Провадження № 3/369/3899/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29.05.2023 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Гришко О. М., розглянувши матеріали, які надійшли з УПП у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

29 травня 2023 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшли матеріали адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 278 КУпАП при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) вирішує, з-поміж іншого, чи належить до його компетенції розгляд даної справи.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого додержання законності.

Статтею 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 216 року № 1402-VIII закріплено право на повноважний суд, за змістом якого ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом. Суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб.

Згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на його розгляд справи судом, встановленим законом.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Згідно положень ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 206873 від 05 серпня 2022 року, складеним відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП слідує, що місцем вчинення правопорушення є м. Київ, пр.-т. Глушкова, 139, тобто справа віднесена до підсудності Голосіївського районного суду м.Києва.

Судом встановлено, що 13 вересня 2022 року матеріали адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП первісно надійшли до Солом`янського районного суду м. Києва для розгляду по суті.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2022 року матеріали вищевказаної справи було повернуто до УПП у м. Києві для вирішення питання про її направлення для розгляду за підсудністю до належного суду, оскільки місцем вчинення правопорушення є м. Київ, пр.-т. Глушкова, 139, тобто на території Голосіївського району м. Києва.

09 січня 2022 року матеріали адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП надійшли до Голосіївського районного суду м. Києва для розгляду по суті.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 19 квітня 2023 року матеріали вищевказаної справи було повернуто до УПП у м. Києві для вирішення питання про її направлення для розгляду за підсудністю до належного суду, оскільки при дослідженні відеозапису з нагрудної камери працівників поліції було з`ясовано, що місцем вчинення правопорушення є смт. Чабани Київської області.

Не погоджуючись з вказаною позицією, керуючись усталеним правилом про те, що спори між судами про підсудність не допускаються, вважаю за необхідне направити зазначений матеріал до Київського апеляційного суду для визначення підсудності та направлення справи до Голосіївського районного суду м. Києва, який в розумінні положень ст. 276 КУпАП є органом, уповноваженим розглядати цю справу, так як її розгляд належить до територіальної юрисдикції саме цього суду, з огляду на наступне.

За вимогами ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статті 254, 256 КУпАП передбачають, що основним джерелом доказів події, обставин правопорушення та вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах Малофєєва проти Росії (Маlofeyeva v. Russia, рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та Карелін проти Росії (Karelin v. Russia заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, суд позбавлений можливості змінити вказані у протоколі дані про місце вчинення правопорушення.

Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати провадження щодо конкретного правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Порушення правил підсудності є істотним порушенням норм процесуального законодавства та підставою для скасування судового рішення.

Питання передачі справи про адміністративне правопорушення з одного суду до іншого не врегульовано нормами КУпАП.

Водночас, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на справи про адміністративні правопорушення поширюються гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У п. 3.4 Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2011(2) від 11 жовтня 2011 року вказано, що з аналізу положень міжнародних актів не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У цьому ж рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності, а тому з метою додержання принципу законності в необхідних випадках необхідно застосовувати принцип аналогії закону найбільш близького до адміністративно-деліктної галузі права - кримінального процесуального законодавства.

Таким чином, в даному випадку для вирішення питання щодо належної підсудності справи про адміністративне правопорушення, вважаю за необхідне застосовувати аналогію права, тобто норми КПК України.

Так, згідно ч. 1 ст. 34 КПК України, кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, зокрема якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності.

При цьому, ч. 2 ст. 34 КПК України визначено, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції.

На підставі викладеного, враховуючи, що згідно ч. ч. 1, і 2 ст. 276 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 130 КУпАП, розглядаються лише за місцем їх вчинення, яке в даному випадку не відноситься до територіальної підсудності Києво-Святошиснького районного суду Київської області, а отже з метою забезпечення найбільш об`єктивного і повного розгляду цієї справи повноважним судом, вважаю за необхідне, відповідно до положень ст. 34 КПК України (за аналогією права), направити матеріали цієї справи до Київського апеляційного суду для вирішення питання про направлення адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва.

Керуючись ст. 276 КУпАП, ст. 34 КПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП направити до Київського апеляційного суду для вирішення питання щодо визначення підсудності.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Гришко О.М.