Справа № 462/4579/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 червня 2023 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Палюх Н.М., розглянувши матеріали справи, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 , будучи громадянином України, 12.06.2023 о 21.15 годпри проходженні прикордонного контролю на виїзд з України під час перевірки документів у пасажирів потягу №715 «Київ-Львів-Перемишль» в міжнародному пункті контролю «Львів» через державний кордон, на території Залізничного району м.Львова, пред`явив на паспортний контроль закордонний паспорт громадянина Республіки Польща серії НОМЕР_1 від 25.10.2022, виданий на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В результаті додаткового вивчення питання наявності законних підстав для перетину державного кордону України встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 від 22.09.2017, тому наявність громадянства Республіки Польща у громадянина України ОСОБА_1 є порушенням у відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про громадянство України», чим порушив вимоги ст.2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в?їзду в Україну громадян України» та п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету міністрів України №57 від 27.01.1995 року, та вчинив спробу перетинання державного кордону України без відповідних документів в умовах воєнного стану.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак подав заяву про розгляд адміністративної справи без його участі.

Ч. 2 ст. 204-1 КУпАП передбачено відповідальність за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідальність за ч.1 ст. 204-1 КУпАП настає за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Разом з тим, ст. 4 Конституції України проголошено, що в Україні існує єдине громадянство. Поняття єдиного громадянства визначається у ч.1 ст.2 Закону України від 18.01.2001 року №2235-ІІІ «Про громадянство України», як один із принципів законодавства України про громадянство. Якщо громадянин України набув громадянство іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Таким чином, в?їзд на територію України та виїзд з неї громадянами України за пред`явленням паспортів, виданих на ім?я громадян іноземної держави, суперечить вимогам ст.3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в?їзду в Україну громадян України», а тому за наявності підстав тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст.204-1 КУпАП.

З даного приводу слід зазначити, що об?єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчиненому групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою 204-1 КУпАП.

Так, відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в?їзд в Україну).

Статтею 3 даного Закону закріплено, що перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

Правила перетинання державного кордону України громадянами України, затверджені постановою Кабінету міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. Відповідно до п.2 Правил перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним із таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, в тому числі паспорт громадянина України.

Тому, виходячи із принципу єдиного громадянства, виїзд і в?їзд на територію України громадянами України за пред?явленням паспортів, виданих на ім?я громадян іноземної держави, суперечить ст.3 Закону України «Про порядок виїзду і в?їзду в Україну громадян України».

Встановивши правовий зв?язок фізичної особи з державою Україна, тобто належність особи, яка перетинає державний кордон в пункті пропуску за документом громадянина іноземної держави, до громадянства України, службові особи ДПСУ зобов?язані керуватись правовою нормою п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про громадянство України», якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Відповідна правова норма міститься в ч.1 ст.3 Європейської конвенції «Про громадянство» - кожна держава визначає у своєму законодавстві, хто є її громадянами. На сьогодні наявність за громадянином України подвійного громадянства не визнається.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що у його діях наявні ознаки правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП, тобто незаконне перетинання державного кордону України повторно протягом року, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 284080 від 12 червня 2023 року, рапортом інспектора прикордонної служби та рапортом старшого інспектора групи адміністративно-юрисдикційної діяльності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) від 12.06.2023, довідкою-витягом з підсистеми «Ризик» ГАІС ПК «Гарт-1» від 12.06.2023, копією паспорта громадянина України ОСОБА_1 та копією паспорта громадянина Республіки Польща ОСОБА_1 , письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 12.06.2023.

Розглянувши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, оскільки він 21.04.2023 притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного правопорушення, те, що обставини, які обтяжують та пом`якшують відповідальність відсутні, тому покарання йому слід призначити в межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення, у виді штрафу.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно із п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму працездатних осіб.

Керуючись статтями 40-1, 204-1, 221, 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 536,80 грн. судового збору в дохід держави.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: