ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/2086/23 Головуючий І інстанції - Теслікова І.І.
Провадження № 33/818/527/23 Суддя доповідач - Гєрцик Р.В.
Категорія: ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Гєрцика Р.В.

секретаря судового засідання Соболєвої Є.Є.

за участю особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

потерпілого ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу захисника Тимошенка В.М. на постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 11 квітня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 ,-

УСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Судом першої інстанції встановлено, що 02 березня 2023 року о 15-46 годині ОСОБА_1 в м. Харкові на перехресті вул.Ахсарова та пр-ту Людвіга Свободи, вихід метро №3, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21013», державний номерний знак НОМЕР_1 , на регульованому перехресті, при повороті ліворуч, не надав переваги в русі автомобілю «ВАЗ 210700-203НГ», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку прямо, та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 16.6 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Постановою судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 11 квітня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. 00 коп. та стягнуто в дохід держави судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник Тимошенко В.М. просить постанову судді скасувати та повернути справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог посилається на те, що судом першої інстанції не було надано обґрунтованої оцінки матеріалам справи, не було досліджено відеозапис події ДТП, необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання про виклик свідків

Зазначає, що на переконання апелянта, дії водія автомобіля «ВАЗ 210700-203НГ», днз НОМЕР_2 не відповідали вимогам ПДР України та саме його дії перебувають у причинному зв`язку з настанням ДТП, оскільки ним значно було перевищено швидкість.

Крім того, вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги обставини зіткнення транспортних засобів в конкретній дорожній ситуації та механічні пошкодження, виявлені і зафіксовані на схемі місця дорожньо-транспортної пригоди і фото таблицях, а також пояснень всіх очевидців ДТП, яких поліцейські, порушуючи вимоги чинного законодавства України, не опитали на місці вчинення ДТП. Зокрема, поза увагою суду залишились при наведених обставинах дані щодо конкретної ділянки дороги та черговості проїзду перехрестя, а в подальшому і розташування транспортних засобів на проїзній частині дороги.

В судовому засіданні ОСОБА_1 уточнив вимоги апеляційної скарги та просив постанову судді скасувати та визнати його невинуватим.

Мотиви суду

Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши доводи ОСОБА_1 , пояснення потерпілого ОСОБА_2 , суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. Тобто підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

В розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.

А відтак, у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа, та потерпілий додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Поширення стандартів кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення, безсумнівно, зумовлює необхідність дотримання особливих вимог до процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у разі визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали змогу спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому покарання.

У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції.

За змістом статті 124 КУпАП, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 02 березня 2023 року о 15-46 годині ОСОБА_1 в м. Харкові на перехресті вул.Ахсарова та пр-ту Людвіга Свободи, вихід метро №3, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21013», державний номерний знак НОМЕР_1 , на регульованому перехресті, при повороті ліворуч, не надав переваги в русі автомобілю «ВАЗ210700-203НГ», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку прямо, та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 16.6 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Відповідно до п.16.6 ПДР України, повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Зазначений протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП та підписані уповноваженою особою.

Незважаючи на не визнання своєї вини в апеляційній скарзі, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАПповністю підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема:

- відомостями протоколу про адміністративне правопорушення, який складений стосовно ОСОБА_1 ;

- схемою місця ДТП від 02.03.2023 року, підписаною обома учасниками, зауважень та заперечень на яку ані ОСОБА_1 ані ОСОБА_2 не надано;

- письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 від 02.03.2023 року, а також поясненнями потерпілого у судовому засіданні суду першої інстанції та в суді апеляційної інстанції, відповідно до яких 02.03.2023 він рухався на перехресті вул.Ахсарова та пр-ту Людвіга Свободи в м.Харкові прямо, на зелений сигнал світлофора, а автомобіль ВАЗ 21013 повертаючи ліворуч, не надав перевагу його автомобілю; (а.с. 4)

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 02.03.2023 року, написаними ним власноруч, відповідно до яких він підтвердив обставини, про те, що 02.03.2023 рухався на перехресті вул.Ахсарова та пр-ту Людвіга Свободи в м.Харкові, готувався повернути, проїхав пішохідний перехід та зупинився, ще не виїхавши на перехрестя, на зустріч на великій швидкості рухався автомобіль ВАЗ210700, він в`їхав у ліве крило його автомобіля, та його розвернуло на дев`яносто градусів. (а.с. 5)

- фотографіями та відеозаписом з місця ДТП, на яких відображено пошкодження автомобілів та їх місце розташування після ДТП (а.с.11, 14-25)

Апеляційний суд погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що згідно схеми ДТП від 02.03.2023 року, що сталася за участю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вбачається характер механічних пошкоджень транспортних засобів, отриманих внаслідок ДТП, а саме: автомобіль «ВАЗ 21013», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 має такі пошкодження: передня частина автомобіля зліва; автомобіль «ВАЗ 210700-203НГ», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 має такі пошкодження: передня частина зліва. Вказані у схемі місця ДТП пошкодження також підтверджуються наданими суду фотознімками з місця ДТП.

Зі схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, складеної в присутності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вбачається як рухалися транспортні засоби за адресою: м. Харків, перехрестя вул.Ахсарова та пр-ту Л.Свободи, місце ДТП, при цьому учасники пригоди, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , кожен був ознайомлений зі схемою, про що підписався, написав про свою згоду зі схемою та не мав ніяких зауважень та доповнень при складанні схеми місця ДТП.

Належить взяти до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення, а також схема місця ДТП, складені уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що їх складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржувалися в порядку, передбаченому КАС України або до безпосереднього керівництва працівників поліції, а також вінне звертався зі скаргами до правоохоронних органів, відповідно до вимог КПК України, а тому твердження апелянта щодо незаконності дій працівників поліції під час складання протоколу є необґрунтованими та розцінюються судом апеляційної інстанції як обраний спосіб захисту.

Аналізуючи схему місця ДТП, характер та локалізацію зазначених пошкоджень транспортних засобів, апеляційний суд дійшов висновку про порушення вимог п.16.6 ПДР водієм ОСОБА_1 , який керуючи автомобілем та повертаючи ліворуч при зеленому сигналі основного світлофора, не надав транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо, що призвело до зіткнення транспортних засобів та спричинило їх пошкодження.

В апеляційній скарзі захисник посилається на те, що причиною виникнення ДТП, на його думку, стало порушення правил дорожнього руху потерпілим, саме який, на його думку, перевищив дозволену швидкість руху.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що за змістом ст. 279,280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається судом у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Отже, у справі щодо ОСОБА_1 суд повинен надати оцінку саме його діям в дослідженій дорожній обстановці на предмет відповідності ПДР України.

Крім того, аналіз схеми ДТП та письмових пояснень потерпілого та ОСОБА_1 , наданих ними під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо події ДТП свідчать про те, що саме водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.16.6 ПДР України та допустив зіткнення автомобілів.

Таким чином, посилання апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення є необґрунтованими та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. При цьому належить врахувати те, що, оспорюючи висновки суду першої інстанції, апелянт не заявляв будь-яких клопотань, в тому числі щодо допиту свідків, проведення судової експертизи, тощо.

Отже, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ч.2 ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Метою застосування адміністративного стягнення є виховання правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил суспільного співжиття; запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, покарання та виправлення правопорушника, відшкодування збитків.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 16.6 Правил дорожнього руху України, винуватості останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ст.124 КУпАП.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Тимошенка В.М. залишити без задоволення.

Постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 11 квітня 2023 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Гєрцик