Справа № 447/3132/23 Головуючий у 1 інстанції: Друзюк М.М.
Провадження № 33/811/656/23 Доповідач в 2-й інстанції: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді - Стельмаха І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 12 квітня 2023 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Миколаївського районного суду Львівської області від 12 квітня 2023 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 536 грн 80 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 18.12.2022 об 02:02 год. у м. Новий Розділ на вул. С.Бандери, 14, керував транспортним засобом «MERCEDES-BENZ ML 55 AMG», номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, зміна забарвлення шкіри обличчя). Від проходження огляду на стан сп`яніння з використанням медичного приладу «Драгер» та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову судді Лабенський Я.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: у протоколі не вказано причини зупинки транспортного засобу, а комендантська година не є законною підставою; у протоколі зазначено, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, хоча відповідальність передбачена за керування у стані алкогольного сп`яніння; поліцейський здійснював відеозапис на мобільний телефон; йому не пропонували пройти огляд за допомогою приладу «Драгер» чи в медичному закладі; на відеозаписі не зафіксовано, що він в категоричній формі відмовляється від огляду; від керування транспортним засобом його не було відсторонено; акт огляду не містить дати та часу проведення огляду; його не було проінформовано про порядок проходження огляду, не надано свідоцтво про повірку приладу; на місці зупинки йому не було роз`яснено його права; на відеозаписі не зафіксовано, що працівник поліції вручав йому направлення на огляд; пояснення надані поліцейським Яковець П.О. не можна враховувати, оскільки він є зацікавленою особою.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився.

Судове засідання призначалось судом апеляційної інстанції на 14:00 год. 23 травня 2023 року, ОСОБА_1 не прибув, подав клопотання про відкладення розгляду справи, яке було задоволено, апеляційний розгляд відкладено на 07 червня 2023 року.

Проте 07 червня 2023 року ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, подав повторне клопотання про відкладення розгляду справи, в якому зазначає, що ним розірвано угоду із захисником, тому йому необхідний час для укладення угоди з іншим захисником.

Разом з тим відомостей, які підтверджують розірвання договору про надання правової допомоги із захисником суду апеляційної інстанції надано не було, як і не було надано підтверджень про причин неявки ОСОБА_1 у судове засідання на 23.05.2023 суду апеляційної інстанції.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 , як особа, яка подала апеляційну скаргу, належним чином та завчасно був повідомлений про час та місце судового розгляду і мав можливість залучити захисника для участі у розгляді апеляційної скарги з урахуванням того, що розгляд апеляційної скарги переносився за клопотанням апелянта і такий мав достатньо часу, щоб укласти угоду із захисником.

Апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 , не виявив належної зацікавленості у розгляді справи та протягом тривалого часу не з`являється до апеляційного суду. Незацікавленість з розгляду своєї апеляційної скарги свідчить про зловживання учасником справи процесуальними правами з метою затягування строків розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, яка ратифікована Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адмінправопорушення, у якій вона є стороною.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992).

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини та з огляду на положення Конвенції щодо обов`язку сторони цікавитися рухом справи, розгляд апеляційної без участі ОСОБА_1 не є порушенням права особи на доступ до правосуддя, тому що суд розцінює такі дії ОСОБА_1 , як зловживання учасником справи процесуальними правами, що спрямовані на безпідставне затягування та перешкоджання розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення від 18 грудня 2022 року серії БД № 323991 (а.с. 2);

відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції відповідно до якого працівники поліції зупинили транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 та повідомили причини зупинки - керування під час комендантської години. У подальшому виявивши у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. ОСОБА_1 почав з`ясовувати причини зупинки, стверджувати, що вправі керувати транспортним засобом, оскільки має перепустку, та наполягав, щоб працівники поліції роз`яснили йому причини зупинки. Працівник поліції неодноразово пояснював ОСОБА_1 , що причиною зупинки є керування ним автомобілем під час комендантської години, але наявність перепустки не звільняє його від обов`язку пройти огляд у зв`язку із виявленими ознаками алкогольного сп`яніння. Пройти огляд, як на місці, так і в медичному закладі працівник поліції пропонував ОСОБА_1 неодноразо, що зафіксовано на відеозаписі, який триває протягом 20 хв. ОСОБА_1 продовжував вимагати, щоб йому роз`яснили причини зупинки, з`ясовував чи готові проїхати у медичний заклад на огляд працівники поліції, а він проїде після того, як йому роз`яснять причини зупиннки. Поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що така його поведінка свідчить, що він відмовляється від огляду, та відповідно до п. 2.5 ПДР відносно нього буде складено протокол (а.с. 34);

рапортом т.в.о. начальника СРПП ВПД№1 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області Яковця П.О. (а.с. 1);

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.12.2022 (а.с. 5);

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager» відмовився (а.с. 6).

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Згідно з п.2, п.3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Наведеними вище доказами підтверджується, що ОСОБА_3 відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що і стало підставою для складання поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд відкидає доводи ОСОБА_3 про те, що він не відмовлявся проходити огляд, оскільки, як вбачається з відеозапису події поліцейським було виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, тому працівник поліції пред`явив вимогу про проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, але ОСОБА_1 вимагав назвати йому причини зупинки. Поліцейський повідомив, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом під час комендантської години, тому і був зупинений, а наявність у нього перепустки, не надає права керувати транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та не звільняє від обов`язку пройти огляд на стан сп`яніння. Працівник поліції неодноразово висував вимогу ОСОБА_1 про проходження огляду, але ОСОБА_1 зазначив, що пройде огляд після того, як йому повідомлять причини зупинки.

Як вбачається з наявного відеозапису у матеріалах справи, працівник поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, але ОСОБА_1 з`ясовував чому повинен проходити такий огляд, вимагав повідомити йому причини зупинки. Незважаючи на роз`яснення поліцейського ОСОБА_1 продовжував не виконувати його вимоги.

Така поведінка ОСОБА_1 правильно оцінена поліцейським, і суддею першої інстанції, як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що працівник поліції роз`яснював ОСОБА_1 про його обов`язок відповідно до п. 2.5 ПДР на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак ОСОБА_1 всіляко ухилявся від огляду.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що відповідальність за керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння не встановлена законом, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки ОСОБА_1 поставлено у провину саме відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, а наявність ознак алкогольного сп`яніння є підставою для проходження огляду відповідно до вимог п. 2.5 ПДР.

Доводи апелянта, що у протоколі не вказано причини зупинки, є безпідставними, оскільки ст. 256 КУпАП чітко визначає відомості, які зазначаються у протоколі, серед яких зазначати поліцейським у протоколі, відомості про причини зупинки транспортного засобу, законом не вимагається.

Разом з тим апеляційний суд звертає увагу на те, що причина зупинки транспортного засобу працівниками поліції не впливає на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не можуть свідчити про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення за вказаною статтею.

Окрім того, неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п. 2.5 ПДР.

Доводи з приводу того, що керування транспорнтим засобом під час комендантської години не може бути підставою для зупиники транспортного засобу апеляційний суд вважає безпідставним.

Так, з матеріалів справи і відеозапису подій від 18.12.2022, вбачається, що ОСОБА_1 кервав автомобілем о 02:02 год., тобто під час дії комендантської години, встановленої на території Львівської області на час воєнного стану.

За змістом Закону України «Про правовий режим воєнного стану», а також відповідно до Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою КМУ №573 від 08.07.2020 на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.

Перепустка - це виданий комендатурою документ, що надає особам, зокрема тим, які керують транспортними засобами, дозвіл на перебування в певний період доби на території, де запроваджено комендантську годину.

Контроль за дотриманням особами комендантської години здійснюється патрулями, які підпорядковуються коменданту.

Під час дії комендантської години Збройні Сили, Держспецтрансслужба, Національна гвардія, Держприкордонслужба, Національна поліція, СБУ, ДФС, ДМС, ДСНС продовжують виконання своїх завдань відповідно до призначення та специфіки діяльності.

Патрулям на території, де запроваджено комендантську годину, в установленному законодавством порядку надано право, зокрема, перевіряти в осіб посвідчення, документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, документи, що підтверджують законність перебування на території України, перепустки, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти в органи або підрозділи Національної поліції для встановлення особи, за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які ними перевозяться.

Згідно з Порядком перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженим постановою КМУ від 29 грудня 2021 №1456 уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби та вимагати пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а також документів, що підтверджують відповідне право особи (посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію ТЗ), якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення.

Все вищевказане узгоджується із ст.ст. 32, 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Отже, за вказаних обставин зупинення поліцейськими автомобіля під керуванням ОСОБА_1 під час дії комендантської години і перевірка його документів є законними.

З приводу доводів апелянта, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння йому не вручалось, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до матеріалів справи та згідно з вимогами Інструкції №1452/735 інспекторами поліції було складено направлення на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану сп`яніння (а. с. 5).

Доводи апелянта з приводу невручення йому цього направлення апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки законом не передбачено його обов`язкове вручення, а такий документ є лише підставою для проведення огляду в закладі охорони здоров`я та надається лікарю вказаного закладу, від якого апелянт також відмовився.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівником поліції здійснювалася відеофіксація за допомогою мобільного телефону (смартфону), що є порушенням не заслуговує на увагу, з огляду на те, що з долучених до матеріалів відеозаписів вбачається, що такий здійснювався на службовий відеореєстратор та нагрудну камеру, оскільки на самому відео міститься напис DATE/TIME ERROR AXON BODY 2X61395363.

Доводи апеляційної скарги не містять достатніх підстав для скасування рішення суду першої інстанції. Апеляційний суд погоджується з висновком судді місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а також вимогам, передбаченим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкцією з поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, містить усі необхідні реквізити та є належним і допустимим доказом.

На думку апеляційного суду, викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та є безальтернативним.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 12 квітня 2023 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах