Справа № 496/4577/22
Провадження № 3/496/2979/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

повний текст

30 травня 2023 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Буран В.М.,

за участі секретаря - Стрілець Є.М.,

представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Трепака О.І. в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

12.09.2022 року о 11:05 годині в Одеській області Одеського (Біляївського) району автодорога М05 Київ-Одеса 452 км. водій ОСОБА_1 керував т/з MAN TGX 18.480 д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом kempf skm д.н.з. НОМЕР_3 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Drager Alcotest 7510 АR2V 0409. Результат огляду№ 827 від 12.09.2022 року - 2,70 % проміле відповідно, велась відеофіксація.

Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, відповідальність за дане правопорушення передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Трепак О.І. надіслав на електрону адресу суду клопотання про закриття провадження у справі, оскільки ОСОБА_1 не керував автомобілем, а був його пасажиром. При цьому за кермом нібито була інша особа - ОСОБА_2 , якого співробітники поліції не зупиняли, так як він сам зупинився неподалік стаціонарного посту на автодорозі Одеса-Київ ( автодорога М05 Київ-Одеса 452 км.) через нагальну потребу водія. Також зазначає, що ОСОБА_1 не роз`яснено прав та не відібрано пояснень. ОСОБА_1 не визнає вини, оскільки після завантаження автомобіля до м. Ізмал він керував автомобілем, а далі ОСОБА_1 ввечері вживав алкоголь, оскільки назад повинен був їхати його напарник. По дорозі його напарник поскаржився на погане самопочуття зупинив авто в забороненому місці та побіг в туалет. Тим часом до автомобіля підійшов поліцейський, який не представився та запропонував ОСОБА_1 продути прилад Drager. Після того, як прилад показав результат 2,70 % проміле, було складено протокол та відібрано посвідчення водія, на заперечення ОСОБА_1 щодо неправомірності складеного протоколу, поліцейський пригрозив йому, що забере автомобіль. В порушення ст. 266 КУпАП ОСОБА_1 не було відсторонено від керування. До протоколу не надано фіксування керування ОСОБА_1 автомобіля та відповідно його зупинки.

Дослідивши матеріали справи, відеозапис з поліцейської камери, заперечення представника Мельника О.В. проти протоколу, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючою ознакою керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 130 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Крім того, п.2.9а Правил дорожнього руху України передбачає заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду особами, які керують транспортними засобами, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений ст.266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкції).

Так, відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У виконання вищевказаних вимог КУпАП до матеріалів справи додано відеозапис з нагрудної камери (бодікамери) щодо обставин складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 . Долучений відеозапис повністю відображає подію, яка відбулась 12.09.2022 року та є належним доказом у справі.

Як встановлено при перегляді даного відеозапису, протокол відносно ОСОБА_1 було складено на блокпості, тобто місцем зупинки транспортного засобу стало блокпост, що виключає у суду сумніви, що ОСОБА_1 було зупинено саме під час керування транспортним засобом. Згідно відеозапису, ділянка дороги та місцевості, виключає ситуацію, коли працівники поліції могли скласти протокол, відносно водія, який перебуває у нерухомому автомобілі на стоянці для відпочинку чи влаштованій для тривалої стоянки. Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_1 протягом відеозапису жодним словом не заперечував, що саме він керувала автомобілем, при цьому пояснив, що вживав алкоголь ще вчора.

Порядком перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р. № 1456 у п. 10 Порядку - зазначено, що уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі: проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.

За таких обставин, суд не приймає до уваги доводи про те, що немає підтвердження саме керування ОСОБА_1 автомобілем, оскільки місце складання протоколу та огляд особи, який проводився поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, передбачає зупинку автомобіля. Також не знаходять свого підтвердження доводи про те, що т/з MAN TGX 18.480 д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом керував напарник ОСОБА_1 , який зупинився сам в забороненому місці для цього.

Сторона захисту подала до суду клопотання про виклик свідка напарника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 який нібито в той момент керував автомобілем. Захисник повідомив суд, що вони забезпечать явку свідка у наступне судове засідання, однак в судовому засіданні при розгляді справи, захисник пояснив, що свідок нібито мобілізований, та допитати його не має можливості. Ніяких доказів на підтвердження мобілізації свідка суду не надали, нічого витребувати з цього приводу не просили.

Згідно відеозапису судом також встановлено, що ОСОБА_1 , з огляду на те, що у нього були очевидні ознаки алкогольного сп`яніння, було у відповідності до закону запропоновано пройти тест на алкогольне сп`яніння на місці зупинки автомобіля за допомоги приладу «Drager», або направитись до найближчого закладу охорони здоров`я, та роз`яснено його права.

Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому суд приймає його як належний доказ у справі.

Так, з відеозапису встановлено, що працівник поліції в присутності ОСОБА_1 дістав прилад Drager, надав ОСОБА_1 новий герметично запакований мундштук, останній його самостійно відкрив, після цього поліцейським було зроблено контрольний забір повітря, і після цього проведено процедуру посвідчування та повідомлено про її результати. При цьому, ОСОБА_1 не висловлював незгоду з результатними огляду за допомогою приладу «Drager».

На чеку приладу Drager з результатом 2,70 % проміле, та акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 проставив особистий підпис про згоду з результатом.

Про те, що автомобілем керував напарник, ОСОБА_1 поліцейським не повідомляв, не повідомляв про те, що зараз ОСОБА_2 після зупинки, згідно його версії розвитку подій залишив автомобіль по власним потребам та як вбачається з відео, ОСОБА_2 не повернувся до місця складення протоколу та не підтвердив покази ОСОБА_1 .

На відео зафіксовано, що водій погодився з результатами огляду на приладі Drager та не виявив бажання їхати до медичної установи. При цьому, під час огляду за допомогою технічного приладу «Drager» ОСОБА_1 своїх зауважень з приводу допущених порушень порядку огляду не висловлював і в подальшому зі скаргами на дії поліцейських при оформленні протоколу не звертався, а тому доводи про те, що працівниками поліції були допущені будь-які порушення при огляді на стан сп`яніння є необґрунтованими та спростовуються наявними доказами.

Доводи представника ОСОБА_1 щодо порушення процедури огляду не знайшли свого підтвердження. Вказані доводи спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом, на якому чітко зафіксований факт проходження огляду на стан сп`яніння та встановлення факту перебування водія в стані алкогольного сп`яніння. Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Ніякого тиску на ОСОБА_1 при складанні протоколу не чинилось, та йому було роз`яснено права та обов`язки, визначенні ст. 63 Конституції та ст. 268 КУпАП.

Враховуючи положення ст.251 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Крім того, аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

ОСОБА_1 , реалізуючи своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Таким чином, при накладенні адміністративного стягнення, керуючись ч. 1 ст. 130 КУпАП та з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, а також враховуючи те, що з матеріалів справи вбачається, що водій ОСОБА_1 отримував посвідчення водія, суд застосовує до правопорушника стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом строком на один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 23, 24, 30, 33, 40-1, 130, 221, 283, 284, 285 КУпАП України,-

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у скоєні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст постанови не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду.

З врахуванням тривалої недостатньої кількості суддів в Біляївському районному суду Одеської області, щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відпустці, ), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам, а також виготовлення повного тексту постанови суду.

Повний текст постанови складено 09 червня 2023 року.

Суддя: В.М. Буран