Справа № 454/556/23 Головуючий у 1 інстанції: Струс Т.В.
Провадження № 33/811/673/23 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника - адвоката Спічака Михайла Любомировича, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну захисника - адвоката Спічака Михайла Любомировича, на постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 19 квітня 2023 року,

встановив:

цієї постановою, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 536 грн 80 коп. судового збору.

Відповідно до постанови, водій ОСОБА_1 , 08.02.2023 о 22 год 27 хв в порушення п. 2.9а Правил дорожнього руху, в с. Ванів на вул. Липнева, 9, Червоноградського району, керувала автомобілем марки «Вольцваген», р.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився із згоди водія за допомогою технічного приладу «Драгер», результат - 0,71%.

На вказану постанову захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Спічак М.Л. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі.

В обгрунтування вказує про те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням процесуальних норм та неправильним застосуванням норм матеріального права, судом не повно з`ясовано усі фактичні обставини справи та не досліджено і не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам.

Звертає увагу на відсутність факту керування ОСОБА_1 під час зупинки транспортного засобу.

Вказує, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 в медичному закладі не проводився, а огляд на стан сп`яніння, проведений працівником поліції біля автомобіля проведено з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, а саме те, що працівник поліції проводив огляд ОСОБА_1 попри те, що автомобілем фактично керував неповнолітній ОСОБА_2 , при цьому не назвав ознак сп`яніння, не роз`яснив порядок проходження огляду та застосування спеціального технічного засобу.

Зазначає, що в матеріалах справи та на відеозаписі відсутні дані, які б підтверджували факт вручення ОСОБА_1 направлення на освідування та роз`яснення прав, передбачених ст. 268 КУпАП, в тому числі право на захист.

Наголошує про те, що факт безпідставної зупинки автомобіля підтверджується і тим, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, не виносилась, а тому і подальші докази не можуть бути належними та допустимими.

Акцентує, що як слідує із Інструкції з експлуатації газоаналізатора "DRAGER Alkotest 6820" для кожного дослідження має використовуватися новий одноразовий мундштук, який повинен відкриватися та встановлюватися в алкотестер безпосередньо перед проведенням тестування. Проте на представленому відеозаписі, долученому до матеріалів справи вбачається, що перед проведенням тесту працівник поліції дістав запечатаний мундштук, однак переклав його в іншу руку, де зі слів ОСОБА_1 тримав вже розпечатаний мундштук, який заставив в прилад.

Підкреслює, що долучений до матеріалів справи відеозапис відображає лише вирізані працівниками поліції фрагменти подій з яких однозначно неможливо встановити хоча би ті фактичні дані, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежно.

Зазначає, що ОСОБА_1 не була відсторонена від керування транспортним засобом, про що свідчить відсутність в матеріалах справи відповідного документу встановленої форми, а саме, акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення складений з істотними порушеннями вимог ст. 256 КУпАП.

Зауважує, що в матеріалах справи відсутні свідки вчинення адміністративного правопорушення, відсутня відеозйомка зупинки автомобіля та оформлення матеріалів.

Наголошує, що направлені до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення не містили передбачених законом відеозаписів, з долученого відео не можливо встановити місце дату та час проведення відеозйомки, прилад на якому здійснено запис, особу яка його здійснювала, а також неможливо побачити обставини справи від початку до кінця, тобто з моменту зупинки автомобіля і до завершення оформлення матеріалів справи, а відтак неможливо належним чином оцінити обставини справи.

Також вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення, працівником поліції не зазначено посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис та особу яка його здійснювала.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , виступ захисника - адвоката Спічака М.Л., які підтримали подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові, зокрема даними наведеними у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 475016 від 08.02.2023 (а.с.1); акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результат огляду на стан сп`яніння: 0,71 ‰(а.с.2); результаті тестування за допомогою технічного пристрою «Drager» на стан сп`яніння, яким встановлено стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 - 0,71 ‰, який підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності без будь-яких заперечень чи застережень(а.с.3); направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції(а.с.4); письмових поясненнях ОСОБА_1 (а.с.5); рапорті інспектора СРПП ВП № 2 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Гірняка В. (а.с.6); відеозаписі події(а.с.9); які узгоджуються між собою та достовірність таких в судді апеляційного суду не викликає сумнівів.

З матеріалів справи вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, яким забезпечені працівники поліції, з дотриманням вимог Інструкції. Результат тесту, становив 0,71 ‰, що підтверджується також відповідною роздруківкою, яку ОСОБА_1 засвідчила підписом.

При апеляційному розгляді не встановлено, що ОСОБА_1 не погоджувалася з результатом приладу "Драгер", чи наполягала на проведенні освідування у медичному закладі, що спростовує доводи апеляційної скарги у цій частині.

Окрім цього, як вбачається з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до даних якого огляд ОСОБА_1 проводився за допомогою приладу "Alkotest Drager 6820", результат огляду на стан сп`яніння позитивний 0,71 ‰. У графі "з результатами згоден" наявний підпис ОСОБА_1 , що свідчить про згоду останньої з вказаним результатом (а.с.2).

Таким чином, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 в медичному закладі не проводився, а огляд на стан сп`яніння, проведений працівником поліції біля автомобіля проведено з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, оскільки, згідно з ч. 3 ст. 266 КУпАП, направленню до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан сп`яніння підлягає лише той водій, який відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або не згоден із його результатами, чого не було у даному випадку.

Щодо відеозапису події, про які зазначає апелянт у своїй апеляційній скарзі, слід зазначити наступне.

Інструкцією «Про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер» № 100 від 3 лютого 2016 року, за якими визначено, що нагрудна відеокамера активується поліцейськими, так як не має постійного джерела живлення, та не передбачає зберігання відеозйомки, проведеною такою камерою в одному файлі, та противагу відеореєстратору, що встановлюється на службовому транспортному засобі у відповідності до «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18 грудня 2018 року, за якою визначено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків, а відеозйомка цим реєстратором, є безперервною до її завершення.

З наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудних камер поліцейських вбачається, ОСОБА_1 проходить огляд на стан сп`яніння на приладі "Драгер", результат тесту - 0,71 ‰. При цьому жодних заперечень щодо справності приладу "Драгер" чи незгоди з таким результатом ОСОБА_1 не висловлювала.

Той зміст, який міститься на диску є достатнім для того, щоб зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання захисника на те, що покази приладу "Драгер" є недопустимим доказом, так як наданий працівником поліції мундштук був використаний, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки як вбачається з відеозапису події, ОСОБА_1 не заперечувала та не висловлював жодних зауважень щодо неналежності обстеження огляду на стан сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис є неналежним та недопустимим доказом у справі, оскільки такий не додано працівниками поліції у повній мірі, який має бути безперервний, то апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне. Відповідно до наданого відеозапису, на ньому, зокрема, відображено проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 та його результати.

Щодо твердження апелянта про відсутність факту керування ОСОБА_1 під час зупинки транспортного засобу, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним, оскільки як вбачається з відеозапису події ОСОБА_1 не заперечувала факту керування нею транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що в матеріалах справи відсутні свідки вчинення адміністративного правопорушення є безпідставними з огляду на вимоги ч. 2 ст. 266 КУпАП, відповідно до яких під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Вказаних вимог Закону, працівниками поліції було дотримано у повному обсязі, оскільки було застосовані технічні засоби відеозапису та матеріали відеозапису були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення. За наслідками апеляційного розгляду не встановлено істотних процесуальних порушень, як з боку працівників поліції під час складання адміністративного матеріалу, так і судом першої інстанції під час судового розгляду, які були б підставою для скасування постанови суду та звільнення особи від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказані докази, якими стверджується факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , є логічними, послідовними, та такими, що взаємоузгоджуються між собою, а тому в апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в їх достовірності та допустимості.

Крім цього, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 475016 від 08.02.2023 оформлений відповідно до положень ст. 256 КУпАП, оскільки його форма та зміст відповідає вимогам діючого законодавства, і він є складеним та підписаним уповноваженою на те особою та підтверджує подію і обставини правопорушення, дані якого узгоджуються з іншими доказами у справі, достовірність та допустимість яких не викликає сумнівів.

Зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 475016 від 08.02.2023 ОСОБА_1 ознайомилася, про що свідчить її підпис, проставлений у відповідних графах (а.с.1).

Дії працівників поліції відносно ОСОБА_1 під час складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та враховує також і те, що правопорушник їх не оскаржував та жодних заперечень щодо правомірності проведеного на місці зупинки транспортного засобу огляду на стан сп`яніння із використанням газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» не висловлювала.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не була відсторонена від керування транспортним засобом, не впливає на обсяг вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і не є підставою для скасування оскаржуваного рішення судді.

Покликання апелянта про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення, працівником поліції не зазначено посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис та особу яка його здійснювала, суд апеляційної інстанції до уваги не бере, оскільки відповідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, що дотримано в повному обсязі як працівниками поліції, так і судом.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги захисника безпідставними і такими, що не впливають на законність прийнятого по суті рішення, та не спростовують порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9а Правил дорожнього руху за наявності у справі вищевказаних доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші посилання апеляційної скарги не спростовують висновків суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки підтверджуються матеріалами справи, які були досліджені в ході апеляційного розгляду.

Враховуючи викладені обставини, доводи апеляційної скарги апелянта про те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням процесуальних норм та неправильним застосуванням норм матеріального права, а також те, що судом не повно з`ясовано усі фактичні обставини справи та не досліджено і не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, є безпідставними.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Оскільки, ОСОБА_1 , 08.02.2023 о 22 год 27 хв в порушення п. 2.9а Правил дорожнього руху, в с. Ванів на вул. Липнева, 9, Червоноградського району, керувала автомобілем марки «Вольцваген», р.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння із згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу за допомогою технічного приладу «Alkotest Drager 6820», результат - 0,71%, тест 3756, чим порушила вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а висновок суду першої інстанції, про керування нею автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, чим порушено п.2.9 а Правил дорожнього руху, жодним чином не спростовано.

Тому, підстав для скасування постанови суду, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено.

Стягнення накладене судом на ОСОБА_1 відповідно до положень ч. 2 ст. 33 КУпАП, за змістом якої, при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, не враховуються.

Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, накладене у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та є безальтернативним.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було здобуто, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Спічака Михайла Любомировича залишити без задоволення, а постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 19 квітня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я. Гончарук