Справа № 450/678/23 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 33/811/619/23 Доповідач в 2-й інстанції: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Стельмаха І.О.,

при секретарі Гудимі Л.М.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисника-адвоката Ганича І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та захисника Ганича І.М. на постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 квітня 2023 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 квітня 2023 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн з конфіскацією тварини «Німецька вівчарка» чепрачного окрасу, стать кобель, кличка «Тузік».

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 536 грн 80 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 30.01.2023 о 03:00 год. у АДРЕСА_1 , допустив самовільне вигулювання собаки породи «Німецька вівчарка» чепрачного окрасу, стать кобель, кличка «Тузік», без намордника, внаслідок чого собака вкусила ОСОБА_2 , заподіявши останній шкоду її фізичному здоров`ю та пошкодила майно.

На постанову судді Олійник Ю.Р., його захисник Ганич І.М. подали апеляційні скарги, в яких просять постанову судді скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог покликаються на те, що протокол складено з порушеннями, не вказано місце його складання, а сам протокол складено через 10 днів після адміністративного правопорушення; до складання протоколу не була залучена потерпіла ОСОБА_2 ; у протоколі не вказано жодного свідка.

В порушення вимог статті 256 КУпАП, у протоколі не зазначено об`єктивну сторону правопорушення, стаття 154 КУпАЛ є бланкетною, але протокол не містить жодного посилання на Правила утримання домашніх тварин, не зазначено який саме пункт Правил утримання домашніх тварин прийнятих Чишківською об`єднаною територіальною громадою, порушив ОСОБА_1 , і такі не додано до протоколу, що позбавляє можливості прийняти об`єктивне рішення по справі.

Звертають увагу на те, що потерпіла ОСОБА_2 будучи допитаною у суді 1-ї інстанції не змогла впізнати собаку, яка її вкусила.

Також зазначають, що відповідно до письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 вона вночі близько 03:00 год. поверталась від своєї подруги і по дорозі на неї напав собака та вкусив її за гомілки і стегно, у зв`язку з чим вона вранці звернулась в лікарню «Святого Луки» у м. Львові, вул. Навроцького, 23.

Проте, у поясненнях не зазначено обставини, які характеризують подію адміністративного правопорушення, а саме: коли (дата), ким (ПІП правопорушника), де (конкретне місце -, якою (опис) собакою, за яких обставин їй було завдано укусів цією собакою, ким і чим це підтверджується (свідки, фотографії, відеозаписи камер спостереження, аудіо-відеозаписи камери мобільного телефона і т.д.). Тобто пояснення потерпілої ОСОБА_2 повністю спростовують і суперечать обставинам викладеним у протоколі щодо спричинення потерпілій укусів 30.01.2023 на АДРЕСА_1 , собакою породи «Німецька вівчарка» під час вигулу її ОСОБА_3 близько 03:00 год.

Зазначають, що лікарсько-консультативний висновок лікаря ортопеда-травматолога ОСОБА_4 від 30.01.2023 є неналежним і недопустимим доказом у справі, оскільки такий вид доказів не передбачений ст. 251 КУпАП, а доказом законом визначений тільки висновок судово-медичного експерта. Встановлений лікарем діагноз «Укус собаки» не підтверджений іншими, крім лікаря джерелами та медичними дослідженнями, та не зафіксований засобами фото-відео фіксації з прив`язкою до масштабу, що унеможливлює визначення навіть виду собаки.

Висновок лікаря ортопеда-травматолога в тій частині, що «укус неспровокований на вул. Шептицьких у с. Чишки Пустомитівського району» є безпідставним через те, що не існує офіційно зареєстрованої науково-медичної методики, яка б дозволяла шляхом зовнішнього огляду вирізнити спровокований чи неспровокований укус собаки, а кваліфікація лікаря ортопеда-травматолога не дозволяє йому робити висновки щодо обставин, які викликали спричинення потерпілій укусів собакою, і тим більше, визначити місце, де цей укус був завданий.

Звертають увагу на те, що суддею першої інстанції не враховано наданих ними доказів на підтвердження невинуватості ОСОБА_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 , його захисник Ганич І.М. апеляційні скарги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі. ОСОБА_1 додатково пояснив, що потерпіла не змогла впізнати собаку, яка її вкусила, була 03:00 год. ночі, на вулиці не було освітлення, тому твердження потерпілої, що це була саме його собака вважає безпідставним, крім того на вулиці є інші собаки такої породи.

Захисник Ганич І.М. крім доводів зазначених в апеляційній скарзі просив закрити провадження у справі на підставі ст. 38 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , виступ захисника Ганича І.М. на підтримку апеляційних скарг, перевіривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно з приписами ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якими доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вказаних вимог закону суддя першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , дотримався у повному обсязі.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи й підтверджується доказами у справі, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 134459 від 09.02.2023 (а.с. 1);

протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 01.02.2023 зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_2 просила прийняти міри до ОСОБА_1 жителя АДРЕСА_1 , який 30.01.2023 о 03:00 год. допустив самовільне вигулювання свого собаки породи вівчарка, внаслідок чого його собака завдала їй тілесних ушкоджень (покусала), порвала одяг (а.с. 2-3);

письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 01.02.2023 відповідно до яких о 03:00 год. ночі 30.11.2023, вона поверталась від подруги, зненацька вибіг собака і одразу почав її кусати за ноги, вона відбивалась поясом від пальта і старалась по швидше відійти від собаки. В цей час господар кликав собаку, собака продовжувала нападати, собака не відреагувала, що її кличе господар, а продовжувала кусати, внаслідок чого вона отримала множині відкриті рани обох гомілок. Коли собака відійшла, вона пішла додому, де обробила рани, а зранку близько 11:00 год. звернулась до лікаря (а.с. 6);

письмовими поясненнями ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (а.с. 4-5);

консультативним висновком спеціаліста від 30.01.2023 зі змісту якого вбачається, що за результатами обстеження ОСОБА_2 виявлено укус собаки, множинні відкриті рани обох гомілок в в/з та в/з лівого стегна (а.с. 7).

Частиною 3 ст. 154 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, за утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в невідведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях), що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», дозволяється утримувати домашніх тварин у вільному вигулі на ізольованій території, добре огородженій території (в ізольованому приміщенні) на прив`язі або без неї.

Відповідно до частини 1 статті 1187 ЦК України собаки віднесені до джерел підвищеної небезпеки.

З врахуванням встановлених обставин та вищевказаних положень закону, ОСОБА_1 допустив порушення правил утримання домашніх тварин, а саме не забезпечив утримання собаки на ізольованій території, допустив її самовільний вигул, в результаті чого собака покусала ОСОБА_2 , що спричинило заподіяння шкоди її здоров`ю, що є складовою адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 154 КУпАП.

ОСОБА_1 реалізувавши своє право на утримання собаки, повинен був неухильно дотримуватись правил утримання тварин, передбачати ймовірні наслідки та вживати невідкладних заходів щодо їх відвернення.

Той факт, що собака вибігла з території подвір`я ОСОБА_1 та покусала потерпілу ОСОБА_2 , підтверджує лише те, що останній порушив правила утримання собак, допустив її самовільний вигул, не вжив заходів щодо забезпечення безпеки оточуючих людей, зокрема потерпілої ОСОБА_2 .

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 утримував собаку у АДРЕСА_1 , при цьому не забезпечив безпеку людей, допустив самовільний вигул собаки, внаслідок чого собака заподіяла шкоду здоров`ю потерпілій ОСОБА_2 покусавши її.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про відсутність доказів того, що саме собака ОСОБА_1 напала та покусала потерпілу, оскільки таке спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

Зокрема апеляційний суд враховує пояснення потерпілої ОСОБА_2 надані нею в суді першої інстанції, про те що 30.01.2023 о 03:00 год. поверталася додому від подруги. Раптово вибіг собака породи «німецька вівчарка», чепрачного окрасу, який належить їх сусіду ОСОБА_1 , і почав її кусати. Вона відбивалася від тварини. У неї склалося враження, що хтось кликав собаку, напевно господар, однак вона в цьому не впевнена. Після того як вона відбилась від собаки, то остання забігла на подвір`я ОСОБА_1 , а саме: пролізла через шпарину під воротами. Вдома, вона обробила рани та цього ж дня звернулася за лікарською допомогою в лікарню «Святого Луки», де отримала відповідне лікування та рекомендації на амбулаторне лікування. Собаки їх сусіда ОСОБА_1 неодноразово нападають та кусають людей, за що його притягали до відповідальності. Однак, собак досі не вилучили, в результаті чого, його собака покусала її.

Апеляційний суд також враховує наявний у матеріалах справи збір підписів про вжиття заходів щодо неналежного утримання собак (2- вівчарок) ОСОБА_7 , який підписало 47 жителів с. Чишки Львівського району (а.с. 23-24).

Крім того апеляційний суд звертає увагу на те, що у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 вказав, що у нього є дві собаки він їх утримує належно та зіслався на наявні у матеріалах справи фотографії (а.с. 10 -11 зворот) та пояснив, що собаки перебувають на прив`язі біля дверей гаража, сплять в середині гаражу, двері він не зачиняє, собачої будки в них немає, харчуються із будівельної тачки, так як їдять багато і так для нього зручно, також дає собакам воду.

Однак проаналізувавши пояснення ОСОБА_1 та наявні у матеріалах справи фотографії, апеляційний суд ставить під сумнів належне утримання ОСОБА_1 собак, оскільки з наявних фотографій вбачається, що такі мають неналежні умови утримання, оскільки відсутнє обладнане місце, для собак де вони сплять, наявна лише розстелена солома, не зважаючи на те, що на дворі була зима та враховуючи температурний показник та наявність відкритих дверей гаражу.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол складено за відсутності потерпілої та не вказано жодного свідка, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки приписи ст. 256 КУпАП не вимагають обов`язкової присутності потерпілої під час складання протоколу, натомість вказують на необхідність зазначення лише відомостей про потерпілого та свідків, якщо такі є.

Враховуючи, що свідки правопорушення у даній справі відсутні, в уповноваженої особи на складання протоколу не виникало обов`язку зазначати відомості про них.

Натомість уповноваженою особою на виконання вимог ст. 256 КУпАП зазначено відомості про потерпілу та долучено її пояснення.

Доводи апеляційної скарги про те, що у письмових поясненнях потерпілої ОСОБА_2 не зазначено обставин, які характеризують подію адміністративного правопорушення і такі суперечать обставинам викладеним у протоколі, апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки працівником поліції при складані протоколу відносно ОСОБА_1 враховано письмові пояснення ОСОБА_2 , а також відомості зазначені нею у протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію щодо обставин події, та особи причетної до вчинення адміністративного правопорушення, і такі були враховані під час складання протоколу.

Щодо клопотання захисника Ганича І.М. про закриття провадження у справі на підставі ст. 38 КУпАП, апеляційний суд зазначає, що суддею першої інстанції адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 в межах строку, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Не заслуговують на увагу і апеляційні доводи ОСОБА_1 та захисник Ганича І.М. про порушення строків складання протоколу.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За змістом положень ст. 254 КУпАП, строк для складання адміністративного протоколу починає свій відлік після того, як в посадової особи, уповноваженої складати протокол, буде достатньо фактичних даних для висновку про наявність в діях чи бездіяльності особи винуватості у вчиненні правопорушення, наявності всіх достатніх даних для заповнення та складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто після виконання всіх необхідних процесуальних дій та отримання доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 01.02.2023 із заявою ОСОБА_2 щодо неналежного утримання ОСОБА_1 собаки породи «Німецька вівчарка», яка покусала її о 03:00 год. 30.01.2022, звернулась 01.02.2023 (а.с. 2-3).

Пояснення в ОСОБА_1 з приводу подій, які мали місце о 03:00 год. 30.01.2023 на АДРЕСА_1 було отримано 09.02.2023.

Відтак очевидно, що відібравши лише пояснення у потерпілої ОСОБА_2 01.02.2023 таких очевидно не було достатньо для прийняття рішення про складення протоколу відносно ОСОБА_1 (власника собаки) без попереднього відібрання пояснень у нього самого.

Отже, очевидно, що для отримання пояснень не лише у потерпілого, але і особи причетної до вчинення адміністративного правопорушення для складання протоколу потрібен певний час і тільки після отриманням посадовою особою, уповноваженої складати протокол достатніх даних для заповнення та складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також вжиття заходів для виклику особи для надання пояснень, такий протокол стосовно ОСОБА_1 було складено.

Інше тлумачення процесуальних строків складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачених ст. 254 КУпАП унеможливило б досягнення завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення, якими є, зокрема охорона прав і свобод громадян, власності, запобігання правопорушенням, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Апеляційним судом встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами статей 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн, в дохід держави з конфіскацією собаки «Німецька вівчарка» чепрачного окрасу, стать кобель, кличка «Тузік» накладене відповідно до санкції ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Щодо додаткового стягнення у виді конфіскації собаки породи «Німецька вівчарка», то відповідно до положень статті 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Встановлюючи додаткове покарання у виді конфіскації тварини за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, законодавець переслідує мету превенції запобігти вчиненню нових правопорушень, оскільки утримання собаки, яка є джерелом підвищеної небезпеки, здатне в майбутньому повторно заподіяти шкоду здоров`ю інших людей.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком, викладеним в постанові судді першої інстанції, про неможливість подальшого утримання ОСОБА_1 собаки та необхідність її конфіскації.

Отже, доводи, наведені захисником та ОСОБА_1 в апеляційних скаргах, цілком спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а інших відомостей, які б могли вплинути на постановлення іншого рішення по справі, апеляційні скарги не містять.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Апеляційні скарги не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційних скарг і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 квітня 2023 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційні скарги ОСОБА_1 , захисника Ганича І.М.- без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах