Справа № 308/5753/22
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
10.04.2023 м. Ужгород
Цією ж постановою провадження у справі про адмін істративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.472, ч.1 ст.483 МК України закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472, ч.1 ст.483 Митного кодексу України (т.1, а.с.146-159).
Приймаючи відповідне рішення суд першої інстанції виходив із наступного.
Після здійснення митного контролю та оформлення на митному посту «Мукачево», в ході яких було здійснено коригування митної вартості до суми 1 858 953, 11 грн., товар було випущено у вільний обіг.
У подальшому з метою перевірки законності переміщення через митний кордон України вищевказаного товару, на адресу митних органів Словаччини та Угорщини були підготовлені та направлені на адресу Держмитслужби проекти відповідних запитів №7.7-20-07/13/1596 від 22.03.2021.
Відповідно до відповіді отриманої від Словацьких митних органів листом Департаменту міжнародної взаємодії Держмитслужби України №26/26-04/7.7/1 від 10.01.2022 року ( вх. митниці від 18.01.22 №545/1221-1-13) компанія «Emporium SK s.r.o.» не надала жодних документів для підтвердження експорту та імпорту товарів. У митних базах даних відсутня інформація щодо здійснення вказаною словацькою компанією експорту, імпорту та транзиту товарів зі Словацької компанії до України.
Словацькими митними органами також вказано, що відповідно до пояснень, наданих словацькою компанією, вона є посередником щодо товарів для української компанії, а усі дії щодо митного оформлення експорту та імпорту товарів здійснювалися вказаною вище українською компанією.
Листом Департаменту боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил від 21.09.21 №20/20-02-01/7.7/3276 Закарпатською митницею була отримана відповідь угорських митних органів щодо поставок товарів на адресу ТзОВ «Океан Маркет».
Разом з тим встановлено, що у відповідності до комерційного рахунку - фактури №15 від 08.03.2021, що подавався митним органам Угорщини, при вивезенні товару з території Євросоюзу, в ньому зазначено не 183, а 612 товарних позицій товарів, а їх загальна вартість становить не 66 870,954 доларів США, що на день подання митної декларації, за курсом Національного банку України, становить 1 852 933, 95 грн., а 146 451,88 доларів США, що на день подання митної декларації, за курсом Національного банку України, становить 4 058 049,79 грн.
Таким чином, керівник та особа, уповноважена на роботу з митними органами ТзОВ «Океан Маркет», громадянин України ОСОБА_1 , у службові обов`язки якого входить виконання вимог встановлених МК України та іншими нормативно правовими актами України з питань митної справи вчинив два правопорушення, а саме:
- при підготовці та поданні до митного оформлення МД ІМ 40 ДЕ UA305160/2021/016618 від 09.03.2021 року не задекларував, тобто не заявив за встановленою формою точні та достовірні відомості (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, чим вчинив правопорушення, що передбачене ст.472 МК України;
Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) статтею 472 та ч.1 ст.483 Митного кодексу України.
- при підготовці та поданні до митного оформлення МД ІМ 40 ДЕ UA305160/2021/011564 від 16.02.2021 року не задекларував, тобто не заявив за встановленою формою точні та достовірні відомості (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, чим вчинив правопорушення, що передбачене ст.472 МК України;
Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) статтею 472 та ч.1 ст.483 Митного кодексу України.
Проаналізувавши зібрані у справі докази, суд першої інстанції прийшов до висновку, що митним органом не було доведено належними та допустимим доказами факт недійсності, підробки товаросупровідних документів або факт неправдивості будь-яких відомостей у цих документах, а отже Митницею не доведено наявність самої події порушення митних правил за ст.472 та ч.1ст.483 МК України.
Матеріали справи не містять відомостей, що директор ТзОВ «Океан Маркет», ОСОБА_1 , є відповідальною особою за додержання вимог, установлених МК України, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними в установленому законом порядку і докази, які б вказували на протилежне в матеріалах справи відсутні; відсутні у матеріалах справи також й дані про закріплені за ОСОБА_1 , як за директором його службових повноважень в ТзОВ «Океан Маркет».
Митним органом не спростована вказана в інвойсі та у митній декларації вартість переміщуваного товару. Представником митного органу не доведено, що вартість переміщуваного товару є іншою, ніж вищевказана.
Місцевий суд також вказав, що досліджені ним докази на предмет належності, достатності та достовірності свідчать про те, що у діях ОСОБА_1 , відсутній склад адміністративних правопорушень, оскільки митним органом на підтвердження доводів, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, не доведено, матеріали справи не містять і яких-небудь документів, які підтверджують, що українські компанії укладали будь які угоди на покупку товарів, які вказані у протоколі про порушення митних правил, на підтвердження цього відсутні договори, контракти чи документи, що підтверджують оплату товару тощо. Посилання виключно на інформацію в листах без підтверджуючих документів таким доказом бути не може.
В апеляційній скарзі в.о. заступник начальника Закарпатської митниці В. Козюберда просить оскаржувану постанову скасувати, ухвалити нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.472 та ч.1 ст.483 МК України, та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу 100 % вартості безпосереднього предмету порушення митних правил та їх конфіскації згідно з санкцією цих статей.
В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_3 вказує на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню у зв`язку з необ`єктивністю її розгляду.
Зазначає, що товаросупровідні документи, які були подані митним органам суміжної країни є відмінними ніж ті, які були подані митним органам України.
Разом з тим встановлено, що у відповідності до комерційного рахунку-фактури №02 від 04.02.2021, що подавався митним органам Угорщини, при вивезенні товару з території Євросоюзу, в ньому зазначено не 142, а 20 товарних позицій товарів, а їх загальна вартість становить не 42 733,2435 доларів США, що на день подання митної декларації, за курсом Національного банку України, становить 1 195 124,89 грн., а 86 027,925 доларів СІЛА, що на день подання митної декларації, за курсом Національного банку України, становить 2 405 951,58 грн.
Далі апелянт вказує, що громадянин ОСОБА_1 як керівник та особа, уповноважена на роботу з митними органами ТзОВ «Океан Маркет» є суб`єктом адміністративної відповідальності за порушення митних правил, а оскільки кваліфікація вчинених ним правопорушень базується на диспозиції з формальним складом, то відсутність прямого умислу в діях відповідної особи сама по собі не може свідчити про відсутність адміністративного правопорушення (т.2, а.с. 161-173).
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, ст. 489 МК України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Згідно з ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Відповідно до ч. 1 ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, ст. ст. 486, 489 МК України, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, ухвалити мотивоване законне рішення.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржувану постанову, дотримався вищенаведених норм права.
Так, відповідно до ст. 472 Митного кодексу України, недекларування товарів (крім тих, що переміщуються через митний кордон України громадянами), транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Частиною першою статті 483 Митного кодексу України передбачено відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
При цьому відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу. Покладення тягара доведення на відповідних осіб є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєного порушення. Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення особи, в тому числі і щодо вчинення адміністративного правопорушення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Такий підхід узгоджується із усталеною практикою ЄСПЛ та цілком обґрунтовано був застосований судом першої інстанції у цій справі, що переглядається.
Апеляційний суд, дослідивши та перевіривши наявні у справі докази констатує, що судом першої інстанції правильно встановлено, що митним органом не доведено належними та допустимим доказами факт недійсності, підробки товаросупровідних документів або факт неправдивості будь-яких відомостей у цих документах, а отже представниками митного органу не доведено наявність самої події порушення митних правил за ст. 472 та ч. 1 ст. 483 МК України.
Апелянт вказує, що підставою для складання протоколу про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 слугувало те, що на адресу митних органів Угорщини та Словаччини, через Департамент міжнародної взаємодії Держмитслужби України, підготовлені та направлені листи № 7.7-20-07/13/1596 від 22.03.2021, а у відповіді, яка отримана від Словацьких митних органів листом Департаменту міжнародної взаємодії Держмитслужби України № 26/26-04/7.7/1 від 10.01.2022 (вх. митниці від 18.01.22 № 545/1221-1-13) зазначено, компанія «Emporium SK s.r.o.» не надала жодних документів для підтвердження експорту та імпорту товарів. У митних базах даних відсутня інформація щодо здійснення вказаною словацькою компанією експорту, імпорту та транзиту товарів зі Словацької компанії до України.
Словацькими митними органами також вказано, що відповідно до пояснень, наданих словацькою компанією, вона є посередником щодо товарів для української компанії, а усі дії щодо митного оформлення експорту та імпорту товарів здійснювалися вказаною українською компанією.
Листом Департаменту боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил від 21.09.21 №20/20-02-01/7.7/3276 Закарпатською митницею була отримана відповідь угорських митних органів щодо поставок товарів на адресу ТзОВ «Океан Маркет».
При цьому, відповідно до протоколу про порушення митних правил, митним органам Угорщини, при вивезенні товару з території Євросоюзу в ньому зазначено не 142, а 20 товарних позицій товарів, а їх загальна вартість становить не 42 733,2435 доларів США, що на день подання митної декларації, за курсом Національного банку України, становить 1 195 124,89 грн., а 86 027,925 доларів США, що на день подання митної декларації, за курсом Національного банку України, становить 2 405 951,58 грн.
Судом апеляційної інстанції досліджені наявні у справі докази на предмет належності, допустимості та достатності, та встановлено, що при митному оформленні товару декларантом подані товаросупровідні документи, які не містили розбіжностей, ознак підробки, у них зазначені всі відомості, що підтверджують фактичну вартість товарів.
Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 подав митному органу документи з необхідними реквізитами для ідентифікації товару, а саме: ІМ 40 ДЕ UA305160/2021/011564 від 16.02.2021 року та товаросупровідні документи, а саме: книжку Carnet TIR ХТ83502208, CMR 20210208 від 08.02.2021 року, комерційний рахунок-фактуру №02 від 04.02.2021 року, пакувальний лист до рахунку-фактури № 02 від 04.02.2021 року, контракт №020920 від 02.09.2020 року, довіреність від 15.02.2021 року видану ТзОВ «Океан Маркет» гр. ОСОБА_4 (паспорт № НОМЕР_2 ).
Після здійснення митного контролю та оформлення на митному посту «Мукачево», товар випущено у вільний обіг.
Згідно з матеріалами справи поставка товарів: «одяг, взуття, вироби для пакування, головні убори, окуляри, вироби з пластмас, інструменти…» на адресу ТОВ «Океан Маркет» здійснено на виконання умов контракту від 02 вересня 2020 року №020920, укладеного між компанією «EMPOLLIUM TRADE LTD», Словаччина (Продавець) та ТОВ «Океан Маркет», Україна (Покупець), - копія якого міститься в матеріалах справи.
Відповідно до пункту 1.2. контракту Продавець продає, а Покупець купує Товар (товари народного вжитку) згідно з інвойсами до Контракту на кожну поставку.
Водночас, пунктом 2.1. контракту передбачено, що вид, кількість, ціна і вартість Товару узгоджується сторонами і вказуються в комерційних інвойсах до контракту.
Також пунктом 3.1. контракту визначено, що загальна сума цього контракту складається із сум комерційних інвойсів, виставлених компанією-продавцем на ім`я компанії-покупця.
Відповідно до пункту 6.2. контракту, конкретні терміни і умови поставки кожної партії товару узгоджуються сторонами додатково і відображаються в інвойсах.
Відповідно до вказаних умов, комерційні інвойси за кожну партію товарів виставлялись саме продавцем цих товарів, а саме: інвойс від 04.02.2021 № 02 із вартістю товарів 42 733, 24 дол. США виставлений компанією «EMPOLLIUM TRADE LTD», Словаччина.
Згідно з матеріалами справи, перевезення товарів здійснювалось на підставі міжнародної автомобільної накладної (CMR) від 08.02.2021 № 20210208.
Відповідно до відомостей, зазначених у міжнародній автотранспортній накладній (CMR), перевізнику товарів, для здійснення перевезення передано інвойс від 04.02.2021 № 02, виставлений компанією «EMPOLLIUM TRADE LTD» (Словаччина).
На виконання вимог пункту 3.4 Розділу ІІІ Порядку виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень, затвердженим наказом Міністерства фінансів № 1066 від 09.10.2012 та пункту 1 частини першої статті 335 Митного кодексу України, саме перевізником зазначений інвойс від 04.02.2021 № 02 із вартістю товарів у сумі 42 733,24 доларів США, виставлений компанією «EMPOLLIUM TRADE LTD» (Словаччина), був наданий митному органу митниці, як підстави для переміщення через митний кордон України.
Відповідно до пункту 6.2. контракту конкретні терміни і умови поставки кожної партії товару узгоджуються сторонами додатково і відображаються в інвойсах. При цьому зазначено, що поставка товару здійснюється, згідно з Інкотермс 2000.
З інвойсу від 04.02.2021 № 02 вбачається, що поставка партії товарів здійснюється на умовах поставки DAP MARIUPOL.
Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги і те, що 01 січня 2000 року, Міжнародною торговою палатою прийняті «Інкотермс Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати», редакція 2000 року (далі - Інкотермс), які набрали чинності 01 січня 2000 року.
Відповідно до правил Інкотермс, термін «Інкотермс», означає, що продавець доставить товар названому ним перевізнику. Крім цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Це означає, що покупець бере на себе всі ризики і будь-які додаткові витрати після доставки в такий спосіб товару.
Отже, враховуючи положення правил Інкотермс 2000, та положення контракту, а також інформацію, яка вказана в інвойсі, місцевим судом правильно встановлено, що документи, які були подані для митного оформлення (пропуску) товарів на митну територію України, видані продавцем товарів компанією «EMPOLLIUM TRADE LTD», і що ТОВ «Океан Маркет», є покупцем товару, отже ОСОБА_1 будь-яких дій щодо складення, підписання товаросупровідних, комерційних документів, документів, пов`язаних із експортом товарів та їх перевезенням, не вчиняв та не зобов`язаний був такі вчиняти. Доказів на спростування вказаних висновків суду представником митного органу не надано ані в суді першої інстанції, ані під час розгляду апеляційної скарги.
При оцінці доводів апеляційної скарги, апеляційний суд бере до уваги і те, що у матеріалах справи немає документів (експортних декларацій, рахунків, контрактів, листів), які можуть спростувати вартість товару, яка вказана в інвойсі 04.02.2021 № 02 та контракті №020920 від 02.09.2020, такі митним органом не додано ні під час розгляду справи у місцевому суді, не долучено і до апеляційної скарги. Митним органом не спростована вказана в інвойсі та у митній декларації, вартість переміщуваного товару у розмірі 42 733,24 доларів США та представником митного органу не доведено, що вартість переміщуваного товару є іншою, ніж вищевказана.
Посилаючись на інформацію в листах, одержаних у відповідь на направлені запити до Словацьких та Угорських митних органів, апелянт вказує, що товаросупровідні документи, які були подані митним органам суміжних країн є відмінними ніж ті, які були подані митним органам України.
Апеляційний суд констатує, що цього явно недостатньо для того, щоб зробити висновок про те, що задекларовані митним органом України відомості щодо переміщення товарів були нетотожними (у тому числі щодо назви, найменування, кількості, вартості, ваги тощо).
Апеляційний суд також звертає увагу на те, що відповідно до приписів ст.54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.
Відповідно до положень ч.2 ст.54, ст.ст.57,58 МК України основний метод контролю правильності визначення митної вартості товарів, який здійснюється митним органом, - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п.2 ч.1ст.57 МК, як то: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом.
Митним органом жодного із зазначених методів з метою перевірки достовірності відомостей щодо вартості товарів, застосовано не було, рішення про коригування заявленої митної вартості, що передбачено статтею 55 МК України, не приймалося, і товари випущено у вільний обіг.
Таким чином наявні і об`єктивні сумніви у винуватості ОСОБА_1 , вказані місцевим судом в оскаржуваній постанові, апелянтом не спростовані, отже в силу презумпції невинуватості вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушенні, передбачених ст.472, ч.1 ст.483 МК України, у цій справі належними, достатніми і достовірними доказами, не доведена.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 лютого 2023 року залишити без змін.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу в.о. заступника начальника В. Козюберди залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 лютого 2023 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В. Фазикош