ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1033/23 Справа № 175/1402/23 Суддя у 1-й інстанції - Ребров С. О. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року м. Дніпро

16 травня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу та стягнуто судовий збір у розмірі 536,80 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2023 року ОСОБА_1 16 березня 2023 року о 10.15 год. за адресою: станція Балівка Дніпровського району Дніпропетровської області керував автомобілем Ауді А6, державний номер НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2022 року та будучи притягнутим на протязі року до відповідальності за ч. 4 ст.126 КУпАП, чим порушив п.2.1 а ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що оскаржувана постанова не містить посилань на конкретні рішення, якими він протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП. Вказує, що його було безпідставно зупинено працівниками поліції. Зазначає, що працівниками поліції було порушено його право на захист, оскільки під час складання протоколу про адміністративне правопорушення було відмовлено в залученні адвоката.

ОСОБА_1 та йог захисник Туманов С.Г. у судове засідання не з`явились, належним чином були повідомлені про дату та час розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, у зв`язку з чим справу розглянуто за відсутності вказаних осіб.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Вимогами ст. 283 КУпАП встановлено вимоги щодо змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Так, ч. 9 ст. 283 КУпАП визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 283 КУпАП, оскільки постанова не підписана суддею, який розглянув справу та ухвалив рішення, що свідчить про недотримання судом засад здійснення судочинства, тому суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

При постановленні нової постанови, суд апеляційної інстанції враховує, що відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дослідивши докази, що містяться в матеріалах цієї справи й надавши їм оцінку, апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та відсутність в його діях складу цього правопорушення.

Так, частиною 5 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Диспозиціями ч.ч. 2-4 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, а також керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 інкримінується те, що він 16 березня 2023 року о 10.15 год. за адресою: станція Балівка Дніпровського району Дніпропетровської області керував автомобілем Ауді А6, державний номер НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2022 року та будучи притягнутим на протязі року до відповідальності за ч. 4 ст.126 КУпАП, чим порушив п.2.1 а ПДР України.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП, повторно.

Наявний в матеріалах справи витяг з бази даних МВС ІПНП «АРМОР», відповідно до якого постановою серії БАВ №56146 від 20 травня 2022 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, не можна вважати належним та допустимим доказом у справі, оскільки останній всупереч вимогам пункту 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (ДСТУ 4163-2003) належним чином не завірений. Крім того, з вказаного витягу не можливо встановити, чи набрала вказана постанова законної сили та чи не було її оскаржено у встановленому законом порядку.

Також, працівниками поліції не було долучено до матеріалів справи доказів на підтвердження факту позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами.

Між тим, обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Також суд апеляційної інстанції враховує, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР України не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності (постанови Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі 537/2088/17 та від 22 липня 2019 року у справі 757/2757/16-а).

Крім того, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять передбачені ст 35 Закону України «Про національну поліцію» підстави для зупинки транспортного засобу, а встановлення наявності чи відсутності у особи, що керує транспортним засобом, обмеження на таке право не може бути підставою для зупинки транспортного засобу, так як не може бути візуально встановлено поліцейським під час руху транспортного засобу.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що матеріали справи не містять достатньо доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи вищевикладені обставини, приходжу до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а відтак і відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, вважаю необхідним постанову судді скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останнього.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП скасувати та на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот