Справа № 677/772/23
Провадження № 3/677/335/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2023 року м. Красилів

Суддя Красилівського районного суду Хмельницької області Шовкун В.О., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли із відділу Головного управління ДПС у Хмельницькій області стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , продавця ФОП ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення №2263/22-01-07-05 від 03.05.2023 року продавцю ФОП ОСОБА_2 - Герасимюк Олені Михайлівні ставиться у вину те, що при проведенні фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 за місцем здійснення діяльності в АДРЕСА_2 , магазин-кафетерій встановлено факт порушення порядку проведення розрахунків, а саме: встановлено факт невидачі нею розрахункового документа встановленого зразка при проведенні розрахункової операції, а саме: 08.03.2023 року о 15 год. 06 хв. (фіскальний чек 3497) проведено розрахункову операцію, реалізовано 1 пляшку горілки ОСОБА_3 0,7 л. за ціною 170,00 грн. без відображення в розрахунковому документі цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку, що є обов`язковим реквізитом розрахункового документа, чим порушено п. 2 ст. 3 р. ІІ ЗУ № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», із змінами та доповненнями. Посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчинення правопорушення визнала, докладно розповіла суду обставини справи.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи , суд доходить наступних висновків.

Суд наголошує, що відповідно до правових висновків, зроблених Європейським судом з прав людини у рішеннях по справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) та справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року), у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не передбачає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З вищевикладеного виходить, що суд зобов`язаний розглянути справу про адміністративне правопорушення в межах пред`явленого особі обвинувачення, і не в праві самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, доводити винуватість особи у скоєнні правопорушення.

Диспозиція ст. 155-1 ч.1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Виходячи з аналізу вищевказаних норм, суб`єктивна та об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 155-1 ч.1 КУпАП, полягає в умисному порушенні особою встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Відповідно до п. 2 ст. 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Таким чином, суб`єктом відповідальності за порушення вимог встановлених п.2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» є суб`єкт господарювання.

Відповідно до ст. 55 ГК України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

У частині 1 статті 128 ГК України зазначено, що громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Судом встановлено, що суб`єктом господарювання магазину-кафетерію, розташованого за адресою АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 , що підтверджується актом (довідкою) фактичної перевірки від 03.05.2023 року та протоколом про адміністративне правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення №2263/22-01-07-05 від 03.05.2023 року не вбачається, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання магазину, фактичну перевірку якого було здійснено посадовими особами органу ДПС - Головного управління ДПС у Хмельницькій області. Згідно з актом (довідкою) фактичної перевірки від 03.05.2023 року перевірка проведена в присутності ОСОБА_1 , посада: продавець.

Таким чином, відомостей, про те, що ОСОБА_1 здійснювала господарську діяльність в магазині-кафетерії матеріали справи не містять, а тому, в контексті ст. 55, ч. 1 ст. 128 ГК України, вона не може нести відповідальність за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП за порушення п.2 ст. 3 Закону № 265/95-ВР.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що оскільки ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП при обставинах, зазначених у протоколі №2263/22-01-07-05 від 03.05.2023 року, то об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП в діях ОСОБА_1 не доведено.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsarv.Turkey), згідно з якими «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 повинні тлумачитись на її користь.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, встановлені обставини справи, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд приходить до висновку, що провадження у даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.155-1 КУпАП.

Керуючись ч. 1 ст. 155-1, п. 1 ч. 1 ст. 247 ч.1, 284 КУпАП України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається через Красилівський районний суд Хмельницької області.

Суддя В.О. Шовкун