ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/237/23 Справа № 699/113/23 Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у І інстанції Літвінова Г. М. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2023 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., за участю захисника Авдєєва Б.М. (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника Авдєєва Б.М. на постанову Корсунь- Шевченківського райсуду Черкаської обл. від 14.03.2023 р., якою ОСОБА_1 , який народився

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина США,

проживає

АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адмінвідповідальності за ст. 124 КУпАП та на нього накладено адмінстягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., стягнуто судовий збір в розмірі 536,8 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 9.01.2023 р. о 15:00 год. на 131 км автодороги Київ-Знам`янка водій ОСОБА_1 керував автомобілем Hyundai Sonata р/номер НОМЕР_1 та не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався із керуванням та скоїв з`їзд у кювет із перекиданням. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим було порушено вимоги п. 12.1 ПДР України. Вказаними діями ОСОБА_1 скоїв адмінправопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник Авдєєв Б.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 рухався не порушуючи ПДР України, в межах дозволеного швидкісного режиму, враховуючи дорожню обстановку та стан дорожнього покриття тому не міг передбачити, що на ділянці дороги, де сталося ДТП, дорожнє покриття може бути вкрите ожеледицею та необроблене спецзасобами. На схемі ДТП зафіксовано наявність ожеледиці, що стала супутньою причиною ДТП, однак в постанові суду зазначено, що відсутня інформація про супутні причини ДТП. Дорожня організація повинна була забезпечити безпечні умови проїзду шляхом своєчасного оброблення вулично-шляхової мережі протиожеледним матеріалом, відповідно до вимог ДСТУ. Також, в постанові суду відсутні будь-які дані щодо того, який швидкісний режим невірно обрано водієм ОСОБА_1 , яку саме дорожню обстановку водій мав би врахувати для безпечного руху транспортного засобу. Окремо звертає увагу на те, що в матеріалах адміністративної справи відсутній акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі 131 км автодороги Київ-Знам`янка, в якому мало бути зазначено стан вулично-шляхової мережі на момент ДТП.

Правопорушник ОСОБА_1 був повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, клопотання від нього про відкладення розгляду справи не надходило. Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за можливе, відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , проти чого не заперечував його захисник Авдєєв Б.М. та який повідомив, що ОСОБА_1 за станом здоров`я не може прийняти участь у розгляді апеляції.

Заслухавши доповідь судді, захисника Авдєєва Б.М., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити по викладеним в ній доводам, вивчивши матеріали адмінсправи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не-обґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до ст. ст. 254-256 КУпАП.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, а саме що 9.01.2023 р. о 15: 00 год. на 131 км автодороги Київ-Знам`янка водій ОСОБА_1 керував автомобілем Hyundai Sonata р/номер НОМЕР_1 та в порушення п. 12.1 ПДР України не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався із керуванням та скоїв з`їзд у кювет із перекиданням. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, за що встановлена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.

Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП, адмінвідповідальність настає у випадку порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення підтверджується даними протоколу про адмінправопорушення серії ААД № 312366 від 9.01.20223р. ( а. пр. 2) та схемою місця ДТП ( а. пр. 3), які складені уповноваженою посадовою особою поліції та містить всі необхідні відомості та обставини вчинення правопорушення, сумніви чи зауваження до його змісту відсутні. Зауважень від ОСОБА_1 на момент складання цих процесуальних документів не надходило.

На переконання апеляційного суду вказані документи складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють такі правові відносини та які є предметом судового розгляду.

Зі змісту ст. ст. 10, 11 Закону України «Про автомобільні дороги», Положення про Державну службу автомобільних доріг України, затвердженого Постановою КМУ від 16.04.2007 р. № 628 вбачається, що Державна служба автомобільних доріг України (Укравтодор) є центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства, до повноважень якого належить формування державної політики у сфері дорожнього господарства та забезпечення управління автомобільними дорогами загального користування.

Відповідно до переліку автомобільних доріг загального користування державного значення, затвердженого Постановою КМУ від 17.11.2021 р. № 1242 національна автомобільна дорога Київ Знам`янка (індекс Н-01) є автомобільною дорогою загального користування державного значення.

Водночас, Державне агентство відновлення та розвитку інфраструктури України (Агентство відновлення), відповідно до вказаного вище закону та Положення про Державне агентство відновлення та розвитку інфраструктури України, затвердженого Постановою КМУ від 10.09.2014 р. № 439, є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення, до повноважень якого входить організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування державного значення відповідно до державних будівельних норм і стандартів, а також переліків об`єктів та обсягів бюджетних коштів на будівництво, реконструкцію та капітальний ремонт автомобільних доріг загального користування, затверджених КМУ.

Зі схеми місця ДТП вбачається, що в ній відсутня інформація про наявність недоліків в утриманні вулично-шляхової мережі, які стали супутньою причиною ДТП. Під час складання адмністративного матеріалу ОСОБА_1 не висловлював жодних зауважень щодо цього питання.

Згідно п. 2.3 ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій, крім іншого, зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно п. 12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до вимог п. 12.3 ПДР України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Безпечна швидкість швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах (п. 1.10 Правил дорожнього руху).

Таким чином, визначення безпечної швидкості руху є оціночним судженням. Дорожні умови це один із основних факторів, в залежності від яких слід визначати безпечну швидкість у конкретному випадку. Однак безпечна швидкість також залежить і він інших факторів, таких як погодні умови, стан дорожнього покриття, марка автомобіля, його технічний стан та технічні параметри, фізичний стан водія та його навички, наявність вантажу тощо.

У п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Сукупність розглянутих судом першої інстанції доказів повністю доводить вину ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

З оскаржуваної постанови видно, що суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, через невідповідність його дій, як водія, п. 12.1 ПДР України, та навів переконливі докази які свідчать, що дорожньо-транспортна подія, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб, мала місце за зазначених у протоколі обставин і що ці наслідки настали саме від дій водія ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення суд врахував характер вчиненого правопорушення, матеріали, що характеризують особу, яка притягається до відповідальності, ступінь вини, майновий стан, відсутність обставини, які обтяжують чи пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 та наклав адмінстягнення у виді штрафу у межах санкції ст. 124 КУпАП.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають на території України, визначено ст. 26 Конституції України та ст. 16 КУпАП, відповідно до яких іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами.

Суд першої інстанції ретельно дослідив матеріали справи які надійшли від поліції, вислухав пояснення захисника Авдєєва Б.М. та дійшов до висновку, що під час складання протоколу скоєного ОСОБА_1 правопорушення не було допущено порушень вимог нормативних актів. З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рі-шення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для то-го, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 9.07.1997 р.). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, вико-ристаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20.05.2010 р.).

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову щодо нього у зв`язку з порушеннями норм матеріального і процесуального права є необґрунтованими та спростовуються дослідженими та наведеними в постанові суду першої інстанції доказами.

Доводи апеляційної скарги про допущені порушення в процесі провадження у цій справі не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що порушень закону, які б тягли скасування чи зміну постанови допущено не було. Матеріали справи містять докази доведеності події адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та вини ОСОБА_1 у його вчиненні.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо незадовільного стану дороги, то апеляційний суд звертає увагу, що ні до матеріалів справи, ні до апеляційної скарги не долучено будь-яких доказів на підтвердження цих доводів (крім згадки про ожеледицю у схемі місця ДТП без конкретизації її розмірів та локалізації на проїзній частині дороги) та яким чином це могло вплинути чи вплинуло на винність правопорушника, а тому апеляційний суд вважає їх такими, що не підлягають до задоволення.

На адресу апеляційного суду електронною поштою надійшло клопотання адвоката Конюшка Д.Б., в якому він просив залучити ОСОБА_2 як потерпілого у справі. Своє клопотання мотивув тим, що 27.11.2020 р. ОСОБА_2 , як лізінгоотримувач, та АТ КБ «Приват Банк», як лізінгодавець, уклали договір фінансового лізінгу автомобіля Hyundai Sonata р/номер НОМЕР_1 , тому ОСОБА_2 хоч і не є власником, але має законне право володіння майном, має також право вимагати відшкодування шкоди завданої цьому майну, а тому є потерпілим в цій справі.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що процесуальний статус потерпілої особи від адмінправопорушення визначений ст. 269 КУпАП, однак вказана стаття не регламентує процедури залучення судами першої чи апеляційної інстанції особи до провадження у якості потерпілого. Питання про визнання особи потерпілою вирішує особа, яка складає протокол про адмінправопорушення, оскільки зазначає в протоколі її прізвище, ім`я, по батькові та адресу проживання і у випадку наявності будь-яких претензій власника транспортного засобу, пошкодження якого відбулося внаслідок ДТП, він може звернутися до суду в порядку цивільного судочинства, тому клопотання адвоката Конюшко Д.Б. про залучення ОСОБА_2 в якості потерпілого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Корсунь-Шевченківського райсуду Черкаської обл. від 14.03.2023 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адмінвідповідальності за ст. 124 КУпАП та на нього накладено адмінстягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., стягнуто судовий збір в розмірі 536,8 грн. - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Авдєєва Б.М. - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є ос-таточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.