Справа №463/1143/23
Провадження №3/463/567/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Леньо С.І., з участю прокурора Яреми О.Б., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Яцишина О.В., розглянувши об`єднані в одне провадження матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, громадянки України, працюючої заступником директора Навчально-методичного центру професійно-технічної освіти у Львівській області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7 КУпАП -

в с т а н о в и в:

Старшим оперуповноваженим в ОВС 6-го відділу (протидії корупції) управління стратегічних розслідувань у Львівській області ДСР національної поліції України складено протокол про адміністративне правопорушення №181 від 15 лютого 2023 року про те, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді в.о. директора Навчально-методичного центру професійно-технічної освіти у Львівській області, будучи відповідно підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», не повідомила у встановленому законом випадку та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів Міністерство освіти і науки при підписанні наказу №23 від 28.03.2022 «Про преміювання», яким встановлено собі премію в розмірі 12 000 грн., тобто вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, старшим оперуповноваженим в ОВС 6-го відділу (протидії корупції) управління стратегічних розслідувань у Львівській області ДСР національної поліції України складено протокол про адміністративне правопорушення №182 від 15 лютого 2023 року про те, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді в.о. директора Навчально-методичного центру професійно-технічної освіти у Львівській області, будучи відповідно підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», не вжила заходів щодо запобігання корупції та врегулювання конфлікту інтересів при підписанні наказу №23 від 28.03.2022 «Про преміювання» яким встановлено собі премію у розмірі 12 000 грн., тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, старшим оперуповноваженим в ОВС 6-го відділу (протидії корупції) управління стратегічних розслідувань у Львівській області ДСР національної поліції України складено протокол про адміністративне правопорушення №183 від 15 лютого 2023 року про те, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді в.о. директора Навчально-методичного центру професійно-технічної освіти у Львівській області, будучи відповідно підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», не повідомила у встановленому законом випадку та порядку про наявність у неї конфлікту інтересів Міністерство освіти і науки України при підписанні відповіді на запит вих. №11/1-203 від 21.11.2022 до управління стратегічних розслідувань у Львівській області ДСР Національної поліції України, в якому відмовила у наданні інформації та належним чином завірених копій документів, зокрема відносно себе, тобто вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією,передбачене частиною 1 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, старшим оперуповноваженим в ОВС 6-го відділу (протидії корупції) управління стратегічних розслідувань у Львівській області ДСР національної поліції України складено протокол про адміністративне правопорушення №184 від 15 лютого 2023 року про те, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді в.о. директора Навчально-методичного центру професійно-технічної освіти у Львівській області, будучи відповідно підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», не вжила заходів щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, при наявності суперечності між приватним інтересом та службовими повноваження, чим вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів при підписанні відповіді на запит вих. №11/1-203 від 21.11.2022 до управління стратегічних розслідувань у Львівській області ДСР Національної поліції України, в якому відмовила у наданні інформації та належним чином завірених копій документів, зокрема відносно себе, тобто вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Під час розгляду справи, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисник адвокат Яцишин О.В. дали аналогічні за замістом пояснення, в яких вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих їй адміністративних правопорушень заперечили, вважають що в її діях відсутній склад адміністративних правопорушень. Пояснили, що дійсно, ОСОБА_2 працює на посаді заступника директора Навчально-методичного центру професійно-технічної освіти у Львівській області з 14 липня 2004 року. Навчально-методичний центр професійно-технічної освіти у Львівській області, який є державним закладом у галузі освіти, що діє відповідно Статуту та підпорядковується Міністерству освіти і науки України. Загальне керівництво центром здійснює директор ОСОБА_3 , який призначений на посаду наказом МОН України, шляхом укладання з ним контракту. 23 березня 2022 року вона була поінформована директором центру ОСОБА_3 про покладання на неї тимчасового виконання обов`язків директора Навчально-методичного центру професійно-технічної освіти у Львівській області. Знаючи, що у кінці березня передбачено преміювання працівників центру за підсумками роботи за 1 квартал 2022 року, вона написала письмове повідомлення на ім`я директора ОСОБА_3 про реальний потенційний конфлікт інтересів, що може виникнути при підписанні нею наказу про преміювання та необхідності урегулювання даного питання. Також звертають увагу на те, що для урегулювання питання матеріального заохочення працівників центру у 2014 році створено колегіальний орган комісію з преміювання. Діючий склад комісії затверджено наказом від 20.12.2019 року № 91 Про створення комісії з преміювання. Відповідно до п.2 наказу Навчально-методичного центру професійно-технічної освіти у Львівській області від 23.03.2022р. № 21 Про виконання обов`язків директора, з урахуванням протоколу засідання комісії з преміювання від 23.03.2022 року № 2, вона отримала доручення від вищого керівництва підписати наказ про преміювання за І квартал 2022 року. Виходячи з вищевикладеного, вважаючи, що ситуація виникнення реального потенційного конфлікту інтересів була врегульована ще 23 березня 2023 року, то 28 березня 2022 року вона підписала наказ про преміюванняза І квартал 2022 року, що був підготовлений за результатами засідання комісії з преміювання. Вказали, що на визначення кандидатів на преміювання та встановлення його конкретного розміру ОСОБА_4 не впливала, так як не входить у склад комісії та участі у її засіданні не брала, а була ознайомлена із результатами засідання відповідно протоколу, що був долучений до наказу Навчально-методичного центру професійно-технічної освіти у Львівській області від 23.03.2022 року №21. Стосовно відповіді на запити від 15.11.2022 року за № 3773|55/112|01-2022 та від 15.11.2022 року за № 3778|55/112|01-2022 щодо надання інформації та копій документів, в порядку ст.23 ЗУ «Про Національну поліцію» та ЗУ «Про запобігання корупції» за підписом Начальника Управління стратегічних розслідувань у Львівській області, пояснили, що 21 листопада 2022 року на адресу Управління стратегічних розслідувань у Львівській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України було скеровано відповідь від 21.11.2022 року №11/1-203 про те, що станом на зазначений час з об`єктивних причин, перебуваючи у статусі тимчасово виконуючої обов`язків директора, ОСОБА_4 була позбавлена законної можливості надати відповідь на такий запит, оскільки надання запитуваної інформації та запитуваних документів належить до охоронюваної Законом інформації та надання такої без дотримання відповідного порядку може стати причиною порушення прав та законних інтересів третіх осіб. Даючи таку відповідь не мала приватного інтересу, а діяла межах Закону. Тому просили провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень.

Прокурор під час розгляду справи підтримала обставини, викладені у протоколах про адміністративні правопорушення, вказавши на наявність в діяннях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст.172-7 КУпАП. Тому, просить прийняти рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника, думку прокурора, приходжу до наступних висновків.

Щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП, в частині неповідомлення нею у встановленому законом випадку та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів Міністерства освіти і науки України при підписанні наказу №23 від 28.03.2022 «Про преміювання», яким вона встановила собі премію в розмірі 12 000 грн. та не вжиття заходів щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів при підписанні наказу №23 від 28.03.2022 «Про преміювання», яким вона встановила собі премію у розмірі 12000 грн. (обставини яких викладено у протоколах про адміністративне правопорушення (№181 від 15 лютого 2023 року (т.1, а.с.2-7 та №182 від 15 лютого 2023 року (т.1, а.с.68-73)):

Частиною 1 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно п.1.2 статуту Навчально-методичного центру професійно-технічної освіти у Львівській області на виконання наказу управління освіти Львівського облвиконкому від 03.0.1992 №62 створено Львівський обласний Навчально-методичний центр професійно-технічної освіти. На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 р. №1133 «Про затвердження переліку позашкільних навчальних закладів та закладів з позашкільної роботи з дітьми, а також закладів та заходів у галузі освіти і науки України від 19.12.2002 №727 «Про перейменування навчальних закладів і установ професійно технічної освіти» Львівському обласному Навчально-методичному центру професійно технічної освіти змінено найменування на Навчально-методичний центр професійно-технічної освіти у Львівській області (т.1, а.с.19-30).

Під «посадовими особами юридичних осіб публічного права» (відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції») слід розуміти працівників юридичних осіб приватного права, які наділені посадовими повноваженнями здійснювати організаційно розпорядчі чи адміністративно господарські функції.

Відповідно до ч.1 ст.41 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини 1 статті 3 цього Закону, діють неупереджено, незважаючи на приватні інтереси, особисте ставлення до будь-яких осіб, на свої політичні погляди, ідеологічні, релігійні або інші особисті погляди чи переконання.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 працює на посаді заступника директора Навчально-методичного центру професійно-технічної освіти у Львівській області, що підтверджується наказом «Про переведення» №47к від 14.07.2004 (т.1, а.с.41), отже на неї поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Наказом директора Навчально-методичного центру професійно-технічної освіти у Львівській області від 14 березня 2022 року «Про продовження відпустки у зв`язку з хворобою» на період продовження відпустки директором ОСОБА_5 (з 15 березня по 23 березня 2022 року включно) виконання обов`язків директора покладено на заступника директора ОСОБА_1 (т.1, а.с.39).

Наказом від 23 березня 2022 року «Про виконання обов`язків директора» (т.1, а.с.51) виконання обов`язків директора НМЦ ПТО у Львівській області на час його тимчасової непрацездатності покладено на його заступника ОСОБА_1 , даним наказом останню зобов`язано підписати наказ про преміювання працівників за І квартал 2022 року.

Дійсно, відповідно до наказу «Про преміювання від 28 березня 2022 року №23 (т.1,а.с.12-13) за виконання плану роботи НМЦ за І квартал 2022 року, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 р. №1298 і згідно Положення про преміювання та надання матеріальної допомоги працівникам НМЦ у Львівській області було премійовано працівників вказаного навчально-методичного центру, тому числі і ОСОБА_1 .

Разом з тим, суд звертає увагу також на те, що відповідно до пунктом 2.6 статуту Навчально-методичного центру професійно-технічної освіти у Львівській області, навчально-методичний центр може мати структурні підрозділи, в тому числі: лабораторії, відділи, інформаційно-аналітичні центри, бухгалтерію, фільмотеку, бібліотеки та інші навчально-методичні й адміністративно-господарчі підрозділи, що діють на підставі положень, що розробляються навчально-методичним центром та затверджується його директором за погодженням із загальними зборами колективу навчально-методичного центру.

Порядок матеріального стимулювання працівників Навчально-методичного центру професійно-технічної освіти у Львівській області передбачено Положенням про преміювання працівників та надання матеріальної допомоги працівникам Навчально-методичного центру професійно-технічної освіти у Львівській області, яке затверджене директором даного Навчально-методичного центру 15 березня 2015 року (т.1, а.с.14-18).

Наказом директора Навчально-методичного центру професійно-технічної освіти у Львівській області №91 від 20 грудня 2019 року (т.1,а.с.50) для визначення розміру преміювання працівників даного Навчально-методичного центру створено постійно діючу комісію з преміювання та суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 до складу даної комісії не входить.

Відповідно до службових записок головного бухгалтера від 22.03.2022 та голови первинної профспілкової організації (т.1.,а.с.47-48) на ім`я голови комісії з преміювання працівників Навчально-методичного центру професійно технічної освіти у Львівській області, останні пропонують винести на розгляд комісії можливість преміювання ОСОБА_1 на суму 12 000 грн.

23 березня 2022 року ОСОБА_1 інформувала директора Навчально-методичного центру професійно-технічної освіти у Львівській області про реальний/потенційний конфлікт інтересів, що може виникнути при підписанні нею наказу про преміювання за І квартал 2022 року. Даним повідомленням остання просить доручення щодо вжиття заходів урегулювання даного питання (т.1, а.с.47), вказане вище підтверджується письмовими поясненнями директора даного Навчально-методичного центру (т.1,а.с.53). Відповідно до листа директора вказаного Навчально-методичного центру від 05.12.2022 №11/1-220 (т.1,а.с.38) останнім повідомлено Управління стратегічних розслідувань у Львівській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України ОСОБА_1 не перебуває в трудових відносинах з Міністерством освіти і науки України і згідно пункту 5.3. Статуту призначена на посаду заступника директора наказом №47 від 14.07.2004 року. Відповідно до посадової інструкції ОСОБА_1 усно повідомила директора НМЦ ОСОБА_3 під час дистанційного засідання преміальної комісії про конфлікт інтересів та написала службову записку 23.03.2022 року при підписанні наказу про преміювання №23 від 28.03.2022.

З наявного в матеріалах справи протоколу від 23 березня 2022 року засідання комісії з преміювання (т.1,а.с.45-46) вбачається, що на засіданні такої для врегулювання питання про реальний/потенційний конфлікт інтересів щодо підписання наказу про преміювання працівників за І квартал 2022 року, враховуючи письмове повідомлення, вирішено дати доручення ОСОБА_1 на підписання даного наказу, враховуючи, що її преміювання вирішується колегіальним органом, вплив на який вона не здійснює.

Листом від 28 грудня 2022 року (т.1,а.с.59) Міністерством освіти і науки України повідомлено про те, що у системі електронного документообігу МОН, за період з 01.03.2022 по 26.12.2022, листи від виконувачки обов`язків директора Навчально-методичного центру професійно-технічної освіти у Львівській області ОСОБА_1 та/або від Навчально-методичного центру професійно-технічної освіти у Львівській області щодо виникнення конфлікту інтересів не реєструвались.

За змістом абз.11 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції», правопорушення, пов`язане з корупцією діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

За змістом зазначеної статті суб`єктивна сторона корупційного діяння характеризується тим, що воно вчинюється лише з корисливих спонукань. Особа, яка вчинила таке корупційне діяння, усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у зв`язку з цим певні матеріальні блага.

Тобто, навіть при наявності суперечності між особистими інтересами та службовими повноваженнями обов`язковим є встановлення можливості впливу такої суперечності на об`єктивність або упередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих службових повноважень.

При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Тобто, конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 06 жовтня 2010 року № 21-рп/2010 (п. 3.2.2.) прямо вказав на необхідність визнання і дії в Україні принципу верховенства права, і на необхідність врахування, насамперед, того, що термін «корупція» означає «використання особою наданих їй службових повноважень та пов`язаних з цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб», а діяння, яке не відповідає змісту терміна «корупція», не може визнаватись корупційним правопорушенням.

Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобіганні корупції» особи, зазначені у п. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані, зокрема, повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно з диспозицією ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів; вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів.

За змістом ст.172-7 КУпАП, особистий інтерес це користь, вигода яка стосується (або цікавить) особи, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.

Аналізуючи вищенаведені положення КУпАП у сукупності з положеннями Закону України «Про запобігання корупції», суд приходить до переконання, що адміністративна відповідальність щодо порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів настає лише за неповідомлення особою про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Таким чином, хоча ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» і передбачено обов`язок особи повідомляти про наявність у неї потенційного чи реального конфлікту інтересів, проте адміністративна відповідальність за ч.1ст.172-7 КУпАП настає лише за неповідомлення особою у встановлених законом випадках про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Отже, чинним законодавством не передбачено адміністративної відповідальності за неповідомлення особою у встановлених законом випадках про наявність у неї потенційного конфлікту інтересів.

При вирішенні питання про наявність або відсутність у ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів, суд виходить з встановлених в судовому засіданні обставин та відповідних ним норм діючого законодавства.

Як вбачається з роз`яснень, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у інформаційному листі «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» № 223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року, аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч.1 ст.1 Закону, з урахуванням висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім.В.М. Корецького НАН України від 29 квітня 2016 року № 126/50-е, щодо законодавства про боротьбу з корупцією дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Тобто, відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як:

1)наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;

2)наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення;

3) наявність повноважень на прийняття рішення;

4)наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, та, відповідно, в постанові суду.

Методичними рекомендаціями щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції», затвердженими Наказом Національного агентств з питань запобіганн корупції № 5 від 02.04.2021 року, врегульовані питання щодо визначення конфлікту інтересів та визначено його складові, зокрема: приватний інтерес, суперечність між приватним інтересом та службовими повноваженнями (для реального конфлікту інтересів) та службові представницькі інтереси.

Пунктом 2.3 вищевказаних Методичних рекомендацій визначено, що приватний інтерес може впливати на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи не вчинення дій лише під час реалізації службових/представницьких повноважень, які є дискреційними.

Дискреційні повноваження це сукупність прав та обов`язків органів або осіб, уповноважених на прийняття управлінських рішень, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково їх вид і зміст, або можливість вибору на власний розсуд одного з кількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

З урахуванням положень Закону України «Про запобігання корупції», Методичних рекомендацій щодо застосування окремих його положень, наявність локальних нормативних актів у Навчально-методичному центрі професійно-технічної освіти у Львівській області, а саме Положення про преміювання, діючої комісії з преміювання в даній установі, особисте звернення ОСОБА_1 з відповідним повідомленням до безпосереднього керівника, виключали у неї можливість, як в.о. директора Навчально-методичного центру професійно-технічної освіти у Львівській області, діяти на власний розсуд (визначати список осіб для преміювання, встановлювати розмір премій, тощо).

В даному випадку у ОСОБА_1 , як в.о. директора Навчально-методичного центру професійно-технічної освіти у Львівській області, були відсутні дискреційні повноваження, що виключало наявність реального конфлікту.

При підписанні наказу про преміювання, який згідно Положення про преміювання є підставою для нарахування премії, визначенні кола працівників до преміювання, серед яких і сама ОСОБА_1 , її приватний інтерес як в.о. директора Навчально-методичного центру професійно-технічної освіти у Львівській області не міг впливати на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішення щодо преміювання, вчинення чи не вчинення дій, оскільки приватний інтерес має вплив лише при реалізації дискреційних службових/представницьких повноважень, що дає суду підстави вважати, що ОСОБА_1 відсутній реальний конфлікт інтересів.

З аналогічних підстав (не повторюючись в мотивах, аналізі законодавства та дослідження доказів, які є ідентичними у всіх чотирьох протоколах про адміністративне правопорушення), суд приходить до висновку про відсутність реального конфлікту інтересів у ОСОБА_1 при підписанні відповіді на запит вих. №11/1-203 від 21.11.2022 (т.1,а.с.157-158) до управління стратегічних розслідувань у Львівській області ДСР Національної поліції України, в якому вона на думку працівника поліції відмовила у наданні інформації та належним чином завірених копій документів, зокрема відносно себе (обставини інкримінованих ОСОБА_1 адміністративних правопорушень відображено у протоколах про адміністративне правопорушення №183 від 15 лютого 2023 року (т.1.,а.с.132-137) та №184 від 15 лютого 2023 року (т.1, а.с.190 195).

Окремо слід звернути увагу, що при наданні відповіді на отриманий запит ОСОБА_1 фактично не було відмовлено у наданні інформації та належним чином завірених копій документів, а роз`яснено передбачений Законом порядок отримання інформації відповідної категорії.

Згідно ст.245КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

За правилами ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку, передбачених ч.1 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

З огляду на викладене, необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7 КУпАП є виникнення у такої особи реального конфлікту інтересів, обов`язковим елементом якого є приватний інтерес цієї особи, що суперечить її повноваженням.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, виходячи з позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин» і такі факти мають бути досить переконливими, щоб суд на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення правопорушення та враховуючи, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» і таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п. 53 рішення Суду від 20.09.2012 у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).

У свою чергу, уповноваженою особою, яка склала відповідні протоколи, не надано доказів, що ймовірний приватний інтерес суперечить службовим/представницьким повноваженням, що виливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень, зокрема не встановлено, що підписання зазначеного в протоколі наказу було упередженим, таким, що мало за мету приватний інтерес, а також завдало шкоди інтересам служби, також не доведено наявність реального конфлікту інтересів при надання відповіді на запит поліції.

Таким чином, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 при вчиненні (не вчиненні) дій відображених у протоколах про адміністративне правопорушення відсутня суперечність між його особистими інтересами та службовими повноваженнями, наявність яких могла б вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішення, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

З протоколів про адміністративні правопорушення та доданих до них доказів не вбачається наявності факту суперечності між приватним інтересом ОСОБА_1 як виконуючої обов`язки директора Навчально-методичного центру професійно-технічної освіти у Львівській області, та її службовими повноваженнями при підписанні наказу про преміювання, не зазначено в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв.

Згідно п.п.1.1.1 розділу 1 Методичних рекомендацій щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 29.09.2017р. № 839, «відсутність дискреційних повноважень виключає наявність реального конфлікту інтересів».

Таким чином, зазначені обставини унеможливлюють наявність факту реального впливу можливої суперечності між приватним інтересом виконуючого обов`язки директора Навчально-методичного центру професійно-технічної освіти у Львівській області ОСОБА_1 та її службовими повноваженнями щодо підписання наказу про преміювання працівників закладу на об`єктивність або неупередженість вказаних рішень.

Підсумовуючи вищенаведене, суд не вбачає у діях виконуючої обов`язки директора Навчально-методичного центру професійно-технічної освіти у Львівській області складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП, оскільки дії ОСОБА_1 не відбувались в умовах реального конфлікту інтересів, а також відсутня така обов`язкова ознака реального конфлікту інтересів, як наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення, і, відповідно, не зазначено, в чому саме такий вплив знайшов свій вияв та яким саме чином вплинув на об`єктивність прийнятого рішення.

Враховуючи вимоги п.1 ч.1ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративні правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Керуючись ст.ст.2,7,9,172-7,221,245,247,251,252,278-280,283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

п о с т а н о в и в :

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст. 172-7 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Личаківський районний суд м. Львова.

Суддя: Леньо С.І.