ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2023 року м. Черкаси

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу захисниці Капари В.І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 квітня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 , 14 грудня 2022 року о 22:15 год. в м. Черкаси по вул. 30 років Перемоги, 46, керував автомобілем Hyundai Accent д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився , в присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисниця просить скасувати вищевказану постанову у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вважає, що адміністративне стягнення, якому було піддано особу, не відповідає вимогам законодавства. Приводить версію подій, за якою ОСОБА_1 повністю заперечував обставини керування ним 14 грудня 2022 року о 22.15 год. в м. Черкаси по вул. Перемоги, 46 транспортним засобом «Нynday Accent». Вказану версію підтвердив в судовому засіданні і свідок ОСОБА_2 , який повідомив суд, що 14 грудня 2022 року ОСОБА_1 взагалі не сідав за кермо автомобіля та, що саме свідок керував транспортним засобом, а після того як в автомобілі спустило колесо, він зупинився та пішов шукати шиномонтаж, залишивши в автомобілі сина.

Захисниця переконана, що в матеріалах справи не знайшло свого підтвердження, що ОСОБА_1 є особою, яка вчинив правопорушення передбачене ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції, в порушення прав ОСОБА_1 , залишив поза увагою, що матеріали даної справи не містить підтверджень про рух автомобіля під керуванням ОСОБА_1 . З відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що автомобіль стоїть і не рухається.

Вважає, що зупинення безпосередньо самим поліцейським транспортного засобу під час руху автомобілю особою є важливою обставиною для визнання його винуватості.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на правову позицію, що викладена у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» щодо визначення терміну керування транспортним засобом.

На думку захисниці, для притягнення для адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП поліцейський мав зафіксувати на службову відеокамеру безпосередньо рух транспортного засобу, зупинення безпосередньо самим поліцейським транспортного засобу під час руху, і виключно за таких обставин вважається, що особа керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

У судове засідання ОСОБА_1 та його захисниця Капара В.І., будучи належним чином повідомленими про час та місце судового засідання, не з`явилися; захисниця надала заяву про розгляд справи за її відсутності, що відповідно до ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддею було дотримано.

У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 019426 від 14 грудня 2022 року, в якому викладені обставини вчинення адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд визнає, що цей протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

У відповідності до національного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Зазначені у протоколі обставини підтверджуються дослідженими суддею суду першої інстанції такими доказами.

Письмовими показаннями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які підтвердили обставини скоєного адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , а саме те, що останній відмовився проходити освідування на стан сп`яніння.

Також суддя районного суду, відкинувши доводи сторони захисту про відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, надав детальний аналіз відеозаписів з нагрудних камер (бодікамер) поліцейських.

З цих відеозаписів випливає, що у ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння, той вів себе досить агресивно, на пропозицію працівників поліції - відмовився від проходження освідування. Окрім того в ході спілкування з працівниками поліції, яке тривало 1 годину 26 хвилин, жодного разу не повідомляв, що за кермом знаходилась інша особа, а саме ОСОБА_2 , який є його батьком, та також не повідомляв поліцію про поламку автомобіля і про те, що чекає саме батька. Також з відео вбачається, що ОСОБА_1 запитував працівників поліції про причину зупинки його автомобіля, що спростовує версію, що він не керував транспортним засобом.

За таких обставин, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 , у даному випадку, є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Всупереч доводам апелянта, апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доводи апеляційної скарги є тотожними з доводами, що були заявлені в суді першої інстанції під час розгляду справи, яким надана належна оцінка у постанові, що оскаржується.

Так само, судом першої інстанції наведене належне мотивування щодо критичної оцінки показань свідка ОСОБА_2 , через те що він та ОСОБА_1 , якого притягнуто адміністративної відповідальності, є близькими родичами, внаслідок чого свідок може бути зацікавлений в результатах справи.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування постанови судді та закриття провадження по справі відповідно до вимог п. 1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисниці Капари В.І. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 квітня 2023 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук