ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2023 Справа №607/3479/23

провадження № 3/607/1610/2023

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Кунець Н.Р., за участю: секретаря судового засідання Ковбасюк М.В, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Ізай Р.О., потерпілого ОСОБА_2 , законного представника потерпілого ОСОБА_3 , адвоката законного представника потерпілого Притули О.Б. розглянувши матеріали, що надійшли з Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , фізичної особи-підприємця,

за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

24.02.2023 на розгляд Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП).

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №548932 від 20 лютого 2023 року, зазначено, що 20.02.2023 встановлено, що ОСОБА_1 починаючи з грудня 2017 року вчиняє відносно свого сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домашнє насильство психологічного характеру, а саме помістив дитину у середовище, де повністю обмежив її від спілкування із матір`ю ОСОБА_3 , всіма іншими рідними (дідусь, бабуся, тітка) та нав`язує синові про маму та рідних власну думку, яка негативно вплинула на формування у ОСОБА_4 сприйняття образу сім`ї та рідної матері, чим порушив вимоги п.14 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Дії ОСОБА_1 посадовою особою органу Національної поліції кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, вчинення ним адміністративного правопорушення заперечив та зазначив, що не вчиняв дій зазначених у протоколі, зокрема жодним чином не обмежував сина від спілкування з мамою, бабусею, тіткою чи дідусем, а також жодного разу у присутності він сина не висловився негативно про його маму, а навпаки пояснює синові, що їх стосунки з мамою, жодним чином не повинні впливати на його стосунки з мамою. Також зазначив, що син має мобільний телефон та ключі від помешкання та у будь-який момент може спілкуватися з мамою, однак дитина не бажає цього робити, оскільки відчуває образу на маму через її ставлення до дитини.

Захисник Ізай Р.О. в судовому засіданні просила закрити провадження у даній справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

Опитаний у присутності дитячого психолога ОСОБА_5 , неповнолітній ОСОБА_4 , у судовому засіданні повідомив, що проживає з батьком в м.Тернополі. У минулому він їздив з мамою в Іспанію, де мама залишала його на бабу та діда, а часто лише на діда з яким він сидів вдома цілий день. Мама била його та купляла іграшки, що він не казав про це татові. Зазначив, що коли батьки проживали разом, іноді виникали сварки через розкидані речі у житлі. Потім батьки розлучилися, та мама від них пішла, вони її запрошували в парк на машинки, але вона не хотіла йти з ними. Коли він бачився з мамою на одинці то просив її повернутися, однак цього не сталося. Тато привозив та залишав його спілкуватися з мамою, однак таке спілкування на його думку було токсичне. Мати при зустрічах з ним не цікавиться його думками, бажаннями та потребами, а лише критикувала та принижувала його батька. Також мама при зустрічах критикує його зовнішній вигляд, та, що він не модно одягається, що набрав зайвої ваги. До своєї матері відчуває негативні емоції та не хоче її бачити. Таке ставлення в нього виникло через те, що мама покинула його. Крім того, він відчуває образу на маму оскільки вона не надала йому дозвіл на виїзд закордон для участі у спортивних змаганнях, хоча він її про це довго просив. Також мама влаштовує сцени та скандали на його тренуваннях. З батьком в нього склалися дружні відносини, він у всьому його підтримує та допомагає. Він відвідує школу, займається у спортивних секція, батько по можливості привозить та забирає його, однак не завжди. Батько піклується про його успішність, допомагає у навчанні. Крім того, ОСОБА_4 пояснив, що батько не забороняє йому спілкуватися з мамою чи іншими родичами, а навпаки каже, що потрібно виконувати рішення суду, яким визначено побачення з мамою. Також неповнолітній ОСОБА_4 зазначив, що має мобільний телефон та має можливість у будь-який час подзвонити мамі, однак не має бажання. З бабусею, тіткою він не спілкується оскільки вони живуть за кордоном. З дідусем ОСОБА_6 він не спілкується, оскільки він підтримує його маму ОСОБА_3 , однак не цікавиться його почуттями та бажаннями. На запитання психолога чи ОСОБА_4 може змінити свою думку про матір, дитина відповіла, що може при умові, якщо мама зміниться і буде краще ставитися до нього та батька (не буде принижувати, вести себе агресивно, тощо).

Законний представник потерпілого ОСОБА_4 - ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 перешкоджає її спілкуванню з сином ОСОБА_7 , в порушення прав та інтересів дитини, обов`язків щодо участі у вихованні сина та нав`язує синові про маму та рідних власну негативну думку. При цьому, вона переконана, що дитині вказана ситуація спричинила сильну психологічну травму, і що попри всі негативні установки щодо неї, які сину нав`язує його батько ОСОБА_1 , син хоче з нею спілкуватися як раніше. Додатково зазначила, що таке негативне ставлення у дитини до неї виникло одразу, як тільки вона та ОСОБА_1 почали жити окремо та причиною цього є дії ОСОБА_1 . Просила визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні інкриміновано правопорушення та притягнути його до адміністративної відповідальності.

Адвокат законного представника потерпілого ОСОБА_3 ОСОБА_8 в ході судового розгляду зазначила, що зібраними у справі доказами повністю підтверджується обставини зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного характеру відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 .

Представник Управління сім`ї молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради Хоркава К.І. в судовому засіданні зазначила, що в 2020 році ОСОБА_3 звернулася до служби у справах дітей з метою встановлення графіку побачень з сином ОСОБА_7 та такий графік був встановлений. В 2022 було рішення суду про встановлення графіку побачення дитини з мамою. Нею було проведено бесіду з ОСОБА_9 та було встановлено що у дитини є образа на матір.Арсен повідомив, що мама при зустрічах з`ясовує стосунки, не дає дозвіл поїхати на спортивні змагання, не дає йому грошей, та попросила повернути її подарунки. Також зазначила, що хлопчик відкритий, розумний, про батька каже тільки хороше.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду повідомила, що вона є державним виконавцем та на її виконанні перебуває виконавчий лист Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про встановлення графіку участі ОСОБА_3 у вихованні дитини сина ОСОБА_7 . У порядку виконання рішення суду побачення мають відбуватися згідно графіку у визначені дні у місцях культурно-розважального характеру, або за місцем проживання матері за вибором дитини. Боржником за цим виконавчим листом є ОСОБА_1 , на якого покладено обов`язок повідомити державного виконавця про місце де буде відбуватися зустріч сина з мамою. Арсен приходив на відповідне місце зустрічі, повідомляв, що не хоче бачитися з мамою та розвертався і йшов. Тато не був присутній. Іноді побачення не відбуваються як з вини боржника так і через життєвих обставин стягувача.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду повідомив, що він є сусідом ОСОБА_1 та бачив, що ОСОБА_12 приходила до помешкання ОСОБА_1 та хотіла бачити сина ОСОБА_7 , однак її ніхто не впускав. Арсен має ключі від вхідної хвіртки, однак спілкувався з мамою на відстані. Арсена знає давно часто бачить, як він йде до школи чи повертається.

Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши зміст протоколу про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд дійшов такого висновку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У контексті рішення Європейського суду з прав людини «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд звертає увагу, що до адміністративної відповідальності можливо притягти особу лише у разі наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи те діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він криє в собі: а) об`єкт; б) об`єктивну сторону; в) суб`єкт; г) суб`єктивну сторону.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, полягає у вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП суб`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини та наявністю прямого умислу правопорушника на спричинення страждань потерпілій стороні.

Згідно вказаної норми закону обов`язковим елементом об`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне вчинення домашнього насильства.

Виходячи з пункту 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07 грудня 2017 року N 2229-VIII, під домашнім насильством слід розуміти діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ч. 1 ст. 1 вказаного закону визначено, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином психічне насильство має проявлятися з боку насильника по відношенню до потерпілої особи з метою пригнічення волі останньої, для демонстрації сили та зверхності кривдника над потерпілою.

Також, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від ВАВ №548932 від 20 лютого 2023 року, ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення з грудня 2017 року відносно свого сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домашнього насильства психологічного характеру, а саме те, що він помістив дитину у середовище, де повністю обмежив його від спілкування із матір`ю ОСОБА_3 , всіма іншими рідними (дідусь, бабуся, тітка) та нав`язує синові про маму та рідних власну думку, яка негативно вплинула на формування у ОСОБА_4 сприйняття образу сім`ї та рідної матері.

На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ознаками ч.1 ст.173-2 КУпАП, окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №548932 від 20 лютого 2023 року, до матеріалів справи долучено:

-заяву ОСОБА_3 від 10.01.2023 про вчинення домашнього (психологічного) насилля, згідно якої її колишній чоловік ОСОБА_1 вчиняє відносно неї та їхнього неповнолітнього сина психологічне насилля, яке полягає у негативному впливі ОСОБА_1 на формування у дитини сприйняття образу сім`ї та шанобливе відношення до обох батьків. ОСОБА_1 постійно перешкоджає їй у спілкуванні і зустрічам з сином, на постійній основі демонструє зневажливу поведінку стосовно неї: ображає її у присутності сина, використовуючи при цьому ненормативну лексику. Таким чином, батько уже тривалий час психологічно травмує, позбавляючи нормального спілкування їз нею та вселяючи йому думку про аморальні та недостойні вчинки, які начебто нею вчиняються, штучно витісняючи її з життя сина. Тому, вважає що дитині небезпечно залишатися із батьком.

-постанову Тернопільського апеляційного суду від 29.07.2022 у справі №607/12756/20 провадження №22-ц/817/657/22, якою рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 травня 2022 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким ким позовну заяву ОСОБА_13 до ОСОБА_14 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Виконавчий комітет Тернопільської міської ради в особі Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, про встановлення порядку участі у виховані дитини задоволено частково. Встановлено наступний графік участі ОСОБА_13 у вихованні дитини сина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 : Систематичні побачення: 1) у робочі дні: у кожен вівторок та четвер, з 18 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; 2) у вихідні дні: у кожну I та III суботу, а також II та IV неділю місяця, з 16 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв.; 3) побачення повинні відбуватися в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей на території м.Тернополя, або за місце проживання матері по АДРЕСА_2 за вибором дитини; 4) 1/2 частину канікул, з можливістю проводити відпочинок за межами України, за згодою батька, в передбаченому Законом порядку; 5) за допомогою засобів відеозв`язку (Скайп (Skype), Вайбер (Viber) тощо) та телефонного зв`язку, щодня, в будь-який час за бажанням дитини. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено;

-виконавчий лист виданий 30 серпня 2022 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області на підставі постанови Тернопільського апеляційного суду від 29.07.2022 за позовом ОСОБА_13 до ОСОБА_14 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Виконавчий комітет Тернопільської міської ради в особі Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, про встановлення порядку участі у виховані дитини;

-акти державного виконавця за вересень 2022 року, 6 грудня 2022 та 8 грудня 2022 року;

-заяви ОСОБА_1 адресовані головному державному виконавцю Гнатюк Н.В., з повідомлення, де буде відбуватися зустріч сина ОСОБА_4 із ОСОБА_3 ;

-скріншоти переписки в соціальних мережах;

-письмові пояснення ОСОБА_1 від 23.01.2023, в яких останній пояснив, що від шлюбу із ОСОБА_3 , в них є син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З приводу побачено із матір`ю вказав, що син не хотів бачитись із матір`ю, проте на його прохання ходив на зустрічі. В грудні 2022 Арсен ходив на зустрічі із матір`ю, проте вона приблизно тиждень не приходила на побачення. Стверджує,що він не може змусити сина, попри його волю, і бажання змусити ходити на побачення із матір`ю;

-письмові пояснення ОСОБА_3 від 07.02.2023, в яких остання пояснила, що 06.02.2023 о 16.00 год. в Тернопільському районному відділі поліції, була зустріч між нею та сином ОСОБА_4 , в присутності психолога. В ході бесіди,психолог намагалась з`ясувати причину, чому син не хоче з нею бачитись, а також намагалась з`ясувати чи є тиск і насилля з боку батька. В ході бесіди були питання різного типу і було видно, що ОСОБА_7 говорить виключно раніше вивченими словами і фразами, які йшли від батька. Стало зрозуміло,що ОСОБА_7 налаштований проти неї батьком. Тому, вважає що це є домашнє насильство зі сторони батька на сина;

-рапорт ст.ДОП СДОП ВП ПП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Токар О. від 14.02.2023, згідно якого з метою з`ясування чи мають наслідки психологічного впливу батька ОСОБА_16 відносно сина ОСОБА_4 , яке негативно вплинуло на формування у дитини образу сім`ї та рідної матері, та чи мало місце обмеження дитини від близьких родичів, а саме від рідної тітки - хрещеної матері гр. ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 14.02.2023р. о 16:23 год., зі службового кабінету, який розташований в м. Тернопіль, вул. Майдан Привокзальний, 1 ним було здійснено телефонний дзвінок через месенджер «WhatsApp» на м.т. НОМЕР_1 . Під час розмови він представився та пояснив суть звернення. ОСОБА_17 було попереджено про те, що ведеться відеофіксація дзвінка. ОСОБА_17 під час розмови представилась, назвавши свої повні анкетні дані та місце перебування, вказала, що вона наразі проживає в Сполучених Штатах Америки. Під час бесіди було встановлено, що ОСОБА_17 спільно з племінником ОСОБА_4 гарно проводили час, розважались, вона стабільно приїжджала по 3-4 рази на рік в гості до сестри та ОСОБА_7 , спілкувались по телефону, по скайпу, загалом були добрі щасливі стосунки між тіткою та племінником, але коли ОСОБА_1 та ОСОБА_3 припинили спільно жити, тобто з грудня 2017 року стосунки між ОСОБА_7 та ОСОБА_17 стали гіршими та зайшли до того, що будь-яке спілкування, зустрічі припинились взагалі. ОСОБА_18 забороняв ОСОБА_7 спілкуватись з нею, з мамою, з бабусею. Арсен був категорично налаштований проти своєї мами ОСОБА_19 , бабусі ОСОБА_20 , тітки ОСОБА_21 та дідуся ОСОБА_22 . ОСОБА_17 вважає, що саме гр. ОСОБА_23 негативно психологічно впливав на Арсена, а саме забороняв йому спілкуватись з мамою та всіма її рідними, нав`язував Арсенові власну думку про те, що мама та її рідні «погані». Окрім цього, ОСОБА_17 зазначила, що коли вона добре проводила час з ОСОБА_7 , то в неї є спільні щасливі фотографії, які вона надала та вони долучені до матеріалів справи. Розмова записана на боді камеру, файли розмови записано на оптичний диск, який долучено до матеріалів справи;

-рапорт ст.ДОП СДОП ВП ПП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Токар О. від 14.02.2023, згідно якого з метою з`ясування чи мають наслідки психологічного впливу батька ОСОБА_24 відносно сина ОСОБА_4 , яке негативно вплинуло на формування у дитини образу сім`ї та рідної матері, та чи мало місце обмеження дитини від близьких родичів, а саме від бабусі гр. ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 14.02.2023 р. о 16:42 год., зі службового кабінету, який розташований в м. Тернопіль, вул. Майдан Привокзальний, 1 мною було здійснено телефонний дзвінок через месенджер «WhatsApp» на м.т. НОМЕР_2 . Під час розмови він представився та пояснив суть звернення. ОСОБА_25 було попереджено про те, що ведеться відео фіксація дзвінка. ОСОБА_25 під час розмови представилась, назвавши свої повні анкетні дані та місце перебування, вказала, що вона наразі перебуває в Іспанії. Під час бесіди було встановлено, що ОСОБА_25 спільно зі своєю донькою ОСОБА_3 та онуком ОСОБА_4 гарно проводили час, розважались. Арсен не одноразово приїзжав до бабусі в Іспанію, спілкувались по телефону, по скайпу, загалом були добрі щасливі стосунки між онуком та бабусею, але коли ОСОБА_1 та ОСОБА_3 припинили спільно жити, тобто з грудня 2017 року стосунки між ОСОБА_7 та ОСОБА_25 стали гіршими та зайшли до того, що будь-яке спілкування, зустрічі припинились взагалі. Арсен був категорично налаштований проти своєї мами ОСОБА_19 , бабусі ОСОБА_20 , тітки ОСОБА_21 та дідуся ОСОБА_22 . ОСОБА_25 вважає, що саме гр. ОСОБА_23 негативно психологічно впливав на ОСОБА_7 , а саме забороняв йому спілкуватись з мамою та всіма її рідними, нав`язував Арсенові власну думку про те, що мама та її рідні «погані». Окрім цього ОСОБА_25 зазначила, що коли вона добре проводила час з ОСОБА_7 , то в неї є спільні щасливі фотографії, які вона надала та вони долучені до матеріалів справи. Розмова записана на боді камеру, файли розмови записано на оптичний диск, який долучено до матеріалів справи;

-письмові пояснення ОСОБА_6 від 20.02.2023,в яких останній пояснив, що являється дідусем ОСОБА_4 та живе за однією адресою із сином ОСОБА_26 та онуком ОСОБА_7 , але у окремому будиночку. З народження онука, він як дідусь приймав активну участь у його вихованні. Але на разі онука ОСОБА_7 , ніби підмінили, він з того моменту відколи почалися суди між ОСОБА_27 та ОСОБА_26 , перестав взагалі з ним говорити, не реагує на нього, не має бажання з ним проводити час,бо йому все це забороняє (на його думку) ОСОБА_18 . На його думку, зі сторони ОСОБА_28 на сина ОСОБА_7 з 2017 року йде психологічний вплив, внаслідок якого, ОСОБА_7 не спілкується з рідними і бачить в них негатив;

-рапорт ст.ДОП СДОП ВП ПП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Токар О. від 20.02.2023, згідно якого з метою з`ясування чи мають наслідки психологічного впливу батька ОСОБА_24 відносно сина ОСОБА_4 , яке негативно вплинуло на формування у дитини образу сім`ї та рідної матері, та чи мало місце обмеження дитини від близьких родичів, а саме від дідуся ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який проживає в АДРЕСА_1 , 20.02.2023 р. було опитано гр. ОСОБА_29 у службовому кабінеті, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 . Опитування фіксувалось на службову боді камеру. В ході опитування гр. ОСОБА_30 вказав, що його син ОСОБА_23 на його думку негативно впливає на онука ОСОБА_31 , внаслідок чого ОСОБА_7 перестав спілкуватись із дідусем, проводити з ним спільно час. ОСОБА_30 вказав, що коли він добре проводив час з ОСОБА_32 , то в нього є щасливі фотографії, які він надав до матеріалів справи;

-оптичний диск, на якому записані відеофайли зі службової боді-камери підчас опитування гр. ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , через телефонний дзвінок через месенджер «WhatsApp» на м.т. НОМЕР_2 ; гр. ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , через телефонний дзвінок через месенджер «WhatsApp» на м.т. НОМЕР_1 ; гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

-письмові пояснення ОСОБА_1 від 20.02.2023, в яких останній пояснив, що ОСОБА_12 за весь час їхнього спільного проживання, виховувала сина формально, а саме вона брала ОСОБА_7 з собою для розваг спільних, а насправді залишала його самого, а сама йшла і робила собі косметичні послуги, займалась своїми особистими справами. Вона ОСОБА_7 віддала в дитячий садочок, коли йому було півтора року, тільки для того щоб в неї був час займатися собою, гуляти, вести розпусний вид життя. Коли ОСОБА_7 підріс, він почав цікавитись минулим і запитував у нього про минуле, про маму і звісно він йому не брехав та говорив правду про ОСОБА_33 . Окрім того, ОСОБА_12 прославила сина на весь Тернопіль, оскільки тягала його по всіх службах та судах. Стверджує, що він не налаштовував сина проти матері, він сам прийняв таке рішення;

-письмові пояснення ОСОБА_34 від 21.02.2023 в яких остання пояснила, що працює в службі у справах дітей. Вперше до її відділу надійшли матеріали про родину ОСОБА_35 , ОСОБА_28 і ОСОБА_4 у жовтні 2019 року, а саме з суду надійшли матеріали у цивільній справі за заявою ОСОБА_3 про визначення місця проживання її сина ОСОБА_7 з нею. 09.10.2019 на виконкомі було розглянуто це питання, та ОСОБА_36 за ухвалою суду було відмовлено в тому,щоб син жив з нею, оскільки у ОСОБА_3 не було довідки про доходи (що є обов`язковим в такій категорії справ) на засіданні комісії ОСОБА_7 сказав, що він бажає проживати з батьком, мама спілкується з ним по телефону. Після цього, ОСОБА_12 звернулася до служби про встановлення порядку участі матері у вихованні дитини. Дане питання винесено на розгляд комісії, на якому затверджено Порядок побачень №52 від 29.01.2020. На засіданні комісії, ОСОБА_7 заперечив, щодо участі матері у його вихованні, проте він зазначив, що хоче повноцінну сім`ю. Після цього, ОСОБА_12 неодноразово зверталася до служби, оскільки не має змоги бачитись і проводити час із сином. На її думку, дуже негативно вплинула на стосунки між мамою і ОСОБА_7 , те що ОСОБА_12 через суд скасувала дозвіл виконавчого комітету для тимчасового виїзду Арсена з батьком за кордон для відпочинку і оздоровлення. Працівниками служби підчас спілкування з ОСОБА_7 , було встановлено що нього є образа на матір, оскільки мама вісім разів обіцяла повернутись в родину, але так і не повернулась. На її думку, в даній ситуації винуваті мама і батько, вирішити це питання повинні вони самостійно;

-USB накопичувач, на якому зафіксовані зустрічі ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Особа, що якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 надав суду Консультативний висновок спеціаліста від 23.03.2023 складеного дитячим психіатром ОСОБА_37 , дитячим психіатром, медичним психологом Левицьким Б.О. Нейроклініки «Меморія» ( ФОП ОСОБА_38 ), з якого вбачається, що згідно звернення з приводу клінічної та психологічної оцінки психічного стану підлітка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його адаптивних психологічних характеристик, оцінки внутрішньої травматизації, за результатами психодіагностичного інтерв`ю з ОСОБА_7 та заповнення останнім самостійно без присутності дослідників та батька короткої форми опитувальника дитячої травми та комплексного опитувальника травми був складений висновок спеціаліста ( встановлений діагноз): Розлади психіки та поведінки не спостерігається. Проблеми, пов`язані з сексуальним насиллям над дитиною з боку сторонньої особи. Неадекватна турбота і контроль з боку матері. Розпад сім`ї в результаті відокремлення чи розлучення. Надано рекомендації: Участь органів опіки та піклування з метою мінімізації впливу персональних мотивів батьків на психологічний стан підлітка та юридичного захисту його прав. Додатково нейродіагностика з метою визначення обставин, характеру та ступеню психологічної травматизації в зв`язку з пов`язані з сексуальним насиллям над дитиною з боку сторонньої особи, неадекватною турботою та контролем з боку матері, розпадом сім`ї в результаті відокремлення чи розлучення.

В судовому засіданні дитячий психіатр ОСОБА_38 пояснила, що повністю підтримує складений нею висновок та зауважила, що будь-яких конкретних обставин пов`язаних з сексуальним насиллям над дитиною з боку сторонньої особи ОСОБА_7 не повідомляв, висновок складений на основі відповідей дитини на запитання комплексного опитувальника травми.

Адвокат Притула О.Б., яка діє в інтересах законного представника потерпілого ОСОБА_4 - Костецької В.О. надала суду копії скріншотів переписки засобами зв`язку Вайбер (Viber) без зазначення їх дати, з яких вбачається неприязність стосунків між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та образливе спілкування дитини ОСОБА_4 з мамою ОСОБА_3 .

Крім того адвокатом Притула О.Б. надано відеозаписи спілкування дитини ОСОБА_4 з мамою ОСОБА_3 у присутності державного виконавця під час виконання рішення суду про встановлення графіку побачень. З вказаних відеозаписів убачається небажання дитини спілкуватися з мамою ОСОБА_3 . Також адвокатом надано відеозаписи неприязне спілкуванняОСОБА_1 та ОСОБА_3 біля помешкання ОСОБА_1 .

Неприязність стосунків між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 учасниками судового провадження не заперечувалося, як і той факт, що неповнолітня дитина ОСОБА_39 не бажає спілкуватися з мамою ОСОБА_3 .

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Обєднаних Націй 20 листопада 1959 року, містить принцип, згідно з яким малолітня дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості (п.6).

Відповідно до ст. 19 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року) держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину.

Разом з тим, до адміністративних матеріалів не долучено докази, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 з грудня 2017 року відносно свого сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домашнього насильства психологічного характеру, яке б полягало у поміщенні дитини у середовище, де повністю обмежив його від спілкування із матір`ю ОСОБА_3 , всіма іншими рідними (дідусь, бабуся, тітка) та нав`язування синові про маму та рідних власну думку, яка негативно вплинула на формування у ОСОБА_4 сприйняття образу сім`ї та рідної матері.

Допитані в судовому засіданні свідки не повідомили суду про викладені у протоколі обставини, що підлягають встановленню у даній справі.

Зібрані у справі докази не свідчать про те, що ОСОБА_1 вчинив умисні дії психологічного характеру, відносно свого сина ОСОБА_7 з метою пригнічення волі останнього, для демонстрації сили та зверхності кривдника над потерпілим.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів наявності наслідків психологічного насильства, зокрема, що дії ОСОБА_1 спричинили у ОСОБА_4 побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Крім того, суд зауважує, що неповнолітній ОСОБА_4 досяг чотирнадцятирічного віку та на даний час у нього вже сформована особиста думка про батька та матір, про ставлення до них. При цьому, в судовому засіданні, в присутності психолога, ОСОБА_4 пояснив, що до матері він відчуває негативні емоції, саме через поведінку матері, пояснивши при цьому, що батько жодним чином не впливає на його думку.

Водночас, суд критично оцінює фабулу протоколу про адміністративне правопорушення, в частині, що ОСОБА_1 помістив дитину у середовище, де повністю обмежив її від спілкування із матір`ю ОСОБА_3 , всіма іншими рідними (дідусь, бабуся, тітка), оскільки як встановлено судом, неповнолітній ОСОБА_4 має можливість вільно пересуватися куди йому необхідно, відвідує спортивні гуртки, ходить до школи та має можливість безперешкодно приходити і спілкуватися із матір`ю, проте сам цього не бажає, що ним було підтверджено в судовому засіданні.

Відтак доказів вчинення з грудня 2017 року відносно свого сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домашнього насильства психологічного характеру, під час розгляду цієї справи судом не здобуто.

Більше того суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки не містить інформації про місце вчинення правопорушення.

При цьому сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Таким чином посадовою особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення, до матеріалів справи не долучено належних, допустимих та достатніх доказів, які дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За змістом ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так само Європейський суд з прав людини неодноразово, зокрема, у справах «Кобець проти України» (рішення від 14.02.2008), «Берктай проти Туреччини» (рішення від 08.02.2001), «Леванте проти Латвії» (рішення від 07.11.2002) вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

При цьому судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, яка притягується до відповідальності, і лише в межах зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення, на підставі зібраних посадовою особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, доказів. Суд не має збирати з власної ініціативи докази, позаяк в протилежному випадку суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не може бути визнаний безстороннім.

З урахуванням викладеного судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які в їх сукупності та взаємозв`язку доводили б винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та наявність події та складу цього адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких підстав суд доходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом матеріалами справи, у зв`язку із чим провадження у даній справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим в порядку захисту прав дитини, враховуючи наданої у Консультативному висновку спеціаліста від 23.03.2023 складеного спеціалістами Нейроклініки «Меморія» (ФОП ОСОБА_38 ) рекомендації додаткової нейродіагностики з метою визначення обставин, характеру та ступеню психологічної травматизації в зв`язку з пов`язані з сексуальним насиллям над дитиною з боку сторонньої особи, суд вважає за необхідне зобов`язати Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради провести, за участі психолога, бесіду із неповнолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з приводу проблем пов`язаних із сексуальним насиллям над дитиною з боку сторонньої особи. У випадку встановлення обставин, пов`язаних із сексуальним насиллям над дитиною з боку сторонньої особи, направити відповідного змісту заяву в правоохоронні органи для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Керуючись ст. 7, 9, 40-1, 172-3, 245, 247, 251-252, 283-285, 287, 294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Зобов`язати Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради провести, за участі психолога, бесіду із неповнолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з приводу проблем пов`язаних із сексуальним насиллям над дитиною з боку сторонньої особи. У випадку встановлення обставин, пов`язаних із сексуальним насиллям над дитиною з боку сторонньої особи, направити відповідного змісту заяву в правоохоронні органи для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Постанову суду в частині зобов`язання Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради провести за участі психолога бесіду із неповнолітнім ОСОБА_4 направити до негайного виконання. Про виконання повідомити суду невідкладно.

СуддяН. Р. Кунець