ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2023 Справа №607/4623/23

м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Багрій Т.Я., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

Ц протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №039083 від 08 березня 2023 року зазначено, що: «01 березня 2023 року о 15 год. 35 хв. в м.Тернопіль, по вул.Торговиця, 15, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Dacia Sandero, номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд проводився у мед. закладі, що підтверджується висновком на стан наркотичного сп`яніння №86 від 01 березня 2023 року. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.»

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що транспортним засобом 01 березня 2023 року о 15 год. 35 хв. в м.Тернопіль, по вул.Торговиця, 15 не керував та наркотичних засобів не вживав.

Адвокат Стецюк Ю.О. подав клопотання, згідно якого просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_1 не керував автомобілем Dacia Sandero д.н.з. НОМЕР_1 . В матеріалах справи відсутній відеозапис, на якому зафіксовано факт порушення ПДР України з боку ОСОБА_1 та факт зупинки транспортного засобу працівниками поліції, з повідомленням йому про причину зупинки. Крім того, як убачається з відеозапису, він піддавався монтажу, оскільки файл на диску під назвою «export-pvrpo» містить, як відеозапис датований 08.03.2023 року, так і відеозапис датований 01.03.2023 року, що є порушенням ч. 9 розділу VIII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року N 1026. Також зазначає, що виходячи із змісту п. п. 8, 12 розділу ІІ Інструкції N 1452/735, п. п. 6, 8 Порядку N 1103, п. 6 розділу IX Інструкції з оформлення матеріалів N 1395, оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння, є обов`язковим. При цьому, у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім того, із протоколу вбачається, що ОСОБА_1 нібито вчинив правопорушення 01.03.2023 року, однак протокол складено 08.03.2023 року, тобто пізніше ніж через 24 години, з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення. Також у матеріалах справи немає жодних доказів, з яких можна встановити відомості про використання при лабораторних дослідженнях вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, що мають сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, при проведенні лабораторних досліджень на визначення стану наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 01.03.2023 року в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР. Крім того, із матеріалів справи вбачається, що Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складено 01.03.2023 року, на підставі акту медичного огляду особи № 86 від 01.03.2023 року (складений о 16 год. 10 хв), щодо ОСОБА_1 , сеча відібрана 01.03.2023р. о 16:20 год., а результати лабораторних досліджень були оформлені 02.03.2023 року, що в черговий раз свідчить про недійсність процедури проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння. З матеріалів справи вбачається, що висновок про стан наркотичного сп`яніння складений швидше (01.03.23 року), ніж отримано результати аналізу сечі (02.03.23 року). У матеріалах справи немає акту медичного огляду особи № 86 від 01.03.2023 року, на підставі якого складено Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів від 01.03.2023 року, що не дає суду можливості встановити чи перебував ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, також неможливо встановити концентрацію амфетаміну, не зазначено час його прийому особою. Відсутність вказаних вихідних даних у результатах дослідження позбавляє їх достовірності та не є безперечним доказом перебування особи у стані наркотичного сп`яніння, оскільки аналіз сечі є інформативним лише щодо факту вживання наркотичного засобу, утім з метою встановлення усіх необхідних даних, які підлягають доказування (час вживання, концентрація) необхідно було б провести лабораторні дослідження за допомогою вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, що мають сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, які б давали можливість достовірно встановити наявність чи відсутність ознак наркотичного сп`яніння у певний час.

За умови заперечення особою вживання наркотичних засобів, інші лабораторні дослідження або повторні мали бути обов`язково проведені, з метою підтвердження достовірності та безспірності отриманих за допомогою експрес тестів результатів для встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи та виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння на момент виявлення правопорушення, що у даному випадку лікарем медичного закладу не було зроблено. Результатами лабораторних досліджень не надано вихідних даних, з яких можна було б встановити чи концентрація амфетаміну у організмі ОСОБА_1 могла викликати стан наркотичного сп`яніння. Адже амфетамін може бути виявленим у сечі людини на протязі 9-ти більше днів з моменту вживання, але неможливо встановити концентрацію, та чи викликає дана концентрація стан сп`яніння.

Суд дослідивши матеріали адміністративного провадження, заслухавши пояснення учасників судового засідання та приймаючи до уваги письмові заперечення, дійшов наступних висновків.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи ст. 280 КУпАП.

В свою чергу доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 130 КУпАП відповідальність за даною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції або відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно з пунктом 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного/наркотичного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, проведення огляду на стан сп`яніння, регламентовано ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року.

На підставі п.2 Розділу 1 Інструкції №1452/73 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому, пунктом 4 Розділу 1 Інструкції №1452/73 визначено, що ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

При цьому, у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім того, відповідно до п. 7 Розділу ІІІ Інструкції, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Відповідно до п. 15 Розділу ІІІ Інструкції, за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду. Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Судом встановлено, що Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції щодо ОСОБА_1 , складено 01 березня 2023 року, на підставі акту медичного огляду особи № 86 від 01 березня 2023 року (складений о 16 год. 10 хв.), сеча відібрана 01 березня 2023р. о 16:20 год.

При цьому, результати лабораторних досліджень за результатами аналізу сечі на вміст наркотичних речовин (токсикологічна лабораторія, токсикологічний аналіз сечі методом ІХА №218 від 02 березня 2023 року) оформлені 02.03.2023 року. Тобто, висновок про стан наркотичного сп`яніння складений швидше (01 березня 2023 року), ніж отримано результати аналізу сечі (02 березня 2023 року). Наведені обставини дають підстави для сумніву щодо законності порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння та його результатів.

Також суд враховує те, що згідно ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, зокрема якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті

В матеріалах справи відсутні докази підтверджуючі факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 чи підтвердження законності або підстав для такої зупинки.

Крім того, відповідно до роз`яснень викладених у п.27 Постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також, про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід враховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

На підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом 01 березня 2023 року о 15 год. 35 хв. в м.Тернопіль, по вул.Торговиця, 15, до матеріалів справи долучено відеозапис, який міститься на оптичному носію. При цьому, суд зазначає, що зі змісту вказаного відеозапису неможливо беззаперечно встановити той факт, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом марки Dacia Sandero, номерний знак НОМЕР_1 01 березня 2023 року о 15 год. 35 хв. в м.Тернопіль, по вул.Торговиця, 15. Вказаний відеозапис містить лише процесуальну послідовність розгляду справи про адміністративне правопорушення та спілкування працівника поліції з ОСОБА_1 , при цьому не є прямим доказом на підтвердження виконання ним функцій водія, тобто вчинення дій, що призвели до зміни положення транспортного засобу відносно початкового.

При цьому, суд критично оцінює посилання адвоката Стецюка Ю.О. на ту обставину, що долучений до матеріалів справи відеозапис піддавався монтажу, оскільки вказані доводи є лише припущеннями та на їх підтвердження суду не надано жодних прямих доказів. Клопотання про проведення експертизи вказаного відеозапису до суду також не надходило.

Також суд вважає безпідставними посилання адвоката Стецюка Ю.О. на невідповідність долученого до матеріалів справи відеозапису вимогам п. 3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016р. № 100, оскільки вказана інструкція втратила чинність. Застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів регулюється Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року.

В свою чергу сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, за відсутності інших належних та допустимих доказів, не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладенні в ньому повинні бути доведені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №039083 щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, датою вчинення адміністративного правопорушення зазначено 01 березня 2023 року, однак протокол складено лише 08 березня 2023 року, тобто пізніше ніж через 24 години, з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

У відповідності до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до положень статтей 7, 9 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, належних та допустимих доказів, які б підтверджували викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП матеріали справи не містять. Нормами КУпАП не покладено обов`язку збирання доказів у справі на суд. У відповідності до принців дизпозитивності та безсторонності суд приймає рішення у справі на підставі наявних у ній доказів.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а непідтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 26 червня 2019 року у справі № 536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17 (ЄДРСРУ № 82707106).

Згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, відповідно до ст.7,245,252,280 КУпАП, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, беззаперечно, поза розумним сумнівом належними та допустимими доказами не доведена, що трактується судом на його користь.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КпАП необхідно закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.62 Конституції України, статтями 7, 9, 130, 247, 251, 255, 280, 283 КУпАП, суд -

постановив:

Провадження в адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою ст.7 та частиною першою ст.287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяТ. Я. Багрій