Дата документу Справа № 317/2443/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №317/2443/22 Головуючий в 1 інст. Каряка Д.О.
Провадження №33/807/305/23 Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В.,за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - адвоката Ємця А.Ю., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою захисника останнього - адвоката Ємця А.Ю. на постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 29 листопада 2022року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 коп. в дохід держави.

Згідно з постановою суду, 11 жовтня 2022 р. о 14 год. 00 хв. в с.Біленьке, вул.Озерна, б.90, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 211440, н/з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, почервоніння очей). Від проходження медичного огляду на місці зупинки за допомогою приладу Алкотест «Драгер», або прослідувати до медичного закладу для встановлення ступеня алкогольного сп`яніння категорично відмовився під відеозапис. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Ємець А.Ю. просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі, окрім того допитати свідка ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ОСОБА_1 11 жовтня 2022 року не керував автомобілем марки ВАЗ 211440. Зазначеним автомобілем керувала його цивільна дружина - ОСОБА_2 , яку необхідно викликати у судове засідання у якості свідка, також в той день в автомобілі знаходились пасажири - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Сторона захисту зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази щодо відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, акту про відсторонення водія від управління транспортним засобом не надали.

Також працівником поліції не було вилучено посвідчення водія, про що також зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

В матеріалах справи відсутні в повному обсязі докази, що підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме те, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом і був зупинений працівниками поліції в процесі руху.

Матеріали справи також не містять належних та допустимих доказів, що підтверджують факт порушення водієм правил дорожнього руху і як наслідок його законну зупинку.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані щодо номера бодікамери, на яку було здійснено аудіо та відео фіксацію.

Сторона захисту вказує, що працівник поліції включив бодікамеру під час бесіди з ОСОБА_1 вже після зупинки транспортного засобу, хоча повинен був ввімкнути камеру до його зупинки, чим зафіксувати момент вчинення правопорушення.

Окрім того, на відеозаписі відсутні дані щодо номера бодікамери, початку та кінця запису, а також не зазначена особа, яка вела запис. Так само в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані щодо доручення відеозапису до протоколу. Таким чином, даний відеозапис не може розцінюватись як доказ у справі.

В справі наявні 2 рапорти працівників поліції, який також не може вважатися належним і допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки працівники поліції є зацікавленими особами.

Крім того, ОСОБА_1 не була надана копія протоколу про адміністративне правопорушення.

Заявлене захисником-адвокатом Ємцем А.Ю. клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_1 у розгляді справи участі не брав, згідно з матеріалами справи, повістка про дату та час судового засідання повернулась із вказівкою «адресат відсутній за вказаною адресою», копію постанови суду ОСОБА_1 не отримував, 16 лютого 2023 року захисником-адвокатом Ємцем А.Ю. подане клопотання про ознайомлення з матеріали справи, 21 лютого 2023 року захисник ознайомився з матеріалами справи, що підтверджується підписом захисника, та вже 27 лютого 2023 року останнім подано апеляційну скаргу, тобто зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не убачається. Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

Заслухавши пояснення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) - адвоката Ємця А.Ю., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Суд дійшов правильного висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена відомостями, що містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №106379 від 11 жовтня 2022 року, згідно з яким, 11 жовтня 2022 р. о 14 год. 00 хв. в с.Біленьке, вул.Озерна, б.90, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 211440, н/з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, почервоніння очей). Від проходження медичного огляду на місці зупинки за допомогою приладу Алкотест «Драгер», або прослідувати до медичного закладу для встановлення ступеня алкогольного сп`яніння категорично відмовився під відеозапис. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП;

- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова та ходьба, тремтіння пальців рук. Огляд ОСОБА_1 за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6810 не проводився у зв`язку із відмовою;

- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11 жовтня 2022 року;

- у довідці з бази даних підсистем «Адмінпрактика» про те, що гр. ОСОБА_1 повторності за ст.130 КУпАП не має. Посвідчення водія НОМЕР_2 від 17 грудня 2019 року;

- відеозаписом події.

Вказані докази узгоджуються з відомостями, викладеними:

в рапорті оператора 102, згідно з яким, останній доповідає, що 11 жовтня 2022 року ним отримано заяву та зареєстровано ЄО за №697 від 11 жовтня 2022 року як порушення: Порушення правил дорожнього руху. В результаті опрацювання вказаної інформації встановлено наступне: 11 жовтня 2022 року о 14:18 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що зупинено автомобіль ВАЗ 211440, д/н НОМЕР_1 з водієм, який мав ознаки алкогольного сп`яніння;

в рапорті стрільця 1 відділення молодшого сержанта ОСОБА_5 , згідно з яким, останній доповідає, що 11 жовтня 2022 року близько 14:00 години під час несення служби у добовому наряді на бойовому чергуванні спільно з сержантом поліції Сорокіним О.Л. було виявлено гр. ОСОБА_1 , який керував автомобілем ВАЗ 211440 червоного кольору, д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`янінням. Після чого останні викликали працівників поліції;

в рапорті поліцейського СРПП ВП №6 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області капрала поліції, згідно з яким, останній доповідає, що 11 жовтня 2022 року під час несення служби у добовому наряді разом з інспектором СРПП ВП №6 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Бідняком І.Є. на службовий планшетний пристрій надійшов виклик: порушення ПДР за адресою: АДРЕСА_2 . Прибувши на місце виклику, було встановлено, що військові затримали водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котрий керував автомобілем ВАЗ 211440, д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, нечітка мова та ходьба. Водій категорично відмовився від проходження медичного огляду у спеціалізованому медичному закладі. На водія ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол серії ААД №106379 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є допустимими.

У судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 участі не брав.

При апеляційному розгляді захисник-адвокат Ємець А.Ю. навів доводи, які є аналогічними тим, що містяться в апеляційній скарзі.

За клопотанням сторони захисту в ході апеляційного розгляду справи було допитано свідка ОСОБА_2 , яка пояснила, що ОСОБА_1 є її цивільним чоловіком. 11 жовтня 2022 року за кермом транспортного засобу була весь час вона. Коли вона зупинила автомобіль, вони вирішили пофотографуватись біля води. Підішли військові та побачили, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння. Військові подумали, що оскільки машина належить ОСОБА_1 , то відповідно і він керував. Свідки, які знаходились в автомобілі, підтверджували та пояснювали працівникам поліції, що саме вона ( ОСОБА_2 ) перебувала за кермом. Поліція не зупиняла транспортний засіб, викликали поліцію вже військові. Крім того, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду. Йому навіть не пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. В автомобілі ще знаходилось шість осіб з дитиною. ОСОБА_2 повідомила, що в її присутності працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння. При оформлення адміністративного матеріалу остання була присутня протягом всього часу. Недозволених методів з боку військових та працівників поліції не було.

За клопотанням сторони захисту в ході апеляційного розгляду справи було допитано свідка ОСОБА_3 , який пояснив, що ОСОБА_1 є його напарником, вони разом працювали, мають дружні стосунки. 10 жовтня 2022 року у ОСОБА_3 був день народження. Того дня разом з сім`єю вони приїхали в гості до ОСОБА_1 , посиділи та поїхали на рибалку. За кермом автомобіля була ОСОБА_6 . В автомобіль сіла сім`я ОСОБА_3 . ОСОБА_7 за кермо не сідав. Доїхавши до посадки, ОСОБА_1 вийшов, підібрав колоду, щоб туди заїхати. Тільки ОСОБА_1 сів за кермо, одразу до транспортного засобу підійшли військові, почали казати, що туди їхати неможливо. Далі військові направили в с.Біленьке, щоб поліція приїхала. Потім приїхала поліція. Подивились, що машина під арештом, та почали розбиратись. Драгер ОСОБА_1 не давали так він не був за кермом. Поліція нікому не пропонувала пройти огляд. Поліцію викликали військові. ОСОБА_3 завжди знаходився поруч з ОСОБА_1 . Коли складали протокол, він не був присутній та нічого не підписував. Того дня ОСОБА_1 вживав алкоголь зранку, але за кермо не сідав. Коли чекали працівників поліції, ОСОБА_1 нічого не вживав. Ніякого тиску з боку військових та працівників поліції на ОСОБА_1 не було.

Суд апеляційної інстанції до показань свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ставиться критично оскільки вказані показання суперечать матеріалам справи та не підтверджуються будь-якими іншими доказами. Вказані особи є зацікавленими у сприятливому для ОСОБА_1 вирішенні справи.

На думку апеляційного суду, доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника-адвоката Ємця А.Ю., та заявлені стороною захисту при апеляційному розгляді, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо відсутності доказів того, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом і був зупинений працівниками поліції в процесі руху, не є слушними.

Так, з відеозапису, доданого до протоколу, убачається, що при оформленні адміністративного матеріалу ОСОБА_1 не тільки не заперечував факт керування транспортним засобом ВАЗ 211440, д.н.з. НОМЕР_1 , а навпаки цей факт підтверджував та казав, що вжив алкогольні напої коли очікував поліцейську машину. На запитання, хто його зупинив, ОСОБА_1 повідомив, що його зупинили військові, та вказав місце зупинки, протокол про адміністративне правопорушення підписаний останнім без жодних зауважень.

Сумнівів про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 211440, д.н.з. НОМЕР_1 на час його зупинки, у суду апеляційної інстанції немає.

Те, що в подальшому в ході спілкування з працівниками поліції водій ОСОБА_1 почав заперечувати факт керування транспортним засобом та виказував про те, що транспортним засобом керувала його дружина, висновків суду не спростовує, оскільки вказана версія свого підтвердження не знайшла та не є переконливою.

Об`єктивних даних про те, що транспортним засобом керував не ОСОБА_1 , а інша особа, в матеріалах справи немає.

В свою чергу, у працівників поліції були обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом знаходився у стані алкогольного сп`яніння, оскільки у останнього були виявлені ознаки такого сп`яніння. Тому ОСОБА_1 і було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, від чого він відмовився.

Статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 (в подальшому Інструкція), згідно з якими, водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Наведене дає підстави стверджувати, що у ході провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, яке полягає у відмові водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність у такої особи ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

Як зазначено вище, в цьому випадку ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Недоліки, на які вказує сторона захисту, а саме на відсутність в матеріалах справи доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, не є суттєвими та не вказують на безпідставність складання протоколу.

Даних про те, що після оформлення адміністративного матеріалу ОСОБА_1 дозволено керувати автомобілем, в матеріалах справи немає.

Посилання сторони захисту на те, що посвідчення водія у ОСОБА_1 не вилучалось, не спростовує висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення.

Стосовно доводів сторони захисту про те, що відеозапис є сумнівним доказом, слід зазначити таке.

Право поліцейського на фото та відео фіксування за допомогою технічних приладів і технічних засобів закріплено у Законі України «Про Національну поліцію»(ст.31) та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999.

З самого відеозапису є очевидним, що цей запис здійснювався працівниками поліції, які оформлювали адміністративний матеріал.

Ніким не заперечується того факту, що події за участю ОСОБА_1 , що зафіксовані вищевказаним відеозаписом, мали місце, та відносяться саме до цієї справи.

Більш того, вказаний відеозапис не є єдиним доказом у справі, цей запис узгоджується з іншими доказами, на які послався суд в своїй постанові.

Те, що відеозапис події не містить відомостей щодо номера бодікамери, початку та кінця запису, а також те, що в матеріалах справи не зазначена, особа яка вела запис, само по собі не тягне за собою визнання цього запису недопустимим доказом.

Відомостей про те, що відео фіксація здійснювалась за допомогою недозволеного технічного засобу чи з порушенням вимог закону, в матеріалах справи немає.

Те, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані щодо номеру бодікамери, на яку було здійснено аудіо та відео фіксацію, не спростовує факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме - відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу так і в медичному закладі.

Порушень з боку поліцейських, які б тягли за собою визнання доказів недопустимими, не вбачається.

З приводу доводів сторони захисту про те, що рапорт інспектора поліції не є доказом, оскільки складений зацікавленою особою, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Вина ОСОБА_1 підтверджується перш за все вищевказаними відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, акту огляду, направлення на огляд ОСОБА_1 та відеозаписом події.

В свою чергу, відомості з вищевказаних рапортів повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що матеріали справи також не містять належних та допустимих доказів, що підтверджують факт порушення водієм правил дорожнього руху і як наслідок його законну зупинку, апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказаними доказами підтверджується, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений за порушення Правил дорожнього руху.

Будь-яких клопотань щодо виклику працівників поліції або витребування будь-якої інформації на підтвердження доводів апеляційної скарги, стороною захисту, не було заявлено.

Не погоджується суд апеляційної інстанції з посиланням сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не була надана копія протоколу про адміністративне правопорушення, з огляду на те, що вказані доводи не підтверджується матеріалами справи.

Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, передбачені законом, та суттєвих недоліків не має. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу, а тому доводи сторони захисту про протилежне суперечить фактичним обставинам справи.

Як зазначено вище, у протоколі міститься підпис самого ОСОБА_1 без жодних зауважень.

Даних про те, що останній оспорював відомості, зазначені у протоколі, в установленому законом порядку, в матеріалах справи немає.

З будь-якими скаргами на дії працівників поліції у встановленому законом порядку ОСОБА_1 не звертався.

При дослідженні матеріалів справи, в т.ч. при перегляді відеозапису, порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу захисника-адвоката Ємця А.Ю. залишити без задоволення.

Постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 29 листопада 2022 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева