КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Балацька Г.О., розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, що міститься в апеляційній скарзі, та апеляційну скаргу на постанову Печерського районного суду міста Києва від 12 травня 2023 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1.000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17.000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановою суду першої інстанції визнано доведеним те, що ОСОБА_1 21.01.2023, о 05 год. 30 хв., у м. Києві на вул. Предславинській керував автомобілем марки "Лексус?, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився у медичному закладі КМНКЛ "Соціотерапія?, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі першочергово поставив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, який пропущений з поважних причин, оскільки повний текст постанови йому не направлявся, а він отримав судове рішення лише 05.06.2023.

Щодо самої постанови Печерського районного суду міста Києва від 12.05.2023, то ОСОБА_1 просить її скасувати та закрити провадження за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 вказує, що з опису установлених обставин в протоколі про адміністративне правопорушення неможливо встановити чому він одразу був направлений на огляд саме до закладу охорони здоров`я та чому поліцейськими не було проведено огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у присутності свідків, як того вимагають приписи ст. 266 КУпАП.

Також, за твердженнями ОСОБА_1 , невідомо чи взагалі він направлявся на огляд як водій транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки в матеріалах справи відсутнє відповідне направлення, що, на переконання апелянта, свідчить про те, що поліцейським не витримана процедура такого направлення, як те регламентовано ст. 266 КУпАП та п. 6 розділу І "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції?, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 з подальшими змінами до неї (надалі - Інструкція).

Посилається ОСОБА_1 і на те, що в матеріалах провадження наявний лише висновок за результатами медичного огляду, однак, невідомо, чи проводилося лабораторне дослідження вимірювальною технікою та обладнанням, які дозволені Міністерством охорони здоров`я та чи має така техніка сертифікат відповідності та Свідоцтво про повірку робочого засобу, оскільки в матеріалах справи відсутній Акт медичного огляду на стан "наркотичного" сп`яніння ОСОБА_1 .

Під час перебування в закладі охорони здоров`я не були проведені жодні лабораторні дослідження та аналізи, не встановлювався діагноз.

А тому, як наполягає ОСОБА_1 , є всі підстави вважати, що висновок щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння складений з порушенням вимог Інструкції, бо сам огляд проводився з порушенням норм процесуального права, а, отже, висновок лікаря про огляд на стан сп`яніння є неналежним доказом та не відповідає дійсності.

Звертає увагу, що оскаржувана постанова не містить даних про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення.

Зауважує, що матеріали справи про адміністративне правопорушення оформленні неправильно, також у матеріалах справи відсутній відеозапис, що унеможливлює визнання судом, здобутих в справі доказів, належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП.

Провадження призначено до розгляду в суді апеляційної інстанції на 13 год. 00 хв. 17.07.2023, про що був повідомлений особисто ОСОБА_1 11.07.2023 (а.с. 45), проте за відсутності учасників судового розгляду справа відкладена розглядом на 13 год. 00 год. 28.08.2023.

28.08.2023 на електронну адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання захисника Гаращенко І.В. про розгляд апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 та його представника (а.с. 47), тому суд дійшов висновку про можливість подальшого розгляду провадження за відсутності учасників.

Отже, слід дійти висновку, що сторона захисту використовує свої права у провадженні за власним розсудом.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження, слід дійти наступних висновків.

Згідно зі ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

На виконання вимог ст. 278 КУпАП, при підготовці справи про адміністративне правопорушення до розгляду, орган (посадова особа) вирішує, зокрема, питання щодо належного сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Як регламентують положення ч. 1 ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи.

Дані вимоги закону під час судового провадження справи за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані, бо в матеріалах справи наявна копія повістки, що сформована 09.02.2023, про розгляд справи в Печерському районному суді міста Києва о 10 год. 27 хв. 24.02.2023 (а.с. 7), а також довідка про доставку смс-повідомлення о 17 год. 32 хв. 09.02.2023 з таким же змістом (а.с. 8), коли за заявою ОСОБА_1 (а.с. 11) розгляд справи відкладено на 10 год. 00 хв. 27.03.2023, про що повідомлений останній повісткою і смс-повідомленням (а.с. 9, 10), а в подальшому за заявою ОСОБА_1 від 26.03.2023 (а.с. 12) і на 10 год. 00 год. 14.04.2023 з відповідним повідомленням ОСОБА_1 (а.с. 13, 15).

Повідомлявся ОСОБА_1 належним чином і про розгляд провадження о 10 год. 33 хв. 21.04.2023 (а.с. 21, 22) та о 10 год. 13 хв. 12.05.2023 (а.с. 25, 26), коли і було ухвалено постанову (а.с. 27, 28), яка направлена останньому, згідно супровідного листа - 22.05.2023 (а.с. 29), яку особисто отримав ОСОБА_1 у приміщенні суду (а.с. 30).

Між тим, виходячи з того, що ОСОБА_1 у судовому засіданні присутнім не був, у розписці відсутня дата отримання ОСОБА_1 копії постанови від 12.05.2023, згідно відомостей, які опубліковані в Єдиному реєстрі судових рішень - постанова, відповідно до якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП датована 12.05.2023, надіслана судом до Єдиного реєстру судових - 07.06.2023, зареєстрована - 07.06.2023, оприлюднена відповідно - 08.06.2022, апеляційна скарга направлена поштою до місцевого суду - 07.06.2023 (а.с. 40), то можна погодитися з проханням ОСОБА_1 про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду міста Києва від 12.05.2023 щодо нього.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, переглянувши відеозапис досліджуваних подій 21.01.2023 за участю ОСОБА_1 , слід дійти наступних висновків.

Апеляційний суд переглядає справу в межах обставин, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та визнані судом доведеними, за доводами апеляційної скарги, як указано в ст. 294 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд (суддя), у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння всупереч нормі п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, - є правильним, а зміст постанови суду першої інстанції відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно зі ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху України, що затвердженні постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, зі змінами, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

На підставі п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-ХІІ, зі змінами, водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 438043 від 21.01.2023, того ж дня, ОСОБА_1 о 05 год. 30 хв. у м. Києві на вул. Предславинській, керував автомобілем марки "LEXUS", д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів.

Огляд на стан сп`янінні проводився лікарем-наркологом у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До протоколу доданий відеозапис з БК-474377 та висновок лікаря (а.с. 1).

Даний протокол складений уповноваженою на те особою - інспектором взводу № 2 роти № 3 батальйону № 4 полку № 1 УПП в м. Києві ДПП лейтенантом поліції - Осадчук А.В., дії якої ані ОСОБА_1 , ані в його інтересах представник/захисник не оскаржували і матеріали провадження таких даних не містять.

ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення 21.01.2023 були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, про що свідчить його власноручно виконаний підпис.

Крім того, згідно змісту протоколу, в графі "пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення? ОСОБА_1 учинив запис, що з протоколом погоджується (а.с. 1).

Водночас слід вказати, що в поясненнях від 12.04.2023 на адресу Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 також визнавав те, що за встановлених обставин, він керував транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції, у яких виникла підозра, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, на що він погодився, його оглядав лікар, який і надав висновок щодо перебування його в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 16).

Згідно висновку № 000475 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, результат якого склав - 0,51 ‰ (а.с. 2).

Висновок лікаря-нарколога складений уповноваженою особою і за своїм змістом відповідає нормативним актам, що регулюють його складання.

Окрім цього, право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду, передбачене п. 14 "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду?, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008.

Оскільки Висновок оспорений не був, підстави долучати Акт огляду водія на стан сп`яніння - відсутні.

Доводи ОСОБА_1 про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення у медичний заклад для проходження огляду на стан сп?яніння - не свідчать про порушення працівниками поліції процедури такого огляду, яка визначена п. 3 "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, зі змінами, п. 6 Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я від 09.11.2015 за № 1452/735, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1412/27858, які найшли своє відображення і в "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 за № 1395, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, що не суперечить вимогам ст. 266 КУпАП.

Сам же по собі документ - направлення слугує правовою підставою тільки для огляду водія в медичному закладі, надається лікарю медичної установи, який проводить огляд, за яким і розпочинається оформлення процедури такого огляду та сам огляд, а тому відсутність документу - направлення водія на огляд саме в матеріалах справи стосовно ОСОБА_1 не вказує на порушення його прав та не може нівелювати висновки щодо такого огляду з подальшим вирішенням питання про наявність складу правопорушення в діях водія ОСОБА_1 .

Не можна не послатися на те, що відповідно до ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Оскільки процедура оформлення огляду водія ОСОБА_1 на різних його етапах відбувалася за допомогою технічних засобів відеозапису працівників поліції, присутність свідків під час огляду водія на стан алкогольного сп'яніння не потребувалася.

Водночас, дослідивши наявний в матеріалах справи відеозапис подій, що зафіксовані на бодікамеру працівника поліції, вбачається, що відео починається з того, що ОСОБА_1 , перебуваючи на місці водія, вийшов з транспортного засобу та пояснив працівникам поліції, що підвозив друзів.

Виявивши у водія ознаки алкогольного сп`яніння, на вимогу працівників поліції, ОСОБА_1 погодився пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору "Драгер? на місці зупинки транспортного засобу.

Однак під час освідування ОСОБА_1 не виконував прямі вказівки поліцейського, оскільки задував повітря у прилад з перериванням, декілька разів поспіль, а тому ОСОБА_1 було запропоновано пройти освідування в медичному закладі КМНКЛ "Соціотерапія? в лікаря-нарколога, на що останній погодився.

В КМНКЛ "Соціотерапія? лікар-нарколог виявив у ОСОБА_1 зовнішні ознаки, які могли б свідчити про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, озвучуючи ці ознаки.

На запитання лікаря ОСОБА_1 повідомив, що він вживав пиво у кількості 1,5 л - норму, а на зауваження працівника поліції про те, що він повідомляв, що вживав і вино, ОСОБА_1 дану обставину не спростував.

Після було проведено тестування ОСОБА_1 лікарем за допомогою газоаналізатору "Драгер?, який з першої спроби показав результат - 0,51 ‰, показник якого ОСОБА_1 не оспорив, поставивши свій підпис у висновку (а.с. 2 зв.).

ОСОБА_1 було повідомлено, що стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, на що він запитав: "може можна це якось обійти ?", після чого отримав попередження про неправомірність таких прохань.

Після складання протоколу, який ОСОБА_1 був повністю прочитаний працівником поліції - Осадчук А.В. , він учинив в ньому запис "з протоколом погоджуюсь", в процесі чого йому роз`яснювали, що у нього вилучається посвідчення водія з наданням тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом з строком дії 3 (три) місяці і те, що він відсторонений від керуванням транспортним засобом з можливістю залучити тверезого водія.

Надали ОСОБА_1 і копії документів, що були оформлені.

Отже доводи того, що ОСОБА_1 не був доставлений до лікаря-нарколога та те, що в матеріалах справи відсутній відеозапис - спростовуються матеріалами справи та суд апеляційної інстанції розцінює як явно надумані з метою уникнення ОСОБА_1 від відповідальності, а сам відеозапис, у свою чергу, підтверджує обставини і того, що огляд проводився лікарем-нарколом за визначеними методиками, зокрема і приладом "Драгер" з метою встановлення саме ступеню алкогольного сп`яніння водія, Сертифікат відповідності якого та Свідоцтво про повірку робочого засобу надається водію тільки за відповідною вимогою, чого водій ОСОБА_1 не заявляв і правильність показників приладу під сумнів не ставив.

За наведеним, в сукупності, на переконання суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов ґрунтовного висновку про доведеність поза розумнів сумнівом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду справи - не встановлено.

Не вказала на такі обставини, щоб заслуговували на увагу, і сторона захисту.

Накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП - відповідає меті адміністративного стягнення та загальним засадам його накладення у відповідності до положень ст. 23 КУпАП.

У рішенні по справі "О?Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вкотре законодавством України посилена відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що покладає на водіїв і додаткові зобов`язання під час дії воєнного стану, введеного з 24.02.2022 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", що набрав чинності одночасно з набранням чинності Закону України "Про затвердження Указу Президента "Про введення воєнного стану в Україні" № 2102-ІХ від 24.02.2022, з подальшим його продовженням.

А тому, притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за обставин, встановлених судом, буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, що є ефективним.

За підсумками, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду міста Києва від 12 травня 2023 року стосовно нього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Печерського районного суду міста Києва від 12 травня 2023 року стосовно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Г.О.Балацька