П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа №377/424/23

Провадження №3/377/193/23

07 червня 2023 року суддя Славутицького міського суду Київської області Бабич Н.С., за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Славутичі справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП, що надійшла з Відділення поліції №2 Вишгородського районного управління поліції ГУНП в Київській області стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

У С Т А Н О В И Л А:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 28.05.2023 серії ВАВ №474621 28 травня 2023 року, о 13 годині 03 хвилини, ОСОБА_1 в АДРЕСА_3 , вчинив відносно свого брата ОСОБА_2 домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного характеру, а саме: кричав, погрожував розправою, ображав нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

Указані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною 1 статті 173-2 КУпАП, тобто як домашнє насильство.

ОСОБА_1 у призначене судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подав.

Ураховуючи, що присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою для розгляду даної справи за правилами статті 268 КУпАП, то справа розглянута за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши наявні матеріали справи, вважаю необхідним зробити такий висновок.

Відповідно до частини 1 статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно із статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Частина 1 статті 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (частина 1 статті 251 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина 2 статті 251 КУпАП).

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Отже, об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 частини 1 статті 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином, під домашнє насильство психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання, словесні образи та погрози не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли вони спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

На підтвердження обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення від 28.05.2023 серії ВАВ №474621, суду надано такі докази: рапорт старшого інспектора чергового ВП №2 (м. Славутич) Вишгородського РЦУП ГУНП в Київській області Шопіна М.С. від 28.05.2023, письмова заява ОСОБА_2 від 28.05.2023, письмові пояснення ОСОБА_2 від 28.05.2023, письмові пояснення ОСОБА_1 від 28.05.2023, копія термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №107598 від 28.05.2023, винесеного відносно ОСОБА_1 ; копія паспорта ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Як видно з матеріалів справи, підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення стала заява ОСОБА_2 від 28.05.2023, в якій він просив притягнути до адміністративної відповідальності його брата ОСОБА_1 за вчинення домашнього насильства, який 28.05.2023 о 13:00 стукав у двері його квартири, погрожував фізичною розправою, кричав.

Відповідно до письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 від 28.05.2023, 28 травня 2023 року, близько 13 години 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, його брат ОСОБА_1 , який зареєстрований у селі Печенюги Новгород-Сіверського району Чернігівської області, прийшов до його місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 та почав стукати у вхідні двері квартири, кричав і погрожував, хотів, щоб він віддав йому ключі від квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , в якій проживає їхня мати, яка на даний час знаходиться в АДРЕСА_1 та заборонила брату знаходитися у її квартирі;

У письмових поясненнях від 28.05.2023 особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 зазначив, що 28 травня 2023 року, о 12 годині 50 хвилин, він прийшов до свого брата ОСОБА_2 ,, який проживає за адресою: АДРЕСА_3 та попросив у нього ключі від батьківської квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , але брат йому відмовив надати ключі, через що між ними стався словесний конфлікт, після чого його брат викликав поліцію.

Отже, з письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , вбачається, що між ними стався конфлікт з приводу того, що ОСОБА_1 попросив у ОСОБА_2 ключі від квартири, в якій проживає їхня мати.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства в сфері запобігання та протидії домашньому насильству, свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

У той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Дії, вчинені ОСОБА_1 в межах цього конфлікту не вказують на вчинення ним того виду насильства, який визначений у диспозиції частини 1 статті 173-2 КУпАП, оскільки належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження того, що такі дії призвели або могли призвести до настання для потерпілого наслідків, зазначених у цій статті, матеріали справи не містять.

Водночас, зазначення потерпілим ОСОБА_2 у письмовій заяві про вчинення його братом ОСОБА_1 відносно нього домашнього насильства, за відсутності у матеріалах справи належних, допустимих і достатніх доказів того, що вказані у протоколі про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 призвели до настання наслідків, передбачених диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП, не є достатнім для встановлення наявності складу такого правопорушення в діях останнього.

Оцінивши надані докази в їх сукупності та взаємозв`язку, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, з урахуванням його письмових пояснень, не доведена поза розумним сумнівом.

Водночас, вважаю, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, суд позбавляється статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно зі статтею 62 Конституції України відсутність та неповнота доказів трактується на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У своїй сукупності наведені обставини вказують на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, а тому законних підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане у протоколі правопорушення немає.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Ураховуючи викладене, необхідно закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КУпАП за відсутності складу правопорушення на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.

Керуючись статтями 283-285 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КУпАП за відсутності складу правопорушення на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Славутицький міський суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. С. Бабич