490/2793/22 від24.05.2023
н/п 3/490/721/2023
Центральний районний суд м. Миколаєва
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

24 травня 2023 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Скрипченко С.М., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Коваль О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши протокол про вчинення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянином України, який не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

12.06.2022 року у відношенні ОСОБА_1 складено протокол серії ААБ № 325432 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу вбачається, що 12.06.2022 року о 08 год. 10 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_1 , рухався в м. Миколаєві по проспекту Центральному в районі буд. № 94 А, маючи явні ознаки наркотичного сп`яніння: зіниці очей, які не реагують на світло, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. В порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на з`ясування стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі у встановленому законодавством порядку.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення не визнав, з обставинами викладеними у протоколі не погодився.

Адвокат Коваль О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 зазначив, що патрульні поліцейські, переслідуючи особистий інтерес, який грунтувався на особистому бажанні помсти, в порушення правил дорожнього руху України наздогнали транспортний засіб ОСОБА_1 , зупинили останнього без повідомлення причин зупинки та в наказному порядку без встановлення можливих ознак наркотичного сп`яніння вимагали проходження огляду в медичному закладі. Враховуючи вище викладене просить провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 закрити за відсутності в його діях складу правопорушення.

Враховуючи наведене, вивчивши матеріали додані до адміністративного протоколу, доходжу до наступних висновків.

Так, згідно протоколу серії ААБ № 325432 від 12.06.2022 року дії ОСОБА_1 було кваліфіковано як порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, під поняттям адміністративного правопорушення визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП, передбачено, що завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин по справі.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 4 та ч. 5 ст. 266 КУпАП, закріплено, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. При цьому, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розділом 2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 (далі Інструкція) закріплено наступне: при наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні, в тому числі й адміністративного правопорушення, слід виходити з положень статті 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм адміністративного законодавства відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03), в якому зазначено, що правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) Європейський Суд зазначив, що у справах про адміністративні правопорушення суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Водночас, для дотримання європейського стандарту доведення вини «поза розумних сумнівів» недостатньо, щоб версія, викладена у протоколі, була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи (постанова Верховного Суду (ККС) від 21 січня 2020 року у справі № 754/17019/17, провадження № 51-2568км19, від 2 березня 2021 року справа № 750/5469/18, провадження № 51-6103км20)

З матеріалів протоколу вбачається, що у якості доказу вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівниками поліції додано оптичний диск з відеозаписом з натільної камери поліцейського з місця події.

Оглядом вказаного вище відеозапису встановлено, що працівники патрульної поліції, знаходячись біля супермаркету АТБ, який розташований на перехресті проспекту Центрального та вул. 3-ої Слобідській в м. Миколаєві, побачивши транспортний засіб ОСОБА_1 , наздогнали та зупинили останнього без чіткого повідомлення причин зупинки. З відеозапису встановлено, що патрульні поліцейські при розмові з ОСОБА_1 згадують випадок, коли останній відмовився надати документи на їх вимогу та стверджують, що він перебуває з ознаками наркотичного сп`яніння, а тому в якості помсти зупинили останнього та посилаючись на наявність у останнього ознак наркотичного сп`яніння намагаються змусити його до проходження медичного огляду на стан сп`яніння. Між тим, інспектор поліції вказує, що ознаки сп`яніння полягають у тому, що зіниці очей ОСОБА_1 не реагують на світло та присутнє тремтіння пальців рук у останнього. При цьому з відеозапису вбачається, що інспектором ніяким чином не перевірено реакцію зіниці очей особи на світло. А щодо такої ознаки як тремтіння пальців рук, то згідно відеозапису наявність останньої відсутня. Між тим, згідно протоколу про адміністративне правопорушення у ОСОБА_1 вбачаються такі ознаки наркотичного сп`яніння, як почервоніння обличчя та поведінка, що не відповідає обстановці, що в свою чергу також не підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом.

Таким чином, з вказаного відеозапису вбачається відсутність законної підстави до зупинки транспортного засобу. Водію відразу запропоновано пройти медичний огляд в медичному закладі без пояснення причин та законних підстав на те. Окрім того з відеозапису вбачається, що, будь - які ознаки сп`яніння відсутні, а поведінка водія є адекватною.

Таким чином, враховуючи, що матеріали справи, зокрема відеозапис з нагрудної камери поліцейського не містить будь-яких доказів на підтвердження ознак сп`яніння ОСОБА_1 , а за такого вимога щодо проходження медичного огляду в медичному закладі, не є законною та відповідно відмова у проходженні такого огляду не утворює складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд усвідомлює суспільну небезпеку правопорушень на транспорті, особливо пов`язаних із завданням збитків майну та здоров`ю інших учасників дорожнього руху та із керуванням транспортними засобами водіями у стані сп`яніння, необхідність невідворотності покарання порушників та створення умов, які би перешкоджали розповсюдженню таких правопорушень.

Проте необхідність дотримання вимог статті 62 Конституції України (неможливість обґрунтовувати обвинувачення припущеннями, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь), вимог статті 6 Конвенції (щодо забезпечення прав обвинувачених) та застосування основних принципів та європейських стандартів щодо рівня доказового забезпечення («поза розумних сумнівів»), дає суду підстави для висновку про недоведеність достатніми та неспростовними доказами факту причетності ОСОБА_1 до керування транспортним засобом 12 червня 2022 року за подій, описаних в адміністративному протоколі.

Вищенаведене свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що відповідно до пункту 1 частини 1статті 247 КУпАП є підставою для закриття адміністративного провадження.

На підставі вище викладеного та керуючись п. 1 ст. 247, ст. ст. 130, 283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя С.М. Скрипченко