Справа № 521/7501/23
Провадження № 3/521/6853/23
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2023 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді Гуревського В.К., при секретарі Федорової А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу, що надійшла з Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 від 10 вересня 2000 року, місце проживання: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшли матеріали справи за протоколом серії ОБ №132732 від 23 лютого 2023 року, складеного відносно ОСОБА_1 , за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №132732 від 23 лютого 2023 року, вбачається, що 23 лютого 2023 року об 21 годинні 05 хвилин в місті Одесі по вулиці Стовпова, 21, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mazda», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запахом алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Проведено огляд на стан сп`яніння за допомогою «Драгер 0490» тест №2355 результат 2,07 %.

За даним фактом інспектором поліції відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №132732 від 23 лютого 2023 року, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Представником особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_2 18 квітня 2023 року були надані письмові заперечення, згідно яких ОСОБА_1 вину не визнав та просив закрити провадження про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо нього через відсутність у його діях складу вказаного адміністративного правопорушення, а саме через те, що він не керував автомобілем під час оформлення адміністративного протоколу.

09 червня 2023 року представником особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_2 було подано клопотання про закриття провадження у справі за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КпАП (у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення), посилаючись на таке.

Громадянин ОСОБА_1 із обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №132732 від 23 лютого 2023 року, не згоден, винним себе у вчиненні інкримінованих йому дій не визнає.

Відповідно ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України 06.11.2015 № 1376 - При складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема:

у графі «місце складання протоколу» - населений пункт або географічна точка;

у графі «посада, найменування органу поліції, звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол» - прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол (повністю, без скорочень);

у графі «склав цей протокол про те, що громадянин(ка)» - прізвище, ім`я та по батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (повністю, без скорочень);

у графі «назва документа, серія, №, ким і коли виданий» - документ, що посвідчує особу (серія, номер паспорта, дата видачі і назва органу, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила правопорушення (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток тощо), дата видачі і найменування органу (установи, підприємства, організації), що його видав(ла));

у графі «чи притягався (лася) до адміністративної відповідальності» - інформація щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності впродовж року (за наявності);

у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол);

у графі «до протоколу додається» - пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, викладені на окремому аркуші, рапорти посадових осіб органів поліції, довідки, акти тощо (у разі складення).

Однак, в порушення ч. 1 ст. 256 КУпАП та п. 9 Розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», працівник поліції, складаючи протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №132732 від 23 лютого 2023 року, не зазначив в протоколі суть адміністративного правопорушення, яке б точно відповідало би ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою складено протокол, що позбавляє суд встановити склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що ставиться в обвинувачення ОСОБА_1 .

Так, відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Основним для вирішення справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення складу правопорушення.

Склад правопорушення це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.

Склад правопорушення містить чотири необхідні елементи: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкта і суб`єктивну сторону правопорушення.

Так зокрема, об`єктивна сторона правопорушення це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Згідно диспозиції ч. 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність:

- за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції,

- а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів,

- а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною правовою нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права. Основна особливість бланкетної диспозиції полягає в тому, що така норма має загальний зміст.

Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Зазначаючи в протоколі фактичні обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ініціатор його складення вказав про порушення ним вимог п. 2.9 А Правил дорожнього руху.

Тому, розглядаючи дану справу, суд зобов`язаний вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п. 2.9 А Правил дорожнього руху, який зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №132732 від 23 лютого 2023 року працівником поліції.

Відповідно до п. 2.9 А ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Сукупний аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що судом при кваліфікації дій ОСОБА_1 , як особи яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, обов`язковому доведенню підлягає те, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №132732 від 23 лютого 2023 року, у графі «суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин» не містить вказівки, що ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги, передбачені п. 2.9 А ПДР України та ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідно до об`єктивної сторони складу даного адміністративного правопорушення.

Працівники поліції, складаючи протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №132732 від 23 лютого 2023 року, у графі «суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин», в провину ОСОБА_1 ставиться те, що він у вказаний час та місці керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Однак, самостійно така ознака, як керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, не є порушенням підпункту «а» п. 2.9 ПДР, та не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як відповідною ознакою, за вказаних обставин, може бути лише перебування в стані алкогольного сп`яніння, а не наявність ознак такого стану у водія.

Вказані в протоколі працівником поліції установлені ним обставини правопорушення, які ставляться в провину ОСОБА_1 , взагалі не охоплюються п. 2.9 А ПДР України та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, встановлено невідповідність суті викладеного в протоколі порушення до кваліфікації дій ОСОБА_1 .

При цьому, у випадку виявлення відсутності у протоколі суті адміністративного правопорушення, яке б точно відповідало би ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою складено протокол, такий протокол не може вважатись належним доказом у справі.

Протокол в матеріалах судової справи складений з порушенням вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП та п. 9 Розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції».

Оскільки, наданий суду протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 251 КУпАП є єдиним доказом в якому фіксується адміністративне правопорушення, при цьому судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, та враховуючи, що вказані в протоколі працівником поліції установлені ним обставини правопорушення, які ставляться в провину ОСОБА_1 , а саме керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, взагалі не є порушенням підпункту «а» п. 2.9 ПДР, та не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак не може бути належним, допустимим та достовірним доказом наявності в діях ОСОБА_1 вини, у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому зазначене є самостійною підставою для закриття провадження у справі, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Такі дії поліцейського, а саме грубе порушення вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП та п. 9 Розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» при складанні протоколу серії ОБ №132732 від 23 лютого 2023 року, дають підстави вважати, що у ході провадження у цій справі особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення фактично не було встановлено та зафіксовано події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а ОСОБА_1 фактично не було висунуте обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Відповідно до ст. ст. 1 та 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннями ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Правові системи містять доктрини, які допомагають судам уникнути несправедливості, яка могла б виникнути, якщо б правові норми застосовувалися суворо в кожному випадку, незалежно від того, наскільки незвичними є обставини.

Такою доктриною у правовій системі України і є практика ЄСПЛ, яка є джерелом права, у зв`язку із чим є обов`язковою до врахування судами при розгляді справ відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 р. (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння (п.3 розділу І Інструкції) є:

-запах алкоголю з порожнини рота;

-порушення координації рухів; порушення мови;

-виражене тремтіння пальців рук;

-різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя;

-поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п. 6 розділу І Інструкції).

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Таким чином, на підставі ч. 3 ст. 266 КУпАП та п. 7 розділу І Інструкції, після отримання результату проходження перевірки на приладі Драгер, проведеного поліцейським, який показав 2.07 проміле, працівник поліції зобов`язаний був встановити чи згодний ОСОБА_1 з результатами проведеного поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння, з використанням спеціального технічного засобу Драгер.

Так як, уразі не згоди ОСОБА_1 з результатами проведеного поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння, з використанням спеціального технічного засобу Драгер, поліцейський зобов`язаний забезпечити огляд ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я.

Поліцейський не має права порушувати порядок огляду.

Однак, поліцейським проводячи огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, в порушення вимог статті 266 КУпАП, не встановив чи згодний ОСОБА_1 з результатами проведеного поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння, з використанням спеціального технічного засобу Драгер.

Отже, результат проходження перевірки на приладі Драгер, за умови порушення порядку його проходження визначеного ч. 3 ст. 266 КУпАП та п. 7 розділу І Інструкції, не може мати жодних юридичних наслідків.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Таким чином, можна дійти висновку, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, вважається недійсним, так як проведений з грубим порушенням вимог статті 266 КУпАП.

Відтак, роздруківка приладу Драгер, яка міститься в матеріалах справи, є недопустимим доказом, оскільки отримана з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції.

Результат проходження перевірки на приладі Драгер, проведеного поліцейським, який би показав 2.07 проміле, на відео не зафіксовано.

Під час проходження огляду на приладі Драгер, ОСОБА_1 не було надано можливості самостійно перевірити цілісність упаковки та відкрити новий мундштук для Драгера.

З інструкції по експлуатації приладу «Драгер Алкотест 6810» вбачається, що однією з умов проведення вимірювання є використання нового мундштука для кожної особи щодо якої проводиться перевірка. Перед використанням одноразовий мундштук слід вийняти з індивідуальної упаковки.

З відеозаписів з камер інспекторів поліції, на яких зафіксовані обставини проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 вбачається, що інспектор патрульної поліції дістав мундштук самостійно, та передав його не запакованим в індивідуальній упаковці іншому інспектору поліції, при цьому мундштук для Драгера з моменту його розпакування та до продування, не був безперервно в кадрі на відео, що ставить під сумнів результат проведеного тесту.

Поліцейський, перед проведенням огляду на приладі Драгер, не зробив контрольний перевірочний тест драгера (з метою перевірки його точності та чистоти від парів алкоголю), що також ставить під сумнів результат проведеного тесту.

Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (який набрав чинності 01 жовтня 2016 року), засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки, до яких відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається.

Пунктом 1 статті 17 вказаного Закону встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Частиною 2 статті 8 вказаного Закону встановлено, що експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.

Частиною 4 статті 8 вказаного Закону встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та в продаж і видавати напрокат лише за умови їх відповідності цьому Закону та іншим нормативно-правовим актам, що містять вимоги до таких засобів вимірювальної техніки.

Так, Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 р. №1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» встановлено міжповірочний інтервал вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається 1 рік.

Тобто, технічні засоби, що використовуються органами національної поліції для проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння, проходять технічне обслуговування з інтервалом в 1 рік.

Проте, Інструкцією з експлуатації газоаналізатору «Alcotest 6810» визначено, що умовою правильної роботи приладу є суворе дотримання вимог, що наведені у розділі «Інтервали технічного обслуговування». А розділом «Інтервали технічного обслуговування» передбачено інтервали технічного обслуговування приладу перевірка калібровки, яка має проводитися кожні шість місяців.

Профільна Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння (п.п. 3-4 Розділу ІІ) передбачає, що поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, а огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу.

Крім того, нормами частини 2 статті 8 Закон Україну «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.

З наведеного вбачається, що технічне обслуговування (перевірка калібровки) газоаналізатору «Alcotest 6810» має проводитись кожні шість місяців, згідно вимог інструкції з експлуатації даного технічного засобу, оскільки відповідне передбечено Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який регулює відносини, що виникають в процесі провадження метрологічної діяльності.

Таким чином, можна прийти до висновку, що за умови, якщо міжповірочний інтервал вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, визначений виробником та вказаний в експлуатаційних документах на такі засоби, менший ніж 1 рік, (а в даному випадку становить 6 місяців) то посилання на Наказ Мінекономрозвитку, від 13.10.2016 року №1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» є необґрунтованим, оскільки його положення суперечать нормативно-правовому акту вищої сили - Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та профільній Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 працівниками поліції проводився з використанням спеціального технічного засобу «Drager» прилад «Alcotest 6810» №ARCD-0490 №ARBJ-5159.

Між тим, згідно Інструкції з використання «Drager» Alcotest 6810, інтервал технічного обслуговування приладу становить 06 місяців. Про необхідність кожні 06 місяців проводити калібрування газоаналізатора «Drager» Alcotest 6810 йдеться також і у відповіді Українського медичного центру сертифікації на запит Департаменту ПП НП України від 18.01.2018 №45.

Однак, згідно роздруківки «Drager» Alcotest 6810 №ARCD-0490 №ARBJ-5159, яка міститься в матеріалах справи, останнє калібрування даного приладу проводилось 27.06.2022, що вказує на недопустимість даного доказу, оскільки з часу останнього калібрування приладу, за допомогою якою працівниками поліції проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 (23.02.2023), пройшло майже 08 місяців, що перевищує допустимий інтервал технічного обслуговування приладу, який становить 06 місяців.

Таким чином, показник алкоголю в крові не визначений і не має підтверджень, чи перевищує він допустиму норму в 0,2 проміле.

Згідно даних роздруківки тесту, огляд на стан сп`яніння проводився за температури +12 градусів, однак температура повітря в цей день та час, згідно даних https://sinoptik.ua, становила +1 градус. Таким чином, різниця у температурних показниках також свідчить про значну похибку приладу, що ставить під сумнів правильність результату тесту.

Зважаючи на наведене вище, оскільки акт огляду на стан алкогольного сп`яніння складається за результатами проведеного огляду з використанням спеціальних технічних засобів, які дозволені до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, і є похідним доказом від роздруківки газоаналізатора Драгер, за допомогою якого проводився огляд, то Акт огляду теж є недопустимим доказом.

Таким чином, жодного належного та допустимого доказу вини ОСОБА_1 суду надано не було.

При порушеному порядку притягнення до адміністративної відповідальності та порядку зібрання доказів, зокрема, порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення, справа про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає закриттю.

Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена допустимими, належними та достовірними доказами. Оскільки вина є основною ознакою суб`єктивної сторони правопорушення, відсутність вини свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши пояснення особи яка притягується до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що провадження по справі підлягає закриттю, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2.9 А ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Сукупний аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що судом при кваліфікації дій ОСОБА_1 , як особи яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, обов`язковому доведенню підлягає те, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, згідно з відео, долученого до справи, ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. На відео ОСОБА_1 виходить з машини до працівників поліції, автомобіль в даному випадку знаходиться у нерухомому стані.

Отже, факт того, що громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом ,відсутній.

Згідно статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №132732 від 23 лютого 2023 року відсутній підпис особи, що притягається до адміністративної відповідальності, щодо роз`яснення її прав та обов`язків, що призвело до порушення її права на захист.

Проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , здійснювалося з порушення вимог чинного законодавства.

На підставі ч. 3 ст. 266 КУпАП та п. 7 розділу І Інструкції, після отримання результату проходження перевірки на приладі Драгер, проведеного поліцейським, який показав 2.07 проміле, працівник поліції зобов`язаний був встановити чи згодний ОСОБА_1 з результатами проведеного поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння, з використанням спеціального технічного засобу Драгер.

Так як, у разі не згоди ОСОБА_1 з результатами проведеного поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння, з використанням спеціального технічного засобу Драгер, поліцейський зобов`язаний забезпечити огляд ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я.

Результат проходження перевірки на приладі Драгер, проведеного поліцейським, який би показав 2.07 проміле, на відео не зафіксовано.

Під час проходження огляду на приладі Драгер, ОСОБА_1 не було надано можливості самостійно перевірити цілісність упаковки та відкрити новий мундштук для Драгера.

Згідно роздруківки «Drager» Alcotest 6810 №ARCD-0490 №ARBJ-5159, яка міститься в матеріалах справи, останнє калібрування даного приладу проводилось 27.06.2022, що вказує на недопустимість даного доказу, оскільки з часу останнього калібрування приладу, за допомогою якою працівниками поліції проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 (23.02.2023), пройшло майже 08 місяців, що перевищує допустимий інтервал технічного обслуговування приладу, який становить 06 місяців.

Таким чином, показник алкоголю в крові не визначений і не має підтверджень, чи перевищує він допустиму норму в 0,2 проміле.

Згідно даних роздруківки тесту, огляд на стан сп`яніння проводився за температури +12 градусів, однак температура повітря в цей день та час, згідно даних https://sinoptik.ua, становила +1 градус. Таким чином, різниця у температурних показниках також свідчить про значну похибку приладу, що ставить під сумнів правильність результату тесту.

Поліцейський не має права порушувати порядок огляду.

Поліцейський, проводячи огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, в порушення вимог статті 266 КУпАП, не встановив чи згодний ОСОБА_1 з результатами проведеного поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння, з використанням спеціального технічного засобу Драгер.

Наказом від 09.11.2015 року № 1452/735 затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 12 розділу II Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 251 КУпАП. є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ №1395 від 07.11.2015 року, та вимог ст. 256 КУпАП. його не можна вважати належним та допустим доказом у справі.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищевикладене слід зазначити, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП. обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, але працівники поліції, всупереч цих вимог, не забезпечили відповідного доказового матеріалу у справі на обґрунтування складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Таким чином, викладене надає обґрунтовані підстави дійти висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що вказує на відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з викладеного, та керуючись ст. ст. 247, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити згідно п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду (судді) у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Головуючий