Справа № 464/483/23 Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г.О.
Провадження № 33/811/455/23 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю особи, як притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Цекота Андрія Зіновійовича, прокурора Гриніва Володимира Мирославовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника Цекота Андрія Зіновійовича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 15 березня 2023 року про притягнення останньої до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1, ч.2 ст. 172-7 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн судового збору.

Згідно з постановою, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду старшого державного інспектора Старосамбірської ДПІ Головного управління ДПС у Львівській області, та будучи відповідно до п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог п.2 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомила у встановлених законом випадку та порядку про наявність реального конфлікту інтересів при визначенні та підписанні подання на преміювання працівників або керівників самостійних структурних підрозділів за вересень 2021 року, у тому числі собі, у розмірі 1 338,75 гривень.

Окрім цього, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду старшого державного інспектора Старосамбірської ДПІ Головного управління ДПС у Львівській області, та будучи відповідно до п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог п.3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», вчиняла дії та приймала рішення в умовах реального конфлікту інтересів при визначенні та підписанні подання на преміювання працівників або керівників самостійних структурних підрозділів за вересень 2021 року, у тому числі собі у розмірі 1 338,75 гривень.

Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, захисник Цекот А.З. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 15 березня 2023 року та закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що отримання премії та її розміру не залежало від безпосереднього прийняття рішення ОСОБА_1 у протоколах про адміністративне правопорушення не доведено з посиланням на докази існування в діях ОСОБА_1 реального конфлікту інтересу (приватного інтересу), інкриміновані їй дії містять формальний характер та не становлять великої суспільної значимості, яка є типовою для цього виду правопорушення, не посягають на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління.

Зазначає, що сукупність обставин свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушень.

Вказує, що суб`єктивна сторона корупційного діяння характеризується тим, що воно вчиняється лише з корисливих мотивів, особа, яка вчинила таке корупційне діяння, усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у зв`язку з цим певні матеріальні блага.

Звертає увагу на те, що в період з 14.09.2021 по 27.09.2021 ОСОБА_1 виконувала обов`язки начальника Старосамбірської ДПІ ГУ ДПС у Львівській області згідно «Положення про Старосамбірську ДПІ ГУ ДПС Львівській області» (п.4.3) без встановленої за виконання обов`язків доплати. В цей період на адресу Старосамбірської ДПІ ГУ ДПС у Львівській області було скеровано проект подання щодо преміювання працівників ДПІ (в т.ч. ОСОБА_1 ) за вересень 2021 із зазначенням загального фонду преміювання та максимального розміру премії згідно таблиці, яка наведена в апеляційній скарзі.

Наголошує, що наказ на встановлення премій для працівників видається ГУ ДПС у Львівській області та підписується начальником ГУ ДПС у Львівській області та попередньо погоджується відповідними структурними підрозділами, бухгалтерією, кадровим управлінням, юридичним тощо.

Зауважує, що дії ОСОБА_1 щодо складання подання на преміювання чотирьох старших державних інспекторів (в тому числі себе) не носили виключного, надзвичайного характеру, входило до звичайної системи оплати праці та відповідало нормам положення про преміювання працівників ГУ ДПС у Львівській області затвердженого наказом ГУ ДПС у Львівській області від 16.12.2020 №5. Розмір премії, що був виплачений як ОСОБА_1 так і іншим працівникам був визначений пропорційно до відпрацьованих днів.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисник - адвокат Цекот А.З. підтримали апеляційну скаргу, просили її задоволити. Зазначили, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, з огляду на те, що нею дійсно було підписано подання на премію, оскільки цього дня керівник Старосамбірської ДПІ Головного управління ДПС у Львівській області перебував на лікарняному та вона виконувала обов`язки керівника, однак зазначили про відсутність реального конфлікту інтересу (приватного інтересу), адже отримання премії та її розміру не залежало від її безпосереднього прийняття рішення.

Прокурор Гринів В.М. в суді апеляційної інстанції заперечив подану апеляційну скаргу, постанову судді першої інстанції вважає законною та вважає, що порушення вимог запобігання та врегулювання конфлікту інтересів доведено матеріалами справи.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Цекота А.З., думку прокурора Гриніва В.М. щодо законності судового рішення, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що строк апеляційного оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, обов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Частинами першою та другою ст. 172-7 КУпАП передбачено відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках й порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно з Приміткою до даної статті, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», та під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Дослідивши усі наявні матеріали справи, суддя апеляційного суду дійшов до переконання, що висновок судді про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних та перевірених доказів, які узгоджуються між собою.

Зокрема, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП, підтверджується дослідженими судом належними і допустимим доказами, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення № 129 та № 130 від 26 січня 2023 року, що відповідають вимогам ст.256 КУпАП, та яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушень (а.с.2-8 64-70); даними наказу ГУ ДПС у Львівській області № 28-о від 22 грудня 2020 року, яким ОСОБА_1 призначено на посаду старшого державного інспектора Старосамбірської ДПІ Головного управління ДПС у Львівській області (а.с.18); посадовою інструкцією старшого державного інспектора Старосамбірської ДПІ Головного управління ДПС у Львівській області, з якою ОСОБА_1 ознайомлена (а.с.19-20); положенням про Старосамбірську ДПІ Головного управління ДПС у Львівській області, якою передбачено, що на період відпустки або тимчасової відсутності начальника ДПІ, його обов`язки виконує старший державний інспектор ДПІ, або особа на яку покладено обов`язки, які несуть відповідальність за виконання завдань, передбачених цим Положенням (а.с.39-50); поданням Старосамбірської ДПІ про преміювання працівників або керівників самостійних структурних підрозділів за вересень 2021 року, підписаним ОСОБА_1 , за яким їй вже встановлено премію у розмірі 1338,75 грн (а.с.22); листом Головного управління ДПС у Львівській області від 27 грудня 2022 року за № 10250/5/13-01-14-10 щодо відсутність повідомлення про наявність у старшого державного інспектора Старосамбірської ДПІ Головного управління ДПС у Львівській області ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів при підписанні подання про встановлення собі розміру премії за вересень 2021 року (85-86).

Відповідно до п.п. «в» п.1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 , як в.о. начальника Турківської ДПІ ГУ ДПС у Львівській області є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення.

Статтею 28 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

На підставі ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Потенційний конфлікт інтересів наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Відповідно до ч.5 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» у разі існування в особи сумнівів щодо наявності в неї конфлікту інтересів вона зобов`язана звернутися за роз`ясненнями до територіального органу Національного агентства. У разі якщо особа не отримала підтвердження про відсутність конфлікту інтересів, вона діє відповідно до вимог, передбачених у цьому розділі Закону.

Адміністративна відповідальність за ст. 172-7 КУпАП настає у випадку неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів (ч.1 ст. 172-7 КУпАП), а також у випадку вчинення особою дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів (ч.2 ст. 172-7 КУпАП).

Суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Так під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП, характеризується сукупністю таких ознак: наявність у особи реального конфлікту інтересів; неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП, характеризується сукупністю таких ознак: наявність у особи реального конфлікту інтересів; вчинення особою дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Для встановлення факту реального конфлікту інтересів необхідно констатувати: наявність у правопорушника факту приватного інтересу; наявності факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями; наявність повноважень на прийняття рішення; наявність факту реального впливу суперечності між приватним інтересом та службовими чи представницькими повноваженнями на об`єктивність або неупередженість рішення.

Таким чином, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок судді першої інстанції про те, що аргументи щодо відсутності ОСОБА_1 відповідальності за преміювання себе самої не ґрунтуються на вимогах Положення про преміювання начальника, заступників начальника, посадових осіб та працівників Головного управління ДПС у Львівській області, затверджений наказом Головного управління ДПС у Львівській області від 16 грудня 2020 року за № 5, за яким особи, відповідальні за надання пропозицій щодо розміру премії, є особами, відповідальними за складання подання, оскільки при визначенні та підписанні подання на преміювання у частині преміювання самої себе у ОСОБА_1 була наявна суперечність між приватним інтересом та її службовими повноваженнями, а про наявність реального конфлікту інтересів у встановленому законом порядку не повідомляла.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що підписання подань не є рішенням, яке носить імперативний характер та не є підставою для нарахування та виплати премій, а тому в даному випадку відсутній реальний конфлікт інтересів, оскільки такі доводи ґрунтуються на особистому тлумаченні скаржником норм права і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин.

На переконання апеляційного суду, сам факт підписання подань ОСОБА_1 щодо преміювання її особисто, має безпосередній вплив на прийняття відповідного рішення (у даному випадку наказу) керівником ГУ ДПС у Львівській області, в чому і полягає наявність у ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів.

Апеляційний суд вважає, що у діях ОСОБА_1 присутній безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між підписанням подань та видання керівником ГУ ДПС у Львівській області наказу про преміювання ОСОБА_1 , оскільки підписавши подання, вона ініціювала прийняття відповідного наказу уповноваженою особою. Подання були основою для винесення наказу про преміювання.

Доводи апеляційної скарги про те, що у ОСОБА_1 не було умислу на вчинення адміністративних правопорушень, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки адміністративні правопорушення, передбачені ст. 172-7 КУпАП є правопорушенням з формальним складом, для констатації наявності яких достатньо лише встановлення факту неповідомлення про реальний конфлікт інтересів, та вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів, встановлення ж суспільно-небезпечних наслідків та з`ясування форми вини не вимагається.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить усі необхідні реквізити та є належним і допустимим доказом.

Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується із висновком судді першої інстанції про те, що дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч.1 ст. 172-7 КУпАП, оскільки вона вчинила неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, та за ч.2 ст. 172-7 КУпАП, так як вона вчинила дії та прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.

Враховуючи викладені обставини, доводи апеляційної скарги про те, що суддею першої інстанції не з`ясовано всі фактичні обставини справи, не досліджено та не надано належної оцінки доказам, є безпідставними.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.ст. 33, 36 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушниці, ступінь її вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючисьст.294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 15 березня 2023 року, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст. 172-7 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу захисника Цекота Андрія Зіновійовича в її інтересах - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк