Справа № 943/1257/22 Головуючий у 1 інстанції: Кос І.Б.
Провадження № 33/811/506/23 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Яцишина Андрія Володимировича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Яцишина Андрія Володимировича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Буського районного суду Львівської області від 17 березня 2023 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) в дохід держави із позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 6 жовтня 2022 року о 22 год. 46 хв. на автодорозі Київ-Чоп, 492 км. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mersedes-Benz ML250CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя), а від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції, адвокат Яцишин А.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить постанову судді Буського районного суду Львівської області від 17 березня 2023 року скасувати, а провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що оскаржена постанова не ґрунтується на дійсних обставинах справи та нормах чинного законодавства України. Так, допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали різні показання та не змогли пояснити, чому на відеозаписах, долучених до матеріалів справи, відсутній момент складення протоколу та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Як зазначає апелянт, невідомо у який спосіб була встановлена особа водія, оскільки водій, зафіксований на відеозаписі, не мав при собі посвідчення водія та реєстраційного документа на транспортний засіб. З огляду на викладені обставини, а також ч.1 ст. 260 КУпАП, працівники поліції були наділені правом на застосування адміністративного затримання для встановлення особи порушника, чого зроблено не було. У випадку, якщо у зафіксованого на відеозаписі водія дійсно не було б при собі посвідчення водія, то такий мав би нести відповідальність за ч.1 ст. 126 КУпАП, однак матеріали справи не містять відповідного рішення про притягнення до адміністративної відповідальності.

Сторона захисту стверджує, що твердження поліцейських про відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння спростовується відеозаписом, з якого слідує, що водій виявляв бажання пройти огляд як на приладі «Драгер», так і в медичному закладі. Крім цього, матеріали справи не містять письмового направлення ОСОБА_1 чи будь-якої іншої особи на огляд на визначення стану сп`яніння у медичний заклад; на відеозаписі також відсутній момент складення та вручення такого направлення особі, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Апелянт також звертає увагу на те, що відеозапис з нагрудної камери працівників поліції не є безперервним, такий постійно переривається, а тому його не можна вважати належним та допустимим доказом у справі. На цьому відеозаписі взагалі відсутній момент складення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ №173489 від 6 жовтня 2022 року, відсутній момент вручення такої постанови чи відмови від отримання такої постанови. Більше того, існує невідповідність у часі складення постанови та протоколу щодо ОСОБА_1 , а тому вони не можуть вважатися належними та допустимими доказами у цій справі. Крім того, стороні захисту не зрозуміло, ким саме з поліцейських були складені зазначені документи.

На переконання захисника, у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, адже матеріали справи відсутні будь-які належні та допустимі докази вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому просить провадження у справі закрити.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Яцишина А.В., який підтримав доводи апеляційної скарги та не заперечив щодо розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає і в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п.2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що відповідає фактичним обставинам справи.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних та перевірених судом доказів, зокрема: протоколом про адміністративне порушення серії ОБ №089331 від 06.10.2022 (а.с.3), постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №173489 від 06.10.2022 року (а.с.2), долученими до протоколу матеріалами відеофіксації правопорушення (диск CD-R) (а.с.7), показаннями допитаних в суді першої інстанції як свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Наведеними вище доказами підтверджується, що ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що і стало підставою для складання поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно з п.2, п.3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

А тому, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №089331 від 06.10.2022 (а.с.3), ОСОБА_1 6 жовтня 2022 року о 22 год. 46 хв. на автодорозі Київ-Чоп, 492 км. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mersedes-Benz ML250CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя), а від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується відеозаписом події, який містить фіксацію обставин події, з яких вбачається, що в ході спілкування із поліцейськими ОСОБА_1 , який знаходився на водійському місці керованого ним автомобіля марки «Mersedes-Benz ML250CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на неодноразові пропозиції поліцейського відмовився від проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», а також відмовився проїхати для такого освідування до медичного закладу, після чого поліцейський пояснив, що відносно ОСОБА_1 буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, розгляд якого відбудеться в суді, а також винесена постанова за порушення ним правил дорожнього руху, проти чого ОСОБА_1 не заперечував. Також із указаного відеозапису події слідує, що поліцейський висловив ОСОБА_1 підставу для проведення відповідного освідування, а саме чутний запах алкоголю з порожнини рота, проти чого правопорушник заперечень не висловлював, зазначивши лише на початку відеозапису, що алкогольних напоїв не вживав. Після встановлення особи правопорушника за допомогою бази «Армор», ОСОБА_1 не заперечував тієї обставини, що це не він. Більше того із відеозапису події вбачається, що правопорушник жодних претензій, зауважень чи скарг на дії поліцейських не висловлював.

Зокрема, свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні суду першої інстанції повідомив про те, що близько двох місяців тому в темну пору доби, точної дати та часу він не пригадує, він разом із поліцейським ОСОБА_2 зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , який при зміні напрямку руху не ввімкнув показник повороту. Вони підійшли до водія та увімкнули бодікамеру, а за допомогою бази «Армор» встановили особу водія. Під час спілкування із вказаним водієм у нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, на що свідок запропонував водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» або проїхати в медичний заклад, однак від цього водій відмовився, після чого його напарник ОСОБА_2 склав протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, а сам свідок ОСОБА_3 склав щодо ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення.

Аналогічні показання надав у судовому засіданні суду першої інстанції як свідок поліцейський ОСОБА_2 , який доповнив тим, що водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Мерседес», під час виїзду з м. Буська на автодорогу Київ-Чоп, не включив показник лівого повороту. Зупинивши та підійшовши до водія, від якого було чутно різкий запах алкоголю, ОСОБА_3 запропонував водію пройти огляд на стан сп`яніння, від чого останній відмовився, після чого свідок склав на ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а ОСОБА_3 - постанову про накладення адміністративного стягнення. Особу водія ними встановлено по «Армору», однак коли це було свідок не пригадує. Під час спілкування із водієм велась відеофіксація даної події, а протокол і постанову складено в їх службовому автомобілі. Більше обставин за спливом часу свідок не пригадує.

Дії працівників поліції відносно ОСОБА_1 під час складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Стосовно покликання апелянта на відсутність у матеріалах справи направлення на проходження огляду на стан сп`яніння, то відповідно до п. 8 Інструкції №1452/735 форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

З аналізу норм вказаної Інструкції вбачається, що скерування особи до медичного закладу з метою проведення огляду на стан сп`яніння оформляється працівником поліції направленням за встановленою формою, водночас вказаною інструкцією не передбачено, що таке направлення долучається до матеріалів справи, чим спростовується твердження апеляційної скарги в цій частині.

Оскільки ОСОБА_1 ставиться у провину відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, тому в матеріалах справи відсутні дані щодо його направлення до медичного закладу, окрім цього таке направлення надається не водієві, а медичному закладу в разі доставляння водія туди на огляд.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що наявний в матеріалах справи відеозапис містить лише фрагменти події, то апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом безпідставно взятий до уваги як доказ винуватості у вчиненні даного правопорушення відеозапис з нагрудної камери поліцейського, зважаючи на ту обставину, що він є неповним, а тому не може бути визнаний судом належним доказом по справі, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки наявна обставина не є підставою визнання такого доказу неналежним, про що зазначено в апеляційній скарзі.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не мав при собі посвідчення водія та незрозуміло за яких обставин поліцейським встановлено особу останнього та неналежність автомобіля самому правопорушнику, оскільки допитані свідки повідомили про встановлення особи ОСОБА_1 за допомогою бази «Армор» через те, що останній не пред`явив посвідчення водія, назвавши його на відеозаписі, чого ОСОБА_1 не заперечував, як і не спростовував цієї обставини в подальшому.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.

При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час апеляційного перегляду, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

постанову судді Буського районного суду Львівської області від 17 березня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката Яцишина Андрія Володимировича в його інтересах - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк