за допомогою поштового зв`язку захисником - адвокатом Доровим А. О. лише 9 червня 2023 року.

Ця скарга, як подана з порушенням строку та за відсутністю клопотання про його поновлення, що вимагається положеннями статті 294 КУпАП, повернута як неподана на підставі постанови Миколаївського апеляційного суду від 15 червня 2023 року, яка оприлюднена у Єдиному реєстрі судових рішень 19 червня 2023 року.

В подальшому, дочекавшись отримання поштою оригіналу раніше поданої апеляційної скарги, захисник Доров А. О. склав клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку та додав до нього оригінал апеляційної скарги, які 26 червня 2023 року надіслав за допомогою поштового зв`язку до апеляційного суду. Тобто, поза межами строку встановленого статтею 294 КУпАП.

У клопотанні, не розуміючи порядок та строки оскарження постанов суду у відповідності до статті 294 КУпАП, захисник послався на норми іншого виду судочинства - ЦПК України, та пояснив, що вважає строком подачі скарги вперше, що було вчинено ним 9 червня 2023 року, не пропущеними з врахування дати виготовлення повного тексту постанови судді та не вручення йому її копії, а в подальшому, враховуючи її знаходження у суді апеляційної інстанції, повернення скарги та повторну її подачу до суду, такими, що є поважними для поновлення.

Посилався також на строки виготовлення повного тексту постанови судді від 23 травня 2023 року, як підставу, передбачену статтею 354 ЦПК України, та не звернув увагу на той факт, що КУпАП не передбачено строки виготовлення повного тексту постанов судді, а строк на оскарження здійснює відлік від дня винесення суддею постанови (стаття 294 КУпАП), усе інше, є пропуском строку на подачу апеляційної скарги поза межами 10-ті денного строку.

За наведеного, оцінюючи обставини звернення захисника ОСОБА_1 - адвоката Дорова А. О. з клопотанням про поновлення строків на апеляційне оскарження постанови судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 травня 2023 року з посиланням на доцільність поновлення строків, які переслідують суспільно значущу мету, такими, що не враховують зазначені вище висновки ЄСПЛ, положення статті 294 КУпАП України, якою встановлені строки звернення до апеляційного суду, і які не ставлять під сумнів саму суть права доступу до суду, а переслідують легітимну мету якнайскорішого перегляду судового рішення у справах про адміністративні правопорушення, зокрема поновлення за поважних причин порушених прав заявника, який, передусім, повинен діяти добросовісно.

Тому суд враховує те, що захиснику було достеменно відомо про наявність на розгляді у суді першої інстанції справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , в засіданнях якої він приймав участь, але незалежно від того чи приймав Доров А. О. участь у засіданні 23 травня 2023 року, за поясненнями іншого адвоката, чи не приймав, за його особистими поясненнями, з огляду на своєчасне ухвалення постанови та її розміщення в Єдиному реєстрі судових рішень, захисник не скористався своїм правом, не діяв розсудливо, не цікавився рухом справи або наслідками її розгляду, так як вважав належним лише отримання особисто постанови судді, можливо і поштою, і тому зайняв пасивну позицію очікування, внаслідок чого подав з порушенням вимог статті 294 КУпАП скаргу, яка була повернута, як неподана, та лише 26 червня 2023 року, за сплином місяця, після винесення суддею постанови від 23 травня 2023 року, звернувся до суду з клопотанням про поновлення пропущеного строку з додаванням апеляційної скарги, у якиму мотивував пропуск строку за нормами іншого виду судочинства, а саме цивільного, тобто подав скаргу з порушенням процесуального 10-ти денного строку, не навівши жодних поважних причин.

Саме посилання на незнання про порушення своїх прав через пасивну поведінку скаржника щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі в цьому випадку, за практикою ЄСПЛ, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

За наведених обставин та аналізуючи норми процесуального права, які регулюють вирішення питання про поновлення строку на право апеляційного оскарження постанови суду, апеляційний суд вважає, що апелянтом, який є фахівцем у галузі права та повинен розуміти порядок та строки, як регулюються виключно нормами КУпАП, пропущений десятиденний строк, передбачений на оскарження постанови в справах про адміністративні правопорушення, а наведені ним причини, які перешкодили йому в передбачений законом строк подати апеляційну скаргу не є поважними, оскільки ним подана апеляційна скарга невчасно без об`єктивних на то причин.

За таких обставин вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови суду апелянтом був пропущений без поважних причин, а тому поновленню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КУпАП

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Дорову А. О в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 травня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП із закриттям провадження у справі в частині накладення адміністративного стягнення за сплином строку, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Апеляційну скаргу з додатками невідкладно повернути - Дорову А. О .

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча О. О. Ямкова