ПОСТАНОВА

Справа № 137/235/23

28 червня 2023 р. 3/137/125/23 смт. Літин

Суддя Літинського районного суду Вінницької області Верещинська Я.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , інспектора батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Гончарука Є.С., інспектора батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Войцещука О.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління патрульної поліції у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

01.01.2023 року о 21год 00хв на АД М-30, 365км, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Nissan X-TRAIL д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за місцем зупинки.

ОСОБА_1 в судовому засіданні не погодився з обставинами, зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення. Зокрема посилався на те, що згідно з протоколом його обвинувачують у вчиненні адміністративного правопорушення 01.01.2023 року саме на 365км автодороги М-30 в с. Лукашівка Вінницького району Вінницької області. Натомість до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено жодних доказів щодо підтвердження місця вчинення правопорушення конкретно на 365км автодороги М-30 в с. Лукашівка Вінницького району Вінницької області. Крім того, зазначив, що не надано доказів порушення ним ПДР України, за які його слід було зупинити, хоча посилання на порушення міститься у рапорті поліцейського від 01.01.2023 року. Відтак, на думку ОСОБА_1 , вимоги працівників поліції він не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами, що узгоджується із практикою судів вищих інстанцій. Відтак вважає, що присутні прямі порушення положення ст.251 КУпАП та п.15 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, а тому провадження у справі підлягає закриттю. Звернув увагу на те, що відеозаписи, які міститься в матеріалах справи, не містять всіх необхідних обставин для кваліфікації дій, зокрема: не зафіксовано факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 ; не зафіксовано виконання поліцейським будь-якої з вимог про зупинку транспортного засобу, які передбачені пунктом 8.9 Постанови КМУ "Про Правила дорожнього руху" № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Свої пояснення ОСОБА_1 також виклав у клопотанні про закриття провадження у справі та доповненні до клопотання, які приєднано до матеріалів справи. Крім того, зазначив, що місцем події є польова дорога на с. Іскриню, яка не є трасою М-30. Також зазначив, що поліцейськими не подавались жодні належні сигнали для зупинки його авто, проблискові маячки на авто не були увімкнені. Відзначив, що він самостійно зупинив авто біля поліцейських, оскільки, вже під`їхавши, побачив як відбивалось світло його фар від розпізнавальних знаків службового автомобіля та поліцейських біля нього, який крикнув, щоб він зупинився.

Допитаний інспектор батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_2 , в судовому засіданні пояснив, що 01.01.2023 він із колегою в ході візуального спостереження за дорожнім рухом побачили чоловіка, який керував автомобілем Nissan X-TRAIL, та під`їжджаючи до них почав пересідати місцями із жінкою. Зупинивши автомобіль, подаючи сигнал рукою, було виявлено, що водій вже сидів на передньому пасажирському сидінні, а пасажирка на водійському. В ході розмови водій ОСОБА_1 пояснив, що мав намір їхати лише до центральної дороги, а далі мала сісти за кермо жінка. Після виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння, останньому було запропоновано пройти огляд, на що той погодився, складено протокол та відсторонено водія від керування транспортним засобом. Пояснив, що точної причини зупинки автомобіля не пам`ятає в силу значного проміжку часу від події, однак припустив, що зупинка здійснювалась з метою перевірки авто (превентивних заходів поліції) та неналежної роботи зовнішніх світлових приладів автомобіля. Зазначив, що автомобіль було зупинено на другорядній дорозі за близько 200м від траси М-30 та у протоколі зроблено прив`язку до вказаної траси з метою ідентифікації місця вчинення правопорушення. Також, зазначено найближчий населений пункт с. Лукашівка, який розташований на трасі М-30, та вказано найближчий кілометр траси. При цьому, вказав на можливість їх екіпажу патрулювання по всій території Вінницької області, при цьому їх маршрутний лист та жодний нормативно-правовий акт не забороняють їм здійснювати свою діяльність поза межами вказаної траси, тим паче, за 200м від неї.

Інспектор батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області старший лейтенант поліції Войцещук О.А. в судовому засіданні пояснив, що 01.01.2023 року о 21год 00хв на другорядній дорозі біля АД М-30, 365км, ним було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , який намагався помінятись місцями із пасажиркою авто. Звернув увагу на те, що сигнал про зупинку транспортного засобу він подав рукою, що передбачено вимогами законодавства. Причину зупинки автомобіля він не пам`ятає в силу специфіки своєї роботи та тривалого відрізку часу від події, однак вказав, що це було «класичне» порушення, за яке навіть не складались матеріали. Далі водій зізнався у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та пройшов огляд на стан сп`яніння, про що складено протокол. Пояснив, що інспектори УПП у Вінницькій області можуть здійснювати патрулювання по всій території області, а маршрутним листом екіпажі лише розподіляються по своїх напрямках, що відрізняється від устрою, який раніше був у міліції. Зазначив, що місце події у протоколі зазначено з прив`язкою до 365км траси М-30 та найближчого населеного пункту, розташованого на трасі.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху».

Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, відповідно до пункту 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів цієї справи, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, будучи водієм, у вказаній дорожній обстановці, вимог наведених вище Правил дорожнього руху України не дотримався, так як його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у розумінні наведених вище приписів ст.245, 251-252 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами, в їх сукупності, зокрема такими:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №544147 від 01.01.2023, котрий складений 01.01.2023 о 21год 25хв у чіткій відповідності з вимогами ст.256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення Правил дорожнього руху України;

- квитанцією приладу ALCOTEST 6810 ARZD 0892 від 01.01.2023 о 21:03 год. із результатом 0.89‰;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, у якому зазначено, що огляд проведений у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд проведено за допомогою ALCOTEST прилад №0892, результат огляду на стан сп`яніння 0.89‰ Одночасно, у акті мітиться підпис ОСОБА_1 про те, що він із результатом згоден;

- відеозаписом з службового відеореєстратора та нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у Вінницькій області, котрі здійснювали оформлення вчиненого особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та вказує на факт порушення водієм указаних правил в 2.9.«а» Правил дорожнього руху України. Суддя звертає увагу, що такий відеозапис із нагрудного відеореєстратора працівника поліції, є доказом, котрий може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху України, про що констатовано у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.11.2018 року у справі №678/991/17, адміністративне провадження № К/9901/6128/18;

- довідкою, виданою старшим інспектором ВАП Т.Гамарник, якою підтверджується, що ОСОБА_1 21.04.2021 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_3 , протягом поточного року до адміністративної відповідальності за порушення ПДР передбачених ст.130 КУпАП не притягувався.

Беручи до уваги вищевикладене, суддя вважає, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки останній, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, перебував у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив пункт 2.9. «а» Правил дорожнього руху України. Адже, у рішенні від 29.06.2007 року по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom, заяви № 15809/02 і 25624/02), Європейським Судом з прав людини постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Посилання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про те, що не зафіксовано керування ним транспортним засобом та не зафіксовано будь якої вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, оцінюються судом критично з огляду на наступне.

На дослідженому в судовому засіданні відеозаписі з реєстратора патрульного автомобіля та бодікамер поліцейських чітко видно як ОСОБА_1 та пасажирка транспортного засобу пояснюють, що ОСОБА_1 їхав із села по другорядній дорозі та мав намір доїхати до траси, а далі мала сісти за кермо жінка, яка на відеозаписі підтверджувала слова ОСОБА_1 . Жодним чином під час зупинки та оформлення протоколу ОСОБА_1 не заперечував факту керування ним транспортним засобом, а лише намагався уникнути відповідальності шляхом досягнення домовленості з поліцейськими. Вказані обставини також підтверджуються наданими в судовому засіданні поясненнями поліцейських, які складали протокол, в тому числі, на підставі власного візуального спостереження.

Крім того, суд враховує висновок Верховного Суду викладений у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 де вказано, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Так, для підтвердження порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, відповідно до ст. 251 КУпАП, протоколу додано, зокрема, вищевказаний відеозапис події.

Разом з тим, згідно підпункту «а» п.8.9. Правил дорожнього руху України вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою, в тому числі, руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки.

На вищевказаному відеозаписі із автомобільного реєстратора видно як поліцейський йшов від службового автомобіля на зустріч попутному транспортному засобу, який зупиняється.

Водночас, на відеозаписі із відео реєстратора, який був встановлений в автомобілі ОСОБА_1 та наданий ним у клопотанні про закриття провадження у справі, що розташований за посиланням: https://www.youtube.com/watch?v=BbKgPos3bxg, видно як поліцейським подано останньому сигнал про зупинку рукою, тримаючи у ній ввімкнений ліхтарик, оскільки була темна пора доби.

Крім цього, доводи ОСОБА_1 щодо незаконної та безпідставної зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції не беруться судом до уваги у зв`язку з тим, що з огляду на правовий аналіз норм ПДР України, незгода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, такий обов`язок прямо передбачений п.2.5 ПДР та не пов`язаний з причиною зупинки транспортного засобу.

Разом із тим, встановити причину зупинки транспортного засобу не представилось можливим в силу тривалого проміжку часу від події до надання пояснень поліцейськими в судовому засіданні.

Суд зазначає, що у випадку не згоди особи з причинами зупинки працівниками поліції - вона має можливість, відповідно до п.п. «д» п.2.14 ПДР України оскаржити дії поліцейського у встановленому законом порядку, чого ОСОБА_1 зроблено не було.

Відсутність доказів щодо наявності підстав зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не спростовує факту вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 щодо не підтвердження місця вчинення правопорушення на 365км автодороги М-30 в с. Лукашівка Вінницького району Вінницької області та незаконності перебування патрульних на місці складення протоколу не беруться судом до уваги, оскільки вважаються судом необґрунтованими та такими, що не впливають на наявність в його діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Варто зазначити, що витребувані судом супроводжуючі документи патрулювання 01.01.2023 року наряду «Юнкер-1010» Управління патрульної поліції у Вінницькій області (інспектори ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) свідчать про розставлення сил та засобів роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області на трасі М-30 та не містять вказівки, яка обмежує діяльність поліцейських поза межами вказаної траси. Відеозапис з реєстратора та роздруківка сервісу Google Maps, надані ОСОБА_1 , вказують на дійсне місце події на другорядній дорозі, яка прилягає до М-30. Однак, поліцейські у судовому засіданні чітко пояснили до чого прив`язувались координати, зазначені у протоколі. До того, ж подія сталась за кілька сотень метрів від місця вказаного у протоколі, і ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечив вказану подію.

При накладені адміністративного стягнення, на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує обставини, визначені у ст. 33 КУпАП, та не вбачає, у розумінні ст. 34-35 цього Кодексу обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність останнього, у зв`язку з чим, враховуючи характер та суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у межах санкції, визначеної у ч.1 ст.130 КУпАП, - у виді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, особою, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, розмір судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

При цьому, у матеріалах справи відсутні будь-які дані, котрі б підтверджували звільнення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, від сплати судового збору, а тому, з огляду на викладене, із ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить 536,80(п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок)грн.

Керуючись ст.33, 40-1, 130, 266, 283, 284, 285 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави Україна судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить 536,80(п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок)грн.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: Верещинська Я. С.