Справа № 544/878/23
Пров. № 3/544/199/2023
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 квітня 2023 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі судді Сайко О.О., розглянувши матеріали, що надійшли з Головного управління ДПС у Полтавській області, у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої головним бухгалтером ТОВ «Пирятинський делікатес», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 163-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , будучи головним бухгалтером ТОВ «Пирятинський делікатес», порушила порядок ведення податкового обліку. Перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2022 року у Деклараціях від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, ТОВ «Пирятинський делікатес» встановлено порушення п.186.3 ст.186, п.187.8 ст.187, п.208.2 ст.208, п.198.1 ст.198, п.198.2 п.198.3 п.198.6 ст.198, п.200.1 п.200.4 ст.200, п.201.1, п.201.12 ст.201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму 387540грн, у тому числі за грудень 2022 року, та до завищення ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на поточний рахунок на 697000грн.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.163-1 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, надіслала свої заперечення на протокол про адміністративне правопорушення. Вважає, що висновок, здійснений у протоколі про адміністративне правопорушення від 20.03.2023, про допущення порушень нею, як посадовою особою підприємства, порядку ведення податкового обліку з порушенням встановленого порядку, за яке передбачена відповідальність за ст. 163-1 КУпАП, не може бути обґрунтованим, а сам протокол, складено передчасно, за відсутності встановленої події адміністративного правопорушення, з огляду на наступне. Зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, які отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як у цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного. Згідно із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту». Вказує, що з матеріалів справи, а саме з акту документальної позапланової виїзної перевірки Товариства щодо дотримання податкового законодавства вбачається, що перевіркою було виявлено порушення ведення податкового обліку з порушенням встановленого порядку, проте як вбачається із самого адміністративного протоколу, що вона раніше до адміністративної відповідальності щодо дотримання вимог законодавства та порядку ведення податкового обліку не притягувалась, крім того усі первинні бухгалтерські документи ведуться належним чином та своєчасно реєструються згідно вимог Податкового законодавства, а отже, вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 163-1 КУпАП, оскільки за зазначений період вказаний в акті перевірки вона належним чином дотримувалася вимог законодавства та ведення податкового обліку, надання аудиторського висновку. Вважає, що будь-яких доказів, які б підтверджували факт вчинення нею інкримінованого їй адміністративного правопорушення інспектором ГУ ДПС у Полтавській області не надано і посилання на них в самому протоколі не наведено, а тому констатація факту вчинення ним адміністративного правопорушення в протоколі є припущенням, яке на доказах не ґрунтується. Пояснює, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що в момент вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 163-1 КУпАП, вона дійсно обіймала посаду головного бухгалтера Товариства, і є відповідальною за фінансово-господарську діяльність цього підприємства, що унеможливлює перевірити чи вона є суб`єктом інкримінованого їй адміністративного правопорушення. Оскільки в матеріалах справи відсутня посадова інструкція головного бухгалтера (або її завірена копія) або інший документ із зазначенням її посадових прав та обов`язків, а також відсутні документи, що засвідчують факт обіймання ОСОБА_1 на момент викладеного в протоколі правопорушення посади головного бухгалтера Товариства. Також вважає за необхідне зазначити, що витяг з акту перевірки не є належним доказом її вини. Зазначає, що з урахуванням диспозиції частини 1 статті 163-1 КУпАП правопорушенням є відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку (ухвала ВАСУ від 31.01.2013 у справі № 2а-8185/09/0670). При цьому, вважає, що встановлення завищення або заниження розміру податку на додану вартість не визначено складом адміністративного правопорушення нормами КУпАП та відповідно не є компетенцією загального суду при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення ведення податкового обліку (ухвала ВАСУ від 30.10.2013 у справі № 2а-1670/4665/12), відповідно суд в цій справі це питання (встановлення завищення або заниження розміру податку на додану вартість) не піддає оцінці та аналізу. На думку ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам КУпАП, в даній справі не має можливості провести повне й об`єктивне з`ясування обставин справи з дотриманням процесуальної форми його розгляду, а тому з метою дотримання передбачених ст. 268 КУпАП прав та охоронюваних законом інтересів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є необхідність закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення провадження по адміністративній справі про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 163-1 КУпАП, також необхідність закриття даного провадження зумовлена неналежним оформленням адміністративного протоколу та не надання до суду доказів які доводили б її вину. Вважає, що висновок про порушення головним бухгалтером Товариства порядку ведення податкового обліку є передчасним, а її вина залишається не встановленою, тому склад правопорушення, передбачений в її діях відсутній. У зв`язку з викладеним просить провадження про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.163-1 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Крім цього, просить розглянути даний адміністративний протокол без її участі.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, за наявності її належного повідомлення в матеріалах справи та якщо на момент розгляду справи від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У зв`язку з викладеним суд уважає, що розгляд справи можливий у відсутність правопорушника.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Диспозицією частини 1 статті 163-1 КУпАП встановлено, що правопорушенням є відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку. При цьому, встановлення завищення або заниження розміру податку на додану вартість не визначено складом адміністративного правопорушення нормами КУпАП та відповідно не є компетенцією загального суду при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення ведення податкового обліку (ухвала ВАСУ від 30.10.2013 у справі № 2а-1670/4665/12). Відповідно суд в цій справі питання встановлення завищення або заниження розміру податку на додану вартість не піддає оцінці та аналізу.

Разом з тим, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні наведеного адміністративного правопорушення за ч.1 ст.163-1 КУпАП повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення № 41 від 20.03.2023, який складено у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП, та з якого слідує, що під час перевірки ДПС встановлено, що ТОВ «Пирятинський делікатес» здійснено ведення податкового обліку з порушенням встановленого податкового законодавства;

- відомостями, що містяться в акті про результати документальної позапланової виїзної перевірки № 113/35-00-07-02-05/36313601 від 20.03.2023, що засвідчують факт здійснення ведення податкового обліку з порушенням встановленого податкового законодавства.

Відповідно до п.44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

У п.75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та в порядку, встановлених цим кодексом, а фактичні - цим кодексом та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно п.86.1 ст.86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних) оформлюються у вигляді акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Зазначені правовідносини стосовно проведення податкових перевірок та оформлення їх результатів регламентовані також Порядком оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженим наказом Міністерства фінансів від 20.08.2015 №727, а також Методичними рекомендаціями щодо оформлення матеріалів документальних перевірок, затвердженими наказом ДФС від 1.06.2017 №396.

Згідно порядку та методичних рекомендацій акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати та є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. В акті перевірки зазначається детальна інформація щодо виявлених перевіркою порушень податкового, валютного та іншого законодавства.

Одним із невід`ємних прав платника податків відповідно до пп.17.1.6 п.17.1 ст.17 ПК України є право на подання до контролюючого органу письмових заперечень до акта перевірки в порядку, установленому цим кодексом.

У п.86.7 ст.86 ПК України передбачено, що в разі незгоди платника податків або його представників з висновками чи фактами й даними, викладеними в акті перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному п.44.7 ст.44 цього кодексу, до контролюючого органу, який проводить перевірку.

Отже, акт податкової перевірки є службовим документом, в якому зафіксовані виявлені при проведенні тієї або іншої податкової перевірки порушення, він є носієм доказової інформації про виявлені порушення та його зміст може бути оспорено шляхом подання до контролюючого органу за основним місцем обліку заперечень. Зазначені висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 19.06.2020 по справі № 140/388/19.

Будь-яких заперечень щодо акту про результати документальної позапланової виїзної перевірки №113/35-00-07-02-05/36313601 від 20.03.2023 у встановленому законом порядку платником податку ТОВ «Пирятинський делікатес» подано не було.

Відповідно до ст. 56.1 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Таким чином, є неспроможними та не ґрунтуються на вимогах закону доводи ОСОБА_1 про те, що указаний акт не є належним доказом її вини, а висновки, викладені в акті, є суб`єктивною думкою інспектора і не встановлюють жодних фактів. Доказів, які б спростували обставини, зазначені в акті та в протоколі про адміністративне правопорушення, суду не надано. Також ОСОБА_1 не надала суду доказів, що в момент вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, вона не обіймала посаду головного бухгалтера Товариства.

При цьому, з матеріалів справи слідує, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є суб`єктом даного адміністративного правопорушення, оскільки з положень КУпАП, випливає, що останніми при такому роді правопорушень, можуть бути: керівники та інші посадови особи підприємств, установ, організацій (заступники керівників з фінансово-економічних питань, головні бухгалтери тощо).

Тим самим є установленим факт порушення головним бухгалтером встановленого законом порядку ведення податкового обліку, котрий власне утворює собою склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

На підставі викладеного, суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП доведеною.

При накладенні стягнення суд враховує характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, судом не встановлено.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є не тільки мірою відповідальності, але й служить вихованню особи, яка скоїла правопорушення, суд уважає можливим призначити покарання у вигляді максимального розміру штрафу, що відповідає ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Керуючись ч.1 ст. 163-1 КУпАП, ст.283-284, 287 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 (сто сімдесят) гривень на користь держави на р/р UA0016001, отримувач ГУДКСУ у Полтавській області, код отримувача 37959255, МФО 831019.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок на рахунок отримувача:ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Пирятинський районний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Н. В. Нагорна