21.08.2023
Справа № 331/5112/23
Провадження № 3/331/1825/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 р. м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Стратій Є.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №067192, 02 серпня 2023 року об 06.07 год. в м. Запоріжжя, по вулиці Гоголя, 179, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем Renault Kangoo, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря нарколога відмовився. Від керування ТЗ відсторонений.

ОСОБА_1 до суду надано заперечення, в яких провину свою у вчиненні правопорушення він заперечив та зазначив, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Право особи на справедливий судовий розгляд забезпечується і конкретизується, зокрема, через право на мотивоване судове рішення, що також роз`яснено в прецедентах Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ. Суд).

У рішенні у справі «Бендерський проти України» (пункт 42) Суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають достатньою мірою висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 34-36. 40) судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованими. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, а насамперед є гарантією проти свавілля. Суддя зобов`язаний вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правомірність. Підстави прийняття рішення повинні бути узгодженими, чіткими, недвозначними й несуперечливими. Вони повинні давати можливість читачеві простежити логіку міркувань, які привели суддю до ухваленого ним рішення. Виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення.

У Висновку № 3 (2002) КРСС для Комітету Міністрів Ради Європи «Етика та відповідальність суддів» наголошується, що питання довіри до судової системи стає ще більш важливим з огляду на зростання глобалізації спорів і широке поширення судових рішень. У державі, яка керується принципом верховенства права, громадськість має право сподіватись на утвердження загальних принципів, що є сумісними з поняттям справедливого суду та гарантують фундаментальні права. Порушення, так само як і дотримання правил суддівської етики, можуть впливати на рівень довіри як у бік збільшення (підвищення), так і у бік зменшення (зниження). Впевненість громадськості в судовій владі підривається, якщо прийняття рішення суддею створює враження такого, що було прийнято під стороннім впливом. Судова влада повинна користуватись довірою не тільки з боку сторін під час розгляду конкретної справи, а й з боку суспільства в цілому.

02.08.2023 близько 06 години він зібрався на роботу, запізнюватись на роботу категорично заборонено, це є грубим порушення як трудового законодавства так і внутрішніх інструкцій на заводі. Неподалік від його будинку, в його присутності та присутності дружини, інспекторами УПП було обшукано ТЗ, який належить ОСОБА_1 та його дружині. Він не перебував за кермом вказаного ТЗ та не керував ним. Інспектори УПП почали проводити обшук авто без участі понятих та будь-якої ухвали суду тощо. Після того як ТЗ обшукали і нічого не знайшли, вони звернулись до ОСОБА_1 з претензією, що він на їх думку перебуває у стані чи то алкогольного чи то наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 зазначив, що не вживає а ні алкогольні а ні будь-які наркотичні препарати. Разом з ним перебувала його дружина ОСОБА_2 , яка може підтвердити ці факти.

Не зважаючи на це інспектор УПП вирішив скласти саме на нього адміністративний протокол. Пояснення ОСОБА_1 що він не вживав будь-яких заборонених препаратів та не керував ТЗ, були проігноровані.

З метою підтвердження факту відсутності у ОСОБА_1 будь-якого сп яніння, він звернувся до медичного закладу де і пройшов відповідне медичне дослідження. Медичною установою йому надано висновок про відсутність у нього будь-якого сп яніння (додається).

А ні матеріали адміністративної справи, а ні долучений до вказаних матеріалів відеозапис не містять самого факту зупинки вказаного ТЗ марки «Renault Kangoo», д.н.з НОМЕР_1 .

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції ... (далі за текстом диспозиції статті).

Таким чином, зазначена норма передбачає дві форми об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме: керування особою ТЗ у стані сп`яніння та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

При цьому основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом, та зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколу про АП, акт огляду відносно ОСОБА_1 щодо знаходження у стані наркотичного сп`яніння, не складався. Крім того, як вбачається з матеріалів справи він від керування транспортним засобом не відсторонювався, направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції йому не надавалось.

За відсутності направлення, передбаченого ч. 6 ст. 266 КУпАП, п. 6 Порядку і п.8 розділу II Інструкції, вимога пройти огляд на стан сп`яніння у відповідному 303 не є законодавчо обґрунтованою, висунута не на підставах та з грубим порушенням порядку (процедури), встановленого чинним законодавством, без дотримання матеріально-правових та процесуальних норм останнього, тобто не підлягала обов`язковому виконанню.

Слід також враховувати, що відповідно до рапорту, складеного інспектором УПП у Андріанова С.М., на думку, інспектора УПП були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, однак, яким саме чином інспектором УПП були встановлені ці ознаки є незрозумілим, оскільки з матеріалів адміністративної справи вбачається, що візуальна перевірка на ознаки наркотичного сп`яніння інспектором УПП, не проводилась.

Вважає, що за таких обставин склад адміністративного правопорушення в його діях відсутній, а всі сумніви щодо доведеності його вини у вчиненні даного правопорушення слід тлумачити на користь останнього, тому просить суд провадження по справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Стаття 7 КУпАП вказує на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно зі ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина перша статті 130 КУпАП передбачає відповідальність у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, знижують їх увагу та швидкість реакції а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або що до вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з протоколу нібито водій ОСОБА_1 в порушення п. 2.5 ПДР України, керував транспортним засобом марки «Renault Kangoo», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Гоголя, б.179, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у лікаря нарколога відмовився, чим вчинив правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до статті 35 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;

11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

2. Поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;

2) якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Таким чином, законодавець визначив виключні та вичерпні підстави до зупинки автотранспортного засобу.

У кожному разі працівник поліції зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної цієї статті. Якщо поліцейський не може назвати причину зупинки, його подальші дії є незаконними.

А ні матеріали справи, а ні долучений до матеріалів справи відеозапис не містять підстав для зупинки та самого факту зупинки вказаного транспортного засобу.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції … (далі за текстом диспозиції статті).

Таким чином, зазначена норма передбачає дві форми об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме: керування особою транспортним засобом у стані сп`яніння та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

При цьому основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом, та зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

При дослідженні відеозапису з місця пригоди не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 та будь-якою іншою особою в стані наркотичного сп`ягніння та взагалі керування транспортним засобом.

Як вбачається з відеозапису ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп?яніння, натомість, співробітники поліції запевнили, що він має право у найкоротший час самостійно пройти медичний огляд на стан наркотичного сп?яніння та в майбутньому долучити до матеріалів справи.

Так, 02.08.2023 року, ОСОБА_1 пройшов медичний огляд на стан сп`яніння, результат негативний. (копія висновку надається).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 7, 130, 247, 279, 283-285, 294 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП, закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі через Жовтневий районний суд міста Запоріжжя апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Є.В. Стратій