САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1248/23
Провадження №3/726/823/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2023 м. Чернівці

Суддя Садгірського районного суду м. Чернівці Асташев С. А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця за національністю, уродженця с. Мшанець Тернопільського району Тернопільської області, працюючого охоронцем у ДНЗ «Дзвіночок», фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

У С Т А Н О В И В:

Згідно наданого на розгляд суду протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 141548 від 24.05.2023, складеного щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, останній 24.05.2023, приблизно о 01:00, в АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно колишньої співмешканки ОСОБА_2 , а саме: ображав нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, чим своїми діями міг завдати шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 . Таким чином вказано, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав. Вказав на те, що 23.05.2023 до нього подзвонила колишня дружина і попросила прийти до їх сина ОСОБА_3 і серйозно поговорити із ним, оскільки син не ходить до школи, тікає з дому кататися на велосипеді, а вона, як мати, не має змоги з ним справитися. 23.05.2023 прийшов до сина та виявив його удома, останній не пішов на навчання. Провів із сином виховну розмову. 24.05.2023 пізно ввечері прийшов додому перевірити чи син дотримується комендантської години та чи колишня дружина сказала правду про те, що син ходить ввечері невідомо куди. Після 12 години ночі застав як син виходив з дому із велосипедом, насварив його за це, забрав велосипед, щоб унеможливити подальші дії сина. З дружиною сварився з приводу належного виховання сина, однак жодних протиправних дій щодо неї не вчиняв. Чому вона викликала поліцейських не знає, оскільки саме вона подзвонила і просила прийти до сина. Просив його суворо не карати, вважає, що не зробив нічого поганого. Долучив характеристики з місця роботи та навчання сина.

Крім того, з метою встановленні дійсних обставин справи, суд викликав у судове засідання потерпілу ОСОБА_2 , однак остання у судове засідання не з`явилася та про поважні причини неявки не повідомила суд.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, зібрані у ній докази та надавши їм відповідну правову оцінку, приходжу до наступного висновку.

Так, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин по справі (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII від 07 грудня 2017 року. Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з п.п. 3, 7, 14, 17 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Так, на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.173-2 КУпАП, долучено окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 141548 від 24.05.2023 року (а.с.1), долучено письмові пояснення потерпілої особи ОСОБА_2 , у яких остання вказує про те, що 23.05.2023 до них додому прийшов ОСОБА_1 , вчинив конфлікт і фізичне насильство щодо спільного сина, також ображав нецензурною лайкою, в подальшому 24.05.2023 ОСОБА_1 знову прийшов до них та ображав її нецензурними словами (а.с.3).

Однак, у своїх поясненнях особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не заперечує, що 23.05.2023 прийшов до місця проживання колишньої дружини та сина, однак вказує, що зробив це саме на прохання ОСОБА_2 . Того дня у них із сином виник конфлікт з приводу його виховання. Однак вказує про те, що жодних протиправних дій не вчиняв щодо нього і щодо дружини. Однак непорозуміння між ними, як батьками, виникають з приводу виховання спільного сина.

Згідно долученої характеристики із Чернівецької гімназії № 6 «Берегиня» від 12.06.2023 ОСОБА_1 є відповідальним та турботливим батьком ОСОБА_3 , що навчається у 6 класі. Як батько проявляє зацікавленість у навчанні та добробуті сина, відвідує батьківські збори. Також вказано, що батько є прикладом для сина.

Також суду надано позитивну характеристику із місця роботи ОСОБА_1 .

Аналізуючи докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, суд дійшов висновку, що між сторонами (особою, яка притягається до адміністративної відповідальності батьком та потерпілою як матір`ю їх спільного сина) існує спір щодо його належного виховання сина, що не охоплюється складом та фабулою ст. 173-2 КУпАП.

Домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

При цьому, слід зазначити, що конфлікт (лат. conflictus - зіткнення, сутичка) - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вище перелічених ознак. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.

Отже, різниця у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди.

Не кожен конфлікт є домашнім насильством у розумінні норм Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Норми ст.173-2 КпАП України передбачають настання адміністративної відповідальності саме за вчинення домашнього насильства, проте конфлікт не є домашнім насильством.

Самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення лише у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи і якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Суд зауважує і те, що згідно зібраних матеріалів, у родині існує певне непорозуміння викликане вихованням сина, що і викликало конфліктну ситуацію між усіма її членами: матір`ю, батьком та сином, що не охоплюється складом та фабулою ст. 173-2 КУпАП.

Належних та допустимих доказів вчинення конкретних умисних неправомірних дій ОСОБА_1 по відношенню до колишньої співмешканки ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

Психологічне насильство передбачає за собою контроль однієї особи над іншою з метою приниження її щоб підкорити чи показати її незначущість, обмежити її волевиявлення. Також психологічне насильство має викликати у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинити емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдати шкоди психічному здоров`ю особи.

Інакше кажучи, саме по собі вживання нецензурної лайки на адресу осіб, із числа передбачених ст.3 Закону № 2229-VIII, чи вчинення інших неправомірних дій автоматично не утворює собою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, позаяк, ці дії неминуче мають потягнути за собою наслідки, а саме: завдання чи можливість завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Матеріалами справи, в даному конкретному випадку, не встановлено в результаті яких саме дій ОСОБА_1 його колишня співмешканка ОСОБА_2 могла почували себе емоційно невпевненою, заляканою та нездатною захистити себе.

Суд зауважує, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Приймаючи рішення, суду необхідно керуватись п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вважаю, що сама по собі розмова на підвищених тонах в ході виховання сина, у розумінні положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», не є психологічним насильством, а тому вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП,. а саме: домашнього насильства - не доведена достатніми та беззаперечними доказами.

За таких обставин приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.173-2 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю, відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 173-2, 247, 251, 284, 280 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Садгірський районний суд м. Чернівці протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

СуддяС. А. Асташев