Справа № 344/3786/23
Провадження № 33/4808/377/23
Категорія ч. 2 ст. 184 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк І. П.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю захисника Белей О.Б.,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень, стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ:

Суддя суду першої інстанції за змістом постанови встановив, що ОСОБА_1 вчинила ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання неповнолітньої дитини, вчинене повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, за наступних обставин.

ОСОБА_1 ухиляється від виконання батьківських обов`язків передбачених ст. 150 СК України відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка 14.02.2023 року о 22 год 20 хв. по вул. Сотника Мартинця, 4/20, в м. Івано-Франківську, перебувала з явними ознаками алкогольного сп`яніння, поводила себе неадекватно, чим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати постанову судді, закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення не містить ознак об`єктивної сторони даного правопорушення, зокрема, в чому саме полягає ухилення нею від виконання батьківських обов`язків щодо неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , не конкретизовані норми законодавства, якими ці обов`язки передбачені та які вимоги порушено. Стверджує, що в матеріалах справи відсутні негативні характеристики щодо неї, не надано відомостей про її негативний моральний облік як матері, що могло б свідчити про нехтування ОСОБА_1 процесу виховання дитини та неналежного забезпечення умов проживання дитини. Зазначає, що у рапорті вказувалось про те, що ОСОБА_2 перебуває у розшуку як дитина-втікач згідно заяви матері ОСОБА_1 , що вказувалось нею у поясненнях, але суд першої інстанції такому факту не надав оцінки, чим порушив вимоги ст. 245 КУпАП. Звертає увагу, що місцем невиконання батьківських обов`язок є місце проживання ОСОБА_1 , що не належить до територіальної юрисдикції Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, тобто справа повинна за зареєстрованим місцем поживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце апеляційного розгляду.

В судове засідання апеляційного суду з`явились захисник Белей О.Б., якій роз`яснені права, просила проводити апеляційний розгляд без участі ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Заслухавши доводи захисника Белей О.Б., перевіривши матеріали справи, доходжу висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Суд першої інстанції названих вимог Закону не виконав та прийшов до передчасного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП.

За диспозицією ч. 1 ст. 184 КУпАП, правопорушенням є ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

При цьому, частина 2 ст. 184 КУпАП, передбачає відповідальність, за ті самі дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, передбаченого частиною першою цієї статті КУпАП.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, проявляється саме у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку потерпілого без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т. ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення потерпілим безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Ухилення від виконання батьківських обов`язків може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. 150 Сімейного Кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: 1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. 2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. 4. Батьки зобов`язані поважати дитину. 5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. 6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. 7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а саме, невиконання обов`язків чітко передбачених законодавством.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 784016 від 15 лютого 2023 року слідує, що ОСОБА_1 вчинила повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка 14 лютого 2023 року біля 22 год. 20 хв. за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Сотника Мартинця, 4/20 перебувала з явними ознаками алкогольного сп`яніння та поводила себе неадекватно (а.с. 1).

Проте, у вищезазначеному протоколі про адміністративне правопорушення не визначено, які неправомірні діяння ОСОБА_1 , відповідно до ч. 2 ст. 184 КУпАП, вказують саме на її ухилення від батьківських обов`язків, обвинувачення є неконкретним, не зазначено, які дії або бездіяльність ОСОБА_1 є адміністративним правопорушенням, що порушує право на захист від конкретного обвинувачення.

Зміст складеного щодо ОСОБА_1 протоколу зазначає про неналежне виконання батьківських обов`язків, що не кореспондується із диспозицією ст. 184 КУпАП.

Орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, у даному провадженні ухилився від прямого виконання свого обов`язку щодо збирання доказів на підтвердження викладених фактичних обставин. Обов`язок щодо збирання доказів ч. 2 ст. 251 КУпАП покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, суд такими повноваженнями не наділений.

Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь згідно до ст. 62 Конституції України.

Жодних об`єктивних даних щодо ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків не встановлено, а зазначена у протоколі подія у розумінні ст. 184 КУпАП не може розцінюватися як таке ухилення.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, постанова судді підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

При цьому, також звертаю увагу на порушення правил підсудності, оскільки відповідно до ст. 246 КУпАп, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто судом за місцем проживання особи.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 184 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 184 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло