Єдиний унікальний номер: 379/788/23
Провадження № 3/379/411/23
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2023 рокум.Тараща

Суддя Таращанського районного суду Київської області Зінкін Володимир Іванович, за участі захисника Данілова В.І., розглянувши матеріали справи, що надійшли від відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

26.05.2023 до Таращанського районного суду Київської області від відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 230734 від 19.05.2023, складений поліцейським СРПП відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області сержантом поліції Гороховським Русланом Сергійовичем, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу, 19.05.2023 о 21 год 28 хв. в с. Веселий Кут, по вул. Любого водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ21102 д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, почервоніння обличчя), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest 6810 та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину не визнав повністю та пояснив, що 19.05.2023 близько 21 години з другом ОСОБА_2 знаходився у с. Веселий Кут в гостях у дівчат на вул. Любого. Його автомобіль знаходився під двором дівчини. В цей день він алкоголь не вживав. Вони вчотирьох спілкувались, стояли біля автомобіля, також сідали в автомобіль. Перед приїздом поліцейських він знаходився на водійському сидінні, а ОСОБА_2 - на передньому пасажирському. Дві дівчини сиділи на задньому сидінні. Вони просто дурачились. Потім він переліз до дівчини на заднє сидіння, випадково зачепив важіль дальнього світла. Двигун автомобіля не працював. В той момент, як він перелазив, якраз виїхав автомобіль поліції, поліцейські це побачили і щось запідозрили. Під`їхали працівники поліції, він вийшов з автомобіля із задньої пасажирської дверки. Вони попросили посвідчення водія і він показав. Поліцейські сказали, що є запах алкоголю, не в нього, а взагалі. Запропонували пройти тест. Оскільки автомобіль був в нерухомому стані, то він відмовився від проходження огляду. В лікарню пропонували проїхати, він також відмовився. Коли в протоколі писав «причина зупинки невідома», мав на увазі, що не роз`яснили підставу для проходження огляду. Постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 121 ч.5 КУпАП за керування без ременя безпеки складали не в його присутності.

Захисник Данілов В.І. у судовому засіданні прохав закрити провадження по справі за відсутністю складу та подав письмове клопотання. В даному клопотанні зазначав, що до адміністративного матеріалу у відношенні ОСОБА_1 за ст. 130. ч 1 КУпАП, у якості доказу додано відеозапис. Щодо вказаного доказу, що цей відеозапис не є безперервним в порушення п.3.5 розділу III «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів» затв. наказом ДПП Національної поліції України від 03.02.2016 р. №100. У справі є два відеозаписи. Один із самого автомобіля з невідомого пристрою, другий з нагрудної відеокамери поліцейського. Причому, якщо на першому видно час та дату відеозапису, то на портативному відеореєстратору час та дата відсутні. Відеозаписи не містять відомостей на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та перебування за кермом автомобіля. Навпаки, ми бачимо, що автомобіль ОСОБА_1 стоїть на обочині, а коли підійшли поліцейські, то ОСОБА_1 вийшов з автомобіля із заднього лівого пасажирського сидіння. Не бачимо, щоб поліцейський перед чи під час складання протоколу роз`яснював права відповідно до ст. 268 КУпАП . Також не видно процес складання направлення до відповідного закладу охорони здоров`я. В матеріалах справи є постанова поліцейського серії БАД № 336377 щодо ОСОБА_1 за ст. 121 ч.5 КУпАП. Відповідно до цієї постанови ОСОБА_1 керував транспортним засобом і не був пристебнутий ременем безпеки. Час складання протоколу 19 травня 2023р. 21 год 45 хв. Відповідно до відеозапису з відеореєстратора, що встановлений на автомобілі поліцейського, екіпаж поліцейського автомобіля під`їхав до автомобіля ОСОБА_1 о 21 год 28 хв. А через 17 хвилин був складений протокол. Так як на портативному відеореєстратору не видно ні часу ні дати, а зафіксоване тільки сам процес складання постанови з хронометражем, то на 17 хвилині (а це буде 21 год 45 хв) ми повинні побачити відео складання вищезазначеної постанови . На відео нічого цього немає. Бачимо з постанови, що правопорушення зафіксовано не в автоматичному режимі. Хто і яким чином його фіксував? Як стверджували поліцейські в приватній розмові «На камері все є». ОСОБА_1 стверджує, що ніякої постанови, окрім протоколу за відмову в проходженні медичного огляду на стан сп`яніння не складалося і ним не підписувалося . Про те, що його оштрафували за ст. 121 ч.5 КУпАП дізнався з додатку «Дія», а потім поштою прийшло повідомлення, що він притягнутий до адміністративної відповідальності з вимогою сплатити штраф. Скоріш за все, ця постанова була складена пізніше без участі водія ОСОБА_1 , щоб виправдати правомірну причину зупинки транспортного засобу, який і так стояв. Оскільки, поліцейський не надав суду доказів, які б достовірно і беззаперечно підтверджували вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження по справі має бути закритим на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП України за відсутністю складу правопорушення.

ОСОБА_1 категорично заперечує факт керування транспортним засобом, зазначаючи, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 26.04.2018, справа № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

А для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст. 251 КУпАП працівники мають надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. ст. 31, 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 19.05.2023 року о 21 год 28 хв у с. Веселий Кут по вул. Любого водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21102 д.н.з. НОМЕР_2 .

Згідно досліджених судом відеозаписів з нагрудних відеокамер працівників поліції, вбачається, що екіпаж патрульної поліції 19.05.2023 року під`їхав до автомобіля ВАЗ 21102 д.н.з. НОМЕР_2 , який перебував у нерухомому стані, на узбіччі дороги. Сам ОСОБА_1 вийшов із автомобіля через задні пасажирські двері.

Цими відеозаписами підтверджено пояснення ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем, на момент приїзду поліції і автомобіль перебував у нерухомому стані.

З досліджених відеозаписів не вбачається, що автомобіль ВАЗ 21102 д.н.з. НОМЕР_2 рухався по вул. Любого та був зупинений. З відеозапису не вбачається, ким саме зупинений автомобіль, хто був за кермом. Тимчасово включені фари автомобіля не підтверджують факт його руху.

Також, в порушення ст. 268 КУпАП з даних відеозаписів не вбачається, що патрульними поліцейськими роз`яснялися права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, що підтверджує доводи захисту щодо не роз`яснення прав ОСОБА_1 ..

Таким чином, вказаними відеозаписами, які є об`єктивним доказом у справі не підтверджено факт керування ОСОБА_1 вказаним автомобілем, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Визначення терміну «керуванняя транспортним засобом» було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.2019 Верховний Суд зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Транспортний засіб мав бути зупинений, тобто до самої зупинки мав знаходитись в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли він рухається, коли ж особа перебуває у своєму транспортному засобі, який не є в стані руху, то склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутній, оскільки така особа не керувала транспортним засобом.

Будь яких інших доказів, які підтверджували б факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 21102 д.н.з. НОМЕР_2 матеріали справи не містять.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Разом з тим, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з принципу верховенства права, конституційна презумпція невинуватості особи поширюється і на обвинувачення її у вчиненні адміністративного правопорушення.

Це вимога закону, звернена до всіх громадян, посадових осіб, державних і громадських організацій, до суспільної думки в цілому. Такої позиції дотримується і Європейський Суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно першою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані в судовому засіданні пояснення учасників, у сукупності із оглянутими в судовому засіданні іншими матеріалами справи, суд, оцінивши наявні в даній справі докази, приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тому провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП має бути закрито.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 130 ч. 1, 266, 247, 283-287, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області.

Суддя: В. І. Зінкін