Житомирський апеляційний суд
Справа №291/602/23 Головуючий у 1-й інст. Митюк О. В.
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі: захисника Мороза Сергія Олександровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката Мороза Сергія Олександровича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Ружинського районного суду Житомирської області від 18 травня 2023 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Ружинського районного суду Житомирської області від 18 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 03.05.2023 о 17 год 40 хв на автодорозі Кременець Біла Церква, керував транспортним засобом Mercedes Sprinter, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу «Drager Alkotest 6820». Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Мороз С.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не врахував ту обставину, що тестування особи здійснювалось повторно, про що зазначають у відеозаписі самі працівники поліції. Зокрема, за результатами першого тестування стану сп`яніння у особи не було виявлено. Також, суд не взяв до уваги свідчення ОСОБА_1 про те, що у день складення протоколу останній алкоголю не вживав. Під час поїдки він вживав соки, у зв`язку з чим прилад міг вказати на наявність в організмі алкоголю, про що вказує п.3.1.1 Інструкції з експлуатації вимірювального пристрою «Drager Alkotest 6820», яка додана до апеляційної скарги. Також зазначив, що 03.05.2023 о 20:03 ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння, результат якого показав 0.00 проміле, про що свідчить відповідна довідка.

Окрім того, звертає увагу суду, що відповідно до зазначеної Інструкції Розділ 10 «Технічні дані» вказує на можливість помилки зазначених газоаналізаторів, похибка може становити 0,02 проміле, а тому, з урахуванням похибки, показники могли становити 0,19 проміле, що являється допустимою нормою відповідно до Розділу 2 п.7 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння» від 09.11.2015 №1452/735.

Разом із апеляційною скаргою подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт посилається на те, що справу, в порушення вимог ч.1 ст. 268 КУпАП, розглянуто без участі ОСОБА_1 , який не був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи. Повідомлення його підзахисного за допомогою мобільного додатку «Вайбер» не є належним, оскільки ОСОБА_1 не користується вказаним додатком. Окрім того, встановлення даного додатку не передбачена жодним нормативно-правовим актом. Також вказав, що суд скористався лише однією спробою щодо виклику особи до суду, хоча доступні ще два: надіслання повістки та виклик за допомогою телефонного дзвінка. Зокрема зазначив, що копію оскаржуваної постановив отримав лише 30.05.2023.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.

Як на докази винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на: протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №078914 від 03.05.2023; результат тестування на алкоголь №316 від 03.05.2023; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до Ружинського ЦРЛ; відеозапис обставин події.

Вказані докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного проступку, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи із наступного.

Так, суд першої інстанції не перевірив і не надав оцінки правомірності зупинки водія ОСОБА_1 . Зокрема, матеріали справи не містять документального підтвердження правомірності такої зупинки, а сам факт повідомлення невідомою особою поліцейським про вживання ОСОБА_1 спиртних напоїв не зафіксовано жодним чином.

Інших причин зупинки матеріали справи також не містять, тому, в силу правового принципу «плодів зіпсованого дерева» є підставою вважати всі наступні дії поліцейських та здобуті у справі дані, в тому числі процедура огляду водія, неправомірними.

Окрім того, з відео вбачається, що поліцейський пропонує ОСОБА_1 повторно пройти огляд на стан сп`яніння. На запитання останнього, де попередній результат тесту, який показав негативний результат, надана відповідь немає.

Таким чином, належні, допустимі та достовірні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення в матеріалах справи відсутні.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, викладені в оскарженій постанові висновки щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

За вище викладених обставин, апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Всі сумніви щодо доведеності вини порушника тлумачяться на його користь, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відомості не підтверджуються належними доказами у справі, а тому протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку також не можна визнати доказом вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції з ухваленням нової постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

постановив:

Клопотання адвоката Мороза Сергія Олександровича про поновлення строку задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Ружинського районного суду Житомирської області від 18 травня 2023 року.

Апеляційну скаргу адвоката Мороза Сергія Олександровича, діючого в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Ружинського районного суду Житомирської області від 18 травня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: О.М. Галацевич