Справа № 354/508/23
Провадження № 3/354/472/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року м.Яремче

Суддя Яремчанського міського суду Івано-Франківської області Остап`юк М.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Відділення поліції № 1 (м. Яремче) Надвірнянського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків Суду не надано,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Яремчанського міського суду Івано-Франківської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №190335 від 01.04.2023, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №190335 від 01.04.2023, ОСОБА_1 приблизно о 12 год 45 хв у смт. Ворохта по вул. Д. Галицького керував транспортним засобом KIA SORENTO, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу газовимірювача DRAGER - 6810, який показав позитивний результат 2,10 % проміле.

У зв`язку з чим, дії ОСОБА_1 уповноважений органом інкримінує як порушення пункту 2.9А ПДР, за що передбачена відповідальність частиною першою статті 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення заперечував, стверджував, що складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього відбулося за наступних обставин. Він є військовослужбовцем. Повертався із наряду додому. Оскільки був втомлений, то припаркував автомобіль на обочині дороги, заглушив двигун. Зателефонував друзям, які мали приїхати до нього, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Сидячи в автомобілі, він розпив пиво, яке було в автомобілі. Поряд на службовому автомобілі працівники поліції зупинили ще одну машину, і підійшли до його автомобіля та попросили пред`явити документи. Він погодився показати документи. Далі поліцейські сказали, що від нього відчувається запах алкоголю і запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу «Драгер». Він погодився пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, результат приладу «Драгер» зафіксував 2,10 проміле. Після цього працівники поліції склали відносно нього протокол про адмінправопорушення за частини статті 130 КУпАП. Вважає, що такі дії працівників поліції не відповідають дійсності та вимогам Закону, оскільки він не керував автомобілем у той час. Також не планував їхати додому у такому стані.

Просив закрити провадження за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки він не керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердили те, що вони їхали на зустріч ОСОБА_1 , де мали з ним зустрітися у Ворохті. Він на них чекав. А тому не міг керувати автомобілем. Зазначили, що останній є військовослужбовцем, отримав контузію під час виконання бойових завдань, а тому його вигляд може складати враження особи, яка перебуває у стані сп`яніння.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об`єктивного дослідження доказів у справі та з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, як зазначено в частині другій статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Суд звертає увагу, що розгляд справи повинен відбуватися в межах доводів протоколу про адміністративне правопорушення щодо конкретної особи, а суддя не має права у будь-який інший спосіб конкретизувати пред`явлене посадовою особою адміністративне обвинувачення та його змінювати, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, які передбачені статтею 129 Конституції України.

Частиною першою статті 130 КУпАП, яка інкримінується ОСОБА_1 передбачена відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Таким чином, суб`єктом адміністративної відповідальності є особа, яка керує транспортним засобом.

Однак, у ході судового розгляду справи, за результатами дослідження доказів у справі та з оглянутого у судовому засіданні відеоматеріалу неможливо встановити чи ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом, чи сидів у автомобілі, чекаючи своїх друзів, як він про це заявляє.

Так. Відеозапис відображає сам процес проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу ДРАГЕРА. Останній стоїть на краю проїжджої частини дороги. Крім автомобіля поліцейських, автомобіля, за кермом якого перебував ОСОБА_1 не зафіксовано.

Відеозапису, який би стосувався початку події, а саме руху та зупинки транспортного засобу не має.

Ті відеоматеріали, які долучені до справи, руху транспортного засобу не містять.

Суд неодноразово звертав увагу у попередніх рішеннях, що одним із обов`язкових аспектів доведення вини особи у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння є фіксування керування останнім транспортним засобом на бодікамеру поліцейського. Оскільки у справах, де особа заперечує факт керування автомобілем, визначальним є наявність відеозапису про це, зробленого у встановленому законодавством порядку.

Так, відповідно до пунктів 4, 5 розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Вказаний відеозапис є доказом у справі про адміністративні правопорушенні у сфері керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Як уже зазначалося, у тих випадках, коли особа заперечує факт керування транспортним засобом, відеозапис, на якому зафіксовано протилежне, а саме рух транспортного засобу під керуванням особи, яка притягається до адмінвідповідальності, відіграє ключову роль.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

У справах «Малофєєва проти Росії» та «Карєлін проти Росії» ЄСПЛ зазначає, що суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

В силу вимог частини четвертої статті 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно положень статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За результатами перегляду відеозапису, Суд дійшов висновку, що зібрані докази не доводять самого факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , який заперечується останнім, а тому вина останнього у порушенні частини першої статті 130 КУпАП не доведена, однак, в діях ОСОБА_1 може вбачатися склад іншого адміністративного правопорушення, проте, законодавством надано право кваліфікувати такі дії Уповноваженій особі поліції, при цьому, Суд не має права ініціювати самостійно адміністративне провадження, оскільки це буде порушення принципу рівності учасників.

З огляду на те, що у Кодексі України про адміністративні правопорушення підстави для закриття справи за недоведеністю вини особи відсутні, Суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення, на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись частиною першою статті 130, пунктом 1 статті 247 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 130 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови складено 24.05.2023.

Суддя: М. В. Остап`юк