ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2023 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Потоцький В.П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника адвоката Гакмана М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Гакмана М.Ю., подану на постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 10 квітня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 10 квітня 2023 року, справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (справа № 713/487/23), за ч.5 ст.126 КУпАП (справа № 713/488/23) об`єднано в одне провадження та присвоєно № 713/487/23, провадження № 3/713/257/23.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 , визнано винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на неї адміністративне стягнення в межах санкції ч.5 ст.126 КУпАП у вигляді адміністративного штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Згідно з постановою районного суду, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 12.02.2023 р. о 03 год. 40 хв. в м. Вижниця по вул. Чорновола керувала транспортним засобом MITSUBISHI GKOIGK 211, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, ОСОБА_1 , будучи притягненою до адміністративної відповідальності 14.01.2023 р. за ч.2 ст.126 КУпАП за те, що вона керувала транспортним засобом без права керування, повторно 12.02.2023 р. о 03 год. 40 хв. в м. Вижниця по вул. Чорновола Вижницького району керувала транспортним засобом без права керування.

На погоджуючись з вказаним рішенням адвокат Гакман М.Ю., діючий в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову районного суду, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 та ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження по справі закрити за відсутністю в її діях складу вказаних адміністративних правопорушень.

ЄУНСС: 713/487/23

Провадження №33/822/310/23 Головуючий у І інстанції:Осокін А.Л.

Категорія:ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Потоцький В.П.

Посилається на те, що вказана постанова суду ухвалена з порушенням норм діючого законодавства.

Зокрема, вказує, що суд першої інстанції всупереч вимог ст.268 КУпАП розглянув дану справу без участі ОСОБА_1 та її захисника, чим позбавили їх можливості подати пояснення та докази у даній справі.

Зазначає, що працівники поліції після зупинки автомобіля її довірительки не назвали жодних ознак алкогольного сп`яніння та запропонували проїхати у лікарню, щоб пройти огляд на стан сп`яніння. При цьому проігнорували її пояснення про те, що вона твереза і не вживала алкогольні напої.

Стверджує, що працівниками поліції в порушення вимог Закону не було забезпечено пройти його довірительці огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер».

Зважує і на те, що відеозаписи, які наявні в матеріалах справи, є неналежними доказами, оскільки вони є неповними.

Окремо зауважує і на те, що рішення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.5 ст.126 КУпАП ухвалено на підставі відомостей працівників поліції, що не відповідає фактичній дійсності, оскільки остання 14.01.2023 р. транспортним засобом не керувала та не скоювала адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП, що підтверджується постановою суду від 14.03.2023 р. у справі № 713/181/23.

Також, на думку апелянта, суд необґрунтовано наклав на ОСОБА_1 додаткове адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки вона посвідчення водія на право керування транспортними засобами не отримувала і матеріали справи цього не містять.

Тому вважає, що ОСОБА_1 незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності.

Заслухавши ОСОБА_1 та її захисника адвоката Гакмана М.Ю., які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити в повному обсязі, перевіривши доводи та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить такого.

Згідно зі ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, серед іншого, передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена наявними у справі доказами, яким суд дав вірну юридичну оцінку.

Так, дані, які є в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ№ 042092 свідчать про те, що 12.02.2023 р. о 03 год. 40 хв. в м. Вижниця по вул. Чорновола ОСОБА_1 керувала транспортним засобом MITSUBISHI GKOIGK 211, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася, чим порушила п.2.5. ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с. 1).

Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено, як суть правопорушення, так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, при обставинах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджується наданими та дослідженими в ході апеляційного розгляду направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.4), з якого вбачається, що працівником поліції в результаті огляду ОСОБА_1 були виявленні ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів) та запропоновано їй пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», однак остання відмовилась.

У зв`язку з чим доводи апелянта про те, що його довірительці не було названо ознак є необґрунтованим та спростовується вищенаведеним.

Актом огляду на а.с.5 підтверджено те, що ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння у визначеному законом порядку на місці зупинку транспортного засобу.

Крім того, направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я Вижницької БЛІЛ, свідчить про те, що після її відмови від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу, поліцейський відповідно до вимог ст. ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС,МОЗ України від 09.11.2015року за №1452/735, направив останню для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (а.с.6).

Разом з тим, із довідки лікаря ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я на стан алкогольного сп`яніння також відмовилася, після чого на неї було складено протокол про адміністративне правопорушення (а.с.7).

За таких обставин, доводи апелянта про те, що працівниками поліції в порушення вимог Закону не було забезпечено пройти його довірительці огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» є неспроможними та спростовуються вищенаведеними доказами, які є належними та достовірними.

Що стосується посилань апелянта про те, що відеофіксація є неповною, а тому являється неналежним доказом, є необґрунтованим, оскільки ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані окрім іншого встановлюються відеозаписами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вказана норма закону чітко визначає, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, які відображають реальні факти та є їх відтворення, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність оспорюваних обставин.

На переконання апеляційного суду, судом першої інстанції обґрунтовано взято до уваги вищенаведені дані, а саме технічні засоби відеозапису, які були достатніми та були оцінені судом у взаємозв`язку з іншими доказами, наявними у справі.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що в сукупності вищенаведені докази є належними та допустимими по даній справі і які підтверджують факт порушення водієм ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, за діяння, які мали місце 12.02.2023р., а тому суд першої інстанції правильно визнав ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтованим є рішення суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і за ч.5 ст.126 КУпАП, а саме за повторне керування нею транспортним засобом без права керування.

Зокрема, як видно з довідки Вижницького районного ВП ГУНП в Чернівецькій області (а.с.8), що 14.01.2023 р. ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП за те, що вона керувала транспортним засобом без права керування, тобто керування особою т/з, яка не має права керувати. Вказану постанову було винесено Вижницьким районним відділом поліції ГУНП в Чернівецькій області, яка набрала законної сили та ніким не оскаржувалася. Більш того, штраф за вказане правопорушення було сплачено, тобто рішення компетентного органу виконано. Протилежних даних матеріали справи не містять та апелянтом суду не надано.

А тому твердження апелянта про те, що рішення суду про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.5 ст.126 КУпАП ухвалено на підставі відомостей працівників поліції, що не відповідає фактичній дійсності, оскільки остання 14.01.2023 р. не керувала транспортним засобом, апеляційний суд не бере до уваги та вважає їх необґрунтованими, оскільки рішення компетентного органу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення набрало законної сили, виконано, і ніким не скасоване у встановленому законом порядку.

Разом з тим, слушними є доводи апелянта про те, що його довірителька на час вчинення адміністративного, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та ч.5 ст.126 КУпАП, будь-яких документів, які б посвідчували її права, як водія, не мала.

Так, як вбачається із матеріалів справи, а саме відповіді РСЦ ГСЦ МВС в Чернівецькій області на запит Чернівецького апеляційного суду, громадянці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 11.05.2023р. не видавалося посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Таким чином, на момент вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, в останньої не було будь-яких документів, які б підтверджували її право керування транспортними засобами.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 5 ст.126 КУпАП передбачено відповідальність у виді накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Згідно з п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від № 18 від 19.12.2008 р.) «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч.3 ст.121, ч.4 ст.122, ст. 122-2, ч.3 ст. 123, статтями 124 і 130 КУпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Таким чином, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом без посвідчення водія, підлягає адміністративній відповідальності за ч.5 ст.126 та ч.1 ст. 130 КУпАП як особа, що керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння без права на керування транспортними та відносно неї можливо застосувати на підставі ст.36 КУпАП лише адміністративне стягнення у виді штрафу.

З огляду на вищенаведене, постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 10 квітня 2023 року в частині накладення адміністративного стягнення слід змінити.

Порушень закону, що тягнуть скасування постанови суду, як про це просив апелянт у своїй апеляційній скарзі, при апеляційному розгляді справи не було встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, Чернівецький апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Гакмана М.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 10 квітня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП в частині накладення адміністративного стягнення змінити.

Виключити вказівку суду на позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

Вважати ОСОБА_1 притягнутою до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст.126 КУпАП, ч.1 ст. 130 КУпАП та накладенням на неї адміністративного стягнення в межах санкції ч.5 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн в дохід держави без оплатного вилучення транспортного засобу.

В решті постанову районного суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду В.П. Потоцький