МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 489/2906/22 Головуючий у місцевому судді Губницький Д.Г.
Провадження № 33/812/268/23 Головуючий у апеляційному суді Темнікова В.І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Темнікової В.І.,

за участю секретаря - Андрієнко Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Скоробогатька Володимира Юрійовича на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянку України, непрацюючу, постійно зареєстровану за адресою

АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік,-

в с т а н о в и в:

Постановою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2023 року встановлено, що 30 вересня 2022 року о 19:40 год. в м. Миколаєві по вул. Миколаївська в районі буд. 26 водій ОСОБА_1 керувала т/з «Chery Tiggo» номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовилася.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 гривень 80 копійок.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, захисник особи, притягнутої до адміністративної відповідальності звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування всіх фактичних обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване застосування стягнення як виду покарання за адміністративне правопорушення, просив скасувати постанову суду від 24 травня 2023 року та закрити провадження у справі.

В апеляційній скарзі зазначає, що в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Вважає, що при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ч. 1 ст.130 КУпАП, судом першої інстанції вину ОСОБА_1 було визначено не об`єктивно і з незрозумілих обставин упереджено та критично. Всупереч забезпечення єдності судової практики, судом першої інстанції не взято до уваги відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 .

В обґрунтування викладеного, захисник зазначає, з урахуванням суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке інкримінується ОСОБА_1 , предметом розгляду даного провадження є встановлення факту керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Вважає не встановленим факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Вказує, що 30.09.2022 року ОСОБА_1 дійсно рухалася на транспортному засобі, не порушуючи ПДР. В дзеркалі заднього виду свого транспортного засобу ОСОБА_1 побачила автомобіль патрульної поліції з проблисковими маячками, який її наздоганяв. Щоб не створювати перешкод для руху спецтранспорту з проблисковими спеціальними маячками, уникнути і не створити аварійної ситуації на дорозі, почала перестроюватися до правої смуги полоси руху. Автомобіль патрульної поліції почав її наздоганяти, підрізати, опереджати, що змусило її зупинитися. Працівники поліції відразу насильно дістали ОСОБА_1 з її транспортного засобу із застосуванням до неї фізичного насилля. Працівники поліції не представилися, не надали своїх службових посвідчень, не пояснили причину зупинки, а відразу почали пропонувати пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Так як, до ОСОБА_1 було таке ставлення зі сторони працівників поліції із застосуванням фізичної сили, погроз і не коректним спілкуванням, ОСОБА_1 просила працівників патрульної поліції доставити її до відділу поліції для складання заяви про вчинення відносно неї зі сторони працівників поліції неправомірних дій. ОСОБА_1 відмовилася від проходження медичного обстеження на стан алкогольного сп`яніння, так як хвилювалася, не могла зрозуміти, що насправді відбувається і чого відносно неї зі сторони працівників поліції таке ставлення. Поліцейські під погрозами зафіксували те, що ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_1 не були роз`ясненні її права та наслідки відмови від проходження обстеження на стан алкогольного сп`яніння, а самі події розхвилювали її, тим паче, що вона рухалася в темну пору доби. Крім того, вказує, що суд не дослідив, того факту, що працівниками поліції не було надано до матеріалів адміністративної справи рапорту від 24.05.2023 року з приводу того, що 30.09.2022 року під час патрулювання і несення ними служби до водія ОСОБА_1 застосувалися заходи превентивної діяльності.

Відповідно до п. 2.5 Правил Дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пунктів 2,4,6 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння, якими відповідно до п. 3 цієї інструкції є порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Вважає, що всіх цих вищезазначених ознак у ОСОБА_1 виявлено не було.

Крім того, вказує, що текст постанови суду першої інстанції викладено дуже стисло, без зазначення всіх доказів, які є підставою для прийняття рішення щодо винуватості поза розумними сумнівами ОСОБА_1 .

Також зазначає, що суд не може залишити без уваги частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Отже, якщо уважно дослідити постанову суду першої інстанції, можна зробити висновок про невиконання обов`язку суду щодо повного обґрунтування підстав при визначенні вини ОСОБА_1 про дослідження судом доказів не в повному обсязі, не в усіх аспектах та не за нормами чинного законодавства.

Судом не встановлено, чи дійсно ОСОБА_1 перебувала за кермом та чи матеріали справи містять належні та допустимі докази (зокрема відеозапис з цифровим підписом особи, яка є автором, з зазначенням приладу, за допомогою якого здійснено відео зйомку, та підтвердження належності цього приладу до переліку технічних засобів, що використовуються для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затверджений наказом МВС України №33 від 01.03.2010 року), що в сукупності встановлюють вину ОСОБА_1 «поза розумними сумнівами»;

чи передувала належна, передбачена законом, поведінка поліцейського до та при оформленні протоколу від 30.09.2022 року. Стосовно зазначеного, Верховний Суд при прийнятті рішення по справі №537/1807/17 03.04.2019 дотримався правової позиції, що при притягненні особи до адміністративної відповідальності обов`язково повинна передувати належна, передбачена законом, поведінка поліцейського;

чи складено протокол від 30.09.2022 року згідно до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 6 листопада 2015 року № 1376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2015 року за № 1496/27941 з дотриманням правил оформлення, повним зазначенням всіх обставин і доказів, доданих до такого протоколу, та особою, яка має на це відповідні повноваження.

Огляд на стан сп`яніння проводиться як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, так і лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько - акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції був порушений порядок проведення огляду встановленого ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735.

Також вважає, що сам факт не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом підтверджує, що вона не мала ознак сп`яніння.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення, проте суд цього не зробив та порушив ст. ст. 266,268 КУпАП.

В постанові Ленінського районного суду м. Миколаєва в резолютивній частині зазначено, що у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Але постанова підлягає апеляційному оскарженню і відповідно до вимоги ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Також захисник вважає, що в постанові Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24.05.2023 року по справі № 489/2906/22, суд не обґрунтував обрання виду адміністративного стягнення. Формально у постанові зазначено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні цього діяння, яке є порушенням вимоги п. 2.5 ПДР України доведена відеозаписом та протоколом про адміністративне правопорушення, не враховано обставини і дані про особу правопорушника, не вказано, які саме дані і обставини враховано, обтяжуючі чи пом`якшуючі обставини. У справі повністю відсутні документи, які підтверджували б ці обставини або характеризували особу.

На підставі викладеного, на думку апелянта, суд першої інстанції розглядаючи справу значно відступив від принципів повноти та об`єктивності судового розгляду, та порушив вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 11.06.2004 року № 11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 КУпАП» про те, що згідно зі ст. 275 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно і всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із Законом.

Звертає увагу на те, що рішення суду першої інстанції взагалі не ґрунтується ні на чому, тобто, причина зупинка транспортного засобу за якою часто ховається намір «знайти порушення» є незаконною.

23 червня 2023 року від захисника Скоробогатька В.Ю. через систему «Електронний суд» до апеляційного суду надійшли письмові пояснення по суті справи, в яких зазначає, що відповідно до довідки від 02.08.2022 року № 4803- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично з 02.08.2022 року проживала за адресою: АДРЕСА_2 .

В ніч 30.09.2022 року до будинку, в якому мешкала тимчасово ОСОБА_1 під час повітряної тривоги прилетіла ворожа ракета та зруйнувала будинок (фото зруйновного будинку де мешкала ОСОБА_1 додається).

Починаючи з другої ночі і до моменту зупинки працівниками поліції ОСОБА_1 не спала, мала шокований стан, вживала снодійне та антидепресанти і так як ОСОБА_1 хворіє, є інвалідом III групи то приймала ще знеболюючі медикаменти, у наркотичному чи алкогольному стані не перебувала.

Після руйнування будинку, після влучання ракети, сестра, брат та діти ОСОБА_1 не спали, руйнування будинку було дуже сильне, вони мешкали на 8-му поверсі 10-ти поверхового будинку, 10-го поверху над квартирою ОСОБА_1 не було, на 9-му поверсі впала повністю стеля, на поверсі якому мешкала родина ОСОБА_1 залишилася стеля висіти, а от стіни відійшли на 10 см, та трималися на арматурі.

Не сплячі усю ніч, ОСОБА_1 лише після обіду 30.09.2022 року дозволили піднятися до квартири та забрати свої самі необхідні речі, які збереглися.

30 вересня 2022 року ОСОБА_1 була в сильному шокованому стані та не повністю могла усвідомлювати свої дії після пережитого ракетного удару вночі. ОСОБА_1 мусила їздити, так як до настання комендантської години вони мусили дістатися до іншого помешкання, яке знаходилося на іншому краю міста.

При зупинці ОСОБА_1 працівниками поліції, вона не могла зрозуміти причину її зупинки і до неї стали відразу застосовувати фізичну силу, та звинувачувати без надання пояснень у зловживанні алкоголю. Так, ОСОБА_1 відмовилася все підписувати, їхати до медичного закладу, так, як була дуже втомлена, та ще налякана працівниками поліції.

Також захисник вказує, що по факту вчинення 30.09.2022 року посадовими особами поліції незаконна дій із зловживанням та перевищенням службових повноважень із застосуванням фізичної сили відносно ОСОБА_1 , ним в інтересах ОСОБА_1 17.06.2023 року за вих. № 10-М на адресу ДПП УПП Миколаївській області був направлений адвокатський запит. Станом на дату розгляду апеляційної скарги жодної відповіді не надходило.

Захисник просив взяти до уваги та врахувати при розгляді справи вищезазначене, положення ч.1 ст. 130 КУпАП та те, що факт вчинення адміністративного правопорушення має бути підтверджений лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доведення «поза розумним сумнівом», і таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

На думку захисника, з наявних матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не вбачається достатніх та переконливих доказів, які б беззаперечно доводили факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, як про це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відсутність у справі доказів факту керування транспортним засобом особою яка відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому порядку, виключає можливість притягнення її до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки не містить необхідної для цього складової - доведення факту керування транспортним засобом.

На підставі вищевикладеного та враховуючи, що поліцейськими не доведене саме факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, в стані алкогольного, наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що є обов`язкової складовою об`єктивної сторони вказаного правопорушення, стислого, неповного, без зазначення свідків та не врахуванням їх показів у суді першої інстанції, вважає за необхідне провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП зв`язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Захисник особи яка притягається до адміністративної відповідальності Скоробогатько В.Ю., який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, та ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилися. Клопотань про відкладення розгляду справи через наявність поважних причин до суду не надходило.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно пункту 2.9-А Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно диспозиції якої адміністративна відповідальність настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до постанови судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно частин 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Аналогічні вимоги містить Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі - Інструкція).

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 також передбачає, що огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 327275 від 30 вересня 2022 року та доданими до протоколу направленням на огляд, відеозаписом з боді камери 474192.

Так, згідно положень ст. 256 КУпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвище, адреса свідків і потерпілих, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та інше. Протокол підписується особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідками та потерпілими. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 327275 від 30 вересня 2022 року, дані, відображені в якому, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом, 30 вересня 2022 року о 19 год. 40 хв. в м. Миколаєві, Інгульського району по вул. Миколаївська в районі буд. 26 водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Chery Tiggo» номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме:запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора алкотестер Драгер та проїхати до медичного закладу для встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовилась, що зафіксовано на нагрудну бодікамеру 474192. Вказаними діями, порушила п. 2.5 Правил дорожнього руху, за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність.

Отже, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Також протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом не скористалася та відмовилась від надання пояснень по суті порушення та від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення, про що вказано у протоколі та зафіксовано на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції.

Також в протоколі зазначено, що у водія ОСОБА_1 посвідчення водія не вилучалось та тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавалось.

Таким чином, складений працівником поліції щодо ОСОБА_1 протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.

Оскільки огляд ОСОБА_1 проводився з використанням спеціальних технічних засобів відеозапису, то з урахуванням положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» №1231-IX від 16.02.2021 року, який набрав чинності з 17.03.2021року, яким частина 2 статті 266 КУпАП викладена у новій редакції, згідно якого на час вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення законом передбачалося проведення поліцейським огляду водія на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів із застосуванням технічних засобів відеозапису і тільки у разі неможливості застосування таких засобів закон вимагає проведення огляду у присутності двох свідків, участь свідків була не обов`язкова.

Такі ж зміни були внесені в п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 808 від 05.11.2021р.

Не зважаючи на те, що в Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду № 1103, зміни про те, що огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів внесені постановою КМУ № 57 від 20.01.2023р., яка набрала чинності 25 січня 2023 року, однак він як підзаконний акт з моменту внесення змін до ст. 266 КУпАП застосовується тільки в тій частині, яка не суперечить вимогам закону.

При цьому, логічне тлумачення положень ч. 2 ст. 266 КУпАП та зазначений підзаконних актів дає підстави вважати, що застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису є належним та допустимим доказом під час провадження у справах за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не залежно від того, чи технічними засобами відеозапису зафіксовано сам огляд особи на стан сп`яніння, що проводився на місці, чи такими засобами зафіксовано відмову особи від огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Залучення свідків до огляду на стан сп`яніння, а так само фіксації відмови водія від огляду, є обов`язковим лише у разі неможливості застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції в повній мірі дотримано вимоги Інструкції, приписами якої встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів.

Так, відповідно до пунктів 2, 3 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння. Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення поліцейським у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. Крім того, як зафіксовано на відеозаписі, ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції неодноразово вказувала, що вона випила пиво. Також працівники швидкої допомоги, що приїхали за викликом поліції на вимогу ОСОБА_1 , також вказували, що ОСОБА_1 має ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота.

За такого, поліцейським обґрунтовано було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того матеріали справи містять направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого, ОСОБА_1 направлено на огляд до КНП МОЦ ПЗ МОР. У результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці.

Факт відмови ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції пройти відповідно до встановленого законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі підтверджений дослідженим судом відеозаписом, проведеним працівниками поліції, на якому зафіксовано як працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і у медичному закладі, на що він відповів відмовою.

Так, з відеозапису вбачається, що працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» на місці зупинки його транспортного засобу, на що ОСОБА_1 погодилась та сама розпакувала мундштук для газоаналізатора, їй неодноразово працівник поліції роз`яснив процес та порядок огляду, тобто як потрібно продувати Драгер. ОСОБА_1 двічі продувала Драгер, однак здійснювала це не в такий спосіб, як було їй роз`яснено працівником поліції, тому Драгер не дав жодного результату, що свідчить про те, що ОСОБА_1 фактично намагалася уникнути від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. На остаточну пропозиції поліцейського продути Драгер, ОСОБА_1 відповіла відмовою та пояснила це тим, що у неї слабкі легені, тому вона продуває Драгер як може, після чого їй було запропоновано проїхати до медичного закладу для проходження огляду, на що вона погодилася. Таку пропозицію працівники поліції висловлювали їй неодноразово, проте ОСОБА_1 хоч і зазначала, що бажає їхати до медичного закладу, проте не погоджувалась їхати, як це встановлено законодавством в автомобілі працівника поліції, а хотіла їхати сама за кермом свого автомобіля, на що їй було роз`яснено, що вона перебуває у стані сп`яніння і не може сама керувати транспортним засобом. На пропозицію працівника поліції сісти за кермо її автомобіля спочатку погодилась, а потім повідомила працівників поліції, що поїде лише за умови, якщо працівники поліції нададуть їй відео «як мене заламали».

Зазначені події відбувалися протягом тривалого часу (більше години). Отже, поведінка ОСОБА_1 свідчила про небажання проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, що працівники поліції правомірно розцінила як відмову від проходження огляду у встановленому законом порядку.

Після чого працівник поліції повідомив, що відносно неї буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та роз`яснив їй процесуальні права за ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Також на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 ознайомилась із протоколом про адміністративне правопорушення, проте ставити підпис і отримати копію відмовилась зазначаючи, що вона не відмовлялася їхали до медичного закладу.

Отже, дані протоколу, про адміністративне правопорушення та зафіксовані відеозйомкою обставини узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом, а саме, відмовою ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому законом порядку.

Відеозапис є безперервний та підтверджує обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "По національну поліцію". Відеозапис події відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, відповідно до вимог якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сукупність наявних в матеріалах справи та досліджених судом доказів, а саме відеозапису та протоколу про адміністративне правопорушення, свідчить про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки ними доведено порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху щодо обов`язку водія на вимогу працівника поліції пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому апеляційний суд враховує, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Зазначені вище докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про справі щодо ОСОБА_1 .

Посилання захисника в апеляційній скарзі, на те, що не встановлено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами, не довіряти яким, у суду апеляційної інстанції підстав немає.

При цьому, апеляційний суд враховує також те, що під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не заперечувала факт керування транспортним засобом, не заперечується це також в апеляційній скарзі та в письмових поясненнях захисника по суті справи. Не заперечувала ОСОБА_1 також факт вживання пива за півгодини до зупинки її працівниками поліції, однак вважала, що це не може свідчити про те, що вона перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

За такого, твердження захисника про те, що не встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, апеляційний суд розцінює, як форму захисту з метою надання правопорушнику можливості уникнення адміністративної відповідальності, оскільки будь-яких підтверджень про це матеріали справи не містять та спростовується розмовою поліцейського з ОСОБА_2 , яка зафіксована на відеозаписі, де вона не заперечувала жодного разу керування автомобілем.

Слід також ще раз зазначити, що ст.130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду. Саме з підстав відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, складено протокол про адміністративне правопорушення з посиланням на порушення водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Отже доведенню у справі, яка переглядається, підлягає не факт стану алкогольного сп`яніння особи, а факт його відмови від огляду. При цьому ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені поліцейським, та відмова від проходження огляду зазначені у протоколі, як це передбачено п. 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду № 1103 та п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року за №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Твердження в апеляційній скарзі, що працівники поліції відразу насильно дістали ОСОБА_1 з її транспортного засобу із застосуванням до неї фізичного насилля, не представились, не коректно спілкувались, що вона прохала працівників патрульної поліції доставити її до відділу поліції для складання заяви про вчинення відносно неї неправомірних дій, що працівники поліції під погрозами зафіксували відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, не заслуговують на увагу, оскільки не підтвердженні відповідними доказами. Зокрема, такі обставини не вбачаються з наданих поліцейськими відеозаписів.

Так, на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 перебувала за кермом свого автомобіля, працівники поліції їй запропонували вийти з автомобіля та пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою Драгера, на що вона відповіла, що не хоче, що бажає тут пройти, не виходячи з автомобіля. Після неодноразових спроб продути Драгер, ОСОБА_1 зазначала працівникам поліції, що «я вам подула» «все я поїхала», «забираю ключі від автомобіля і пішла», працівники поліції продовжували монотонно роз`ясняти процедуру продуття Драгера. Далі ОСОБА_1 почала розмовляти по телефону з батьком, почала плакати, працівники поліції казали їй, що пройдіть тест, а потім розмовляйте з ким хочете. ОСОБА_1 почала казати що вона не заперечує, що вона випила алкоголь, та продовжувала комусь телефонувати. Після відмови ОСОБА_1 продувати Драгер, працівники поліції запропонували їй проїхати до медичного закладу, на що вона погодилась та відповіла «но я на своїй машине еду». На що працівниками поліції було повідомлено ОСОБА_1 , що її відсторонено від керування транспортним засобом, що відповідно до законодавства їй потрібно закрити автомобіль, проїхати з ними в медичний заклад, пройти огляд та вони повернуть її до свого автомобіля. ОСОБА_1 почала сперечатись та знову телефонувати подружці, якій розповідала, що її затримала поліція за те, що вона пила за кермом та їхала, що вона не розуміє, що вони хочуть, оскільки вона не заперечує того, що вона випила бокал пиво за півгодини до того як їхати. Також почала питати поліцейських хто вони і звідки. Працівники поліції відповіли, що вони вже їй представлялись, та ще раз працівник поліції назвав своє звання та прізвище. Далі ОСОБА_1 почала заводити автомобіль щоб включити телефон на підзарядку, на що працівники поліції їй повідомили, що заводити автомобіль вона не має право, а якщо їй потрібно зарядити телефон, то вона може просто провернуть ключ, але стартер вона не повинна включати, цього буде достатньо для зарядки. ОСОБА_1 продовжувала спілкуватись з подружкою по телефону. Потім ОСОБА_1 почала питати, що буде якщо вона закриє автомобіль та піде, на що працівники поліції повідомили їй, що її буде затримано. Розмовляючи з подругою, ОСОБА_1 сказала, що «я тебя услишала, глушу машину и ухожу». На що працівники поліції їй повідомили, що до неї буде застосовано адміністративне затримання та застосована фізична сила. ОСОБА_1 вийшла з автомобіля та намагалася відійти, після цього працівники поліції її затримали і ще раз повідомили, що до неї буде застосовано адміністративне затримання згідно ст. 261 КУпАП та доставлено до найближчого відділу поліції. ОСОБА_1 знов сіла за кермо і почала казати, що вона сама поїде за кермом, що працівники поліції не мають право її відсторонити від керування за те що вона випила бокал пива. Працівник поліції ще раз повідомив ОСОБА_1 , що вона має право продути Драгер на місці зупинки, проїхати з ними до медичного закладу, або відмовитись від проходження огляду. ОСОБА_1 стверджувала, що вона не відмовляється від проходження огляду та почала заводити машину. На попередження поліцейського не заводити автомобіль, ОСОБА_1 казала, що їй необхідно зарядити телефон, на що працівник поліції їй відповів, що для цього не потрібно заводити автомобіль. Також попередив, якщо вона заведе автомобіль, то її витягнуть з машини. Інший працівник поліції повідомив, щоб вона покинула транспортний засіб. На пропозиції працівників поліції ОСОБА_1 не відреагувала, та працівники поліції із застосуванням сили витягли її з машини. ОСОБА_1 почала плакати та нецензурно лаятися, показувати медичні довідки, кричати що її заламали, що вона відчуває біль. Працівники поліції викликали швидку допомогу. ОСОБА_1 продовжувала плакати, працівники поліції намагались її заспокоїти та ще раз пояснювали свої дії. Під час огляду працівником швидкої допомоги, ОСОБА_1 повідомляла їм, щоб вони врахували, що вона пила, що випила півлітра пива півгодини назад, що у них з братом був спір. Також повідомляла що в неї була онкологія, була операція на позвонку. Працівники швидкої її оглянули, сказали що в неї невеликий тиск. Працівник поліції ще раз в присутності швидкої запитав ОСОБА_1 чи буде вона проходити огляд, на що остання відповіла, що «да поеду, если вы мне скинете видео где меня заламали». Працівник поліції повідомив їй, що вона може отримати відео на запит у поліції. ОСОБА_1 продовжували плакати та кричати. Працівник швидкої допомоги сказала, що може їй поставити діагноз алкогольне сп`яніння, на що ОСОБА_1 почала сперечатися з медичним працівником, на що медичний працівник повідомив їй, що від неї відчувається запах алкоголю. Після чого, ОСОБА_1 повідомили що відносно неї буде складено протокол про адміністративне правопорушення та роз`яснили її права.

Отже, з переглянутого в апеляційному суді відеозапису вбачається що працівники поліції застосували до ОСОБА_1 силу, проте правомірність цього не входить до предмету доказування у даній справі. З урахуванням цього не має вирішального правового значення для розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, складеного за порушення п. 2.5 ПДР відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, за що передбачена відповідальність ст. 130 КУпАП, також посилання в апеляційній скарзі, що суд не дослідив що працівниками поліції не було додано до матеріалів адміністративної справи рапорту від 24.05.2023 року з приводу того, що 30.09.2022 року під час патрулювання і несення ними служби до водія ОСОБА_1 застосовувались заходи превентивної діяльності.

Інші обставини, на які посилається захисник, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, так як не підтверджуються будь-якими доказами, у тому числі, і відеозаписом, оскільки будь-яких дій працівників поліції щодо примушення ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння з відео не вбачається. Більш того, з переглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не поводила себе, як перелякана особа, про що апелянт зазначає в апеляційній скарзі та в письмових проясненнях, а, навпаки, сперечалася з працівниками поліції та медичними працівниками, активно відстоювала свою позицію, надаючи їм документи, що свідчать про її стан здоров`я та просила це врахувати. Доказів того, що ОСОБА_1 було нанесено тілесні ушкодження та що саме це стало підставою відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, матеріали справи не містять. Відсутні в матеріалах справи також докази того, що будь-які ушкодження були зафіксовані і працівниками швидкої допомоги.

Не містять матеріали справи також доказів оскарження у встановленому законом порядку дій поліцейських під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та відповідно проведеного службового розслідування, висновки якого могли би спростувати факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Наданий адвокатом запит до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Миколаївській області про надання інформації щодо адміністративних матеріалів, складених посадовими особами Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Херсонській та Миколаївській областях не є таким доказом.

Переглянутим відеозаписом спростовується і посилання в апеляційній скарзі щодо не роз`яснення ОСОБА_1 її прав та наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння ( час запису 20:22:38-20:23:03).

Слід також зазначити, що незнання законів не звільняє від відповідальності. Жодних доказів, які б спростовували факти, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять. Більш того, ОСОБА_1 , як учасник дорожнього руху, згідно з пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України зобов`язана знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, зокрема, п. 2.5 та 2.9 «а» ПДР України. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

З урахуванням викладеного до зазначених вище доводів апеляційної скарги апеляційний суд ставиться критично та розцінює їх як спосіб уникнення ОСОБА_1 відповідальності.

Посилання захисника на рішення Верховного суду від 03.04.2019 року у справі № 537/1807/17 є необґрунтованим, оскільки стосується інших обставин та висновки Верховного суду в даній справі не мають відношення для розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги про те, чи мав працівник поліції відповідні повноваження на проведення процедури огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння є необґрунтованими та не мають вирішального значення для прийняття рішення, оскільки ОСОБА_1 фактично відмовилась від проходження огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і в найближчому медичного закладу. Крім того, як вбачається з відеозапису ОСОБА_1 не вимагала у працівників поліції надання будь яких підтверджень своїх повноважень. А Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції не передбачено обов`язкового долучення до протоколу про адміністративне правопорушення посадової інструкції поліцейського або ж відповідних сертифікатів щодо наявності повноважень для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Хан проти Сполученого Королівства», ЄСПЛ виходить з того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку суд повинен вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому. Тобто якщо процес по даній справі в цілому і загалом справедливий, то навіть отримані у незаконний спосіб докази можуть бути прийнятними.

Правомірність зупинки транспортного засобу не входить до предмету доказування за фабулою ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також поліцейські виконали вимоги ч. 1 ст. 266 КУпАП, що підтверджується відеозаписом, на якому зафіксовано як працівники поліції неодноразово повідомляли ОСОБА_1 що її відсторонено від керування транспортним засобом, з чим вона після довгих суперечок погодилась, та сказала, що закриє автомобіль на залишить його на місці зупинки без порушень ПДР.

Посилання захисника, що ОСОБА_1 перебувала в дуже схвильованому стані оскільки до будинку, де вона тимчасово мешкала влучила ракета, що вона не спала, вживала снодійне та антидепресанти, так як вона хворіє та є інвалідом 3 групи, розцінюється апеляційним судом як спосіб уникнення відповідальності, оскільки, як вбачається із відеозапису, спілкувавшись по телефону з батьком, вона повідомила що «сегодня к Дианке прилетело», а в розмові із подругою казала « сегодня к сестре прилетело», а працівникам швидкої допомоги повідомляла, що «випила поллитра пива, был спор с братом».

Крім того, склад адміністративного правопорушення полягає у відмові пройти огляд на стан сп`яніння, мотиви відмови від його проходження правового значення не мають, а факт усвідомленої відмови пройти огляд у передбаченому законом порядку встановлений зазначеними вище доказами у справі.

Стосовно інших доводів апеляційної скарги, то вони також не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain, серія A, N 303-A, § § 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland, N 49684/99, § 2)).

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Отже, переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, слід дійти висновку, що переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційному суду не надано.

З урахуванням викладеного, наявні у справі докази у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, а саме відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння за ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Враховує апеляційний суд також те, що ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 за правопорушення, вчинене 30 вересня 2023 року, визначенні його виду та розміру, судом першої інстанції дотримані загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначені ст. 33 КУпАП.

Посилання захисника на не врахування судом при визначенні покарання даних про особу правопорушника, обтяжуючих чи пом`якшуючих обставин, оскільки в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджували б ці обставини або характеризували особу, не є підставою для скасування чи зміни постанови суду, так як санкція ч.1 ст. 130 КУпАП не передбачає альтернативи в призначенні виду та розміру адміністративного стягнення, а особа правопорушника встановлена матеріалами справа. Більш того, в судовому засіданні в суді першої інстанції приймав участь захисник ОСОБА_1 - Петровський Л.А., який мав можливість за бажанням надати докази, які характеризують особу правопорушника, однак не зробив цього, хоча знайомився з матеріалами справи та подавав до суду письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення.

В постанові Ленінського районного суду м. Миколаєва в резолютивній частині дійсно зазначено, що у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Отже судом зазначено порядок примусового виконання постанови про накладення штрафу у разі не сплати штрафу у порядку, визначному ч.1 ст. 307 КУпАП, передбачений ст. 308 КУпАП. Зазначено також про те, що постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Миколаївського апеляційного суду. Проте не зазначено строк і порядок виконання постанови про накладення штрафу, передбачений ч.1 ст. 307 КУпАП, а саме про те, що штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Проте дані обставини не є підставою для скасування постанови суду, так як даний порядок визначений законом і не зазначення його в тексті постанови суду не виключає його застосування при виконанні постанови суду, а отже не звужує права та обов`язки правопорушника на стадії виконання постанови суду.

При прийнятті остаточного рішення у справі, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.

Таким чином, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що суд вірно оцінив наявні в даній справі докази відповідно до вимог ст. 251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, а також що її дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 130 КУпАП як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Тому підстав для скасування постанови судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в доход держави в розмірі 17000 грн з позбавленням керування транспортним засобом строком на один рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.І. Темнікова