Житомирський апеляційний суд
Справа №295/7050/22 Головуючий у 1-й інст. Зіневич І. В.
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП Доповідач Радченко С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Радченко С.В., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Єсіна Павла Сергійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Богунського районного суду м.Житомира від 16 січня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Богунського районного суду м.Житомира від 16 січня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 18.07.2022 року о 15 год. 47 хв. за адресою: м. Житомир, пр-т Незалежності, 24 керував транспортним засобом «Volvo S80», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя. Зіниці очей не реагують на світло. Від огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився у медичному закладі шляхом ухилення від здачі біорідини.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Посилається на ту обставину, що не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт посилається на те, що повний текст постанови ним було отримано 28.02.2023 року. Адвокат звернувся зі скаргою 07.03.2023 року, однак скаргу було повернуто з причин недоведення його повноважень. Сам він являється військовослужбовцем, що унеможливило подати скаргу у встановлений строк.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.

Як на докази винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 087025 від 18.07.2022 року; висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 393 від 18.07.2022; постанову про накладення адміністративного стягнення серії ДП18 № 717913 від 18.07.2022; рапорт командира взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП ДПП від 18.07.2022 року та відеозапис з бодікамери, що міститься на оптичному диску.

Вказані докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного проступку, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи із наступного.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.4 Інструкції ознаками наркотичного сп`яніння, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно висновку КУ «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради №393 від 18.07.2022 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, під час медичного огляду у ОСОБА_1 будь-яких зовнішніх ознак як алкогольного, так і наркотичного сп`яніння виявлено не було. Зазначено, що неможливо встановити діагноз у зв`язку з відсутністю біорідини для лабораторного дослідження.

Проте, з наявного в справі відеозапису обставин події вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, зважував на те, що не має фізіологічної потреби для здачі сечі та просив взяти у нього для аналізу інший біоматеріал, зокрема, кров. Проте, в такому проханні ОСОБА_1 з боку лікаря було відмовлено з посиланням на те, що їх заклад охорони здоров`я проводить аналізи виключно із сечею та відібрання іншого біоматеріалу не має сенсу. ОСОБА_1 також не було надано часу для того, щоб його відмову від здачі сечі, можна було аргументувати як умисне ухилення.

Працівниками поліції зазначені обставини були розцінені, як ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння, з чим погодився суд першої інстанції. Також з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 послідовно заперечував знаходження його в стані наркотичного сп`яніння та наполягав на проходженні огляду в закладі охорони здоров`я.

Відповідно до пунктів 12, 13 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

На переконання апеляційного суду, особа, яка підозрюється у вчиненні адміністративного правопорушення та яка зобов`язана пройти процедуру огляду на виявлення стану сп`яніння, жодним чином не може відповідати за неможливість виконати належним чином свої обов`язки установою, яка уповноважена державою на проведення огляду, але не має такої можливості з причин, незалежних від перевіряємої особи. Тобто, відсутність у КУ «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради можливості провести лабораторні дослідження з біологічними матеріалами, визначеними профільною Інструкцією, не дають підстави визнавати той факт, що особа ухилилася від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки не змогла здати конкретну біорідину, однак наполягала на відібрані інших біорідин, визначених відповідним нормативно-правовим актом.

Відповідно до пункту 22 вказаної Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Також безпідставними є посилання суду першої інстанції на ту обставину, що ОСОБА_1 ніби-то визнавався факт приймання ним наркотичних речовин кілька тижнів тому, як доказова ознака його вини, оскільки ОСОБА_1 надав свою згоду на перевірку свого стану в даний конкретний момент і ця перевірка не була проведена з причин, незалежних від його волі.

З врахуванням положень ст.ст.251, 252 КУпАП, у зв`язку з вище викладеним, відеозапис та протокол про адміністративне правопорушення не є належними та достатніми доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Жодні інші належні, допустимі та достовірні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення в матеріалах справи відсутні.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду та дав неправильну оцінку встановленим обставинам справи, викладені в оскарженій постанові висновки щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вище викладених обставин, апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Всі сумніви щодо доведеності вини порушника тлумачаться на його користь, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відомості не підтверджуються доказами у справі, а тому протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку також не можна визнати доказом вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції з ухваленням нової постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Богунського районного суду м.Житомира від 16 січня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Богунського районного суду м.Житомира від 16 січня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Радченко