Справа № 642/499/23
Провадження № 3/642/370/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року суддя Ленінського районного суду м. Харкова Бородіна О.В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли до суду з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

27 січня 2023 року о 21-26 год. в м. Харків, вул. Лагерна,1-а, водій ОСОБА_1 керував т/з DAEWOO NUBIRA д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, порушення координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у в медичному закладі ХОНД (м. Харків, вул. Ахієзерів, 18-а) відмовився в присутності двох свідків на місці зупинки, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання з`явився, свою винуватість не визнав, а саме зазначив, що він дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, але це було пов`язано із крайньою необхідністю, оскільки він боявся залишати свою дитину у транспортному засобі без догляду у вечірній час, а також враховуючи те, що його було зупинено на блокпосту, що на його переконання є місцем, яке може піддатися обстрілам. Також посилався на те, що він був у нормальному стані, наркотичних засобів не вживав.

Його захисник адвокат Чернишов К.О. у судовому засіданні просив провадження у справі закрити щодо ОСОБА_1 у зв`язку із вчиненням дії особою в стані крайньої необхідності. Крім того, посилався на те, що у протоколі зазначені свідки два чоловіка, однак на відеозаписі спочатку зафіксовано чоловіка та жінку. Також ним були надані письмові пояснення.

Суд, вислухавши доводи ОСОБА_1 , захисника, вивчивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, вважає, що дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 130 КУпАП, та оцінивши надані докази в сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п.2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За невиконання вимог пункту 2.5 ПДР України, передбачена відповідальність ст.130 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст.130КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Дії поліцейських по виявленню у водія ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, пропозиції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння та фіксації відмови вказаного водія від проходження такого огляду відповідають вимогам ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №071487 від 27.01.2023 року зазначено про наявність у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України підстав вважати, що ОСОБА_1 перебував з ознаками наркотичного сп`яніння, але вказана особа відмовилась пройти огляд у встановленому законом порядку.

Судом проведено перегляд відеозаписів службового бодікама, який міститься в матеріалах справи, на якому зафіксовані обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з п. 12 розділу II Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції (тобто ознаками наркотичного сп`яніння), поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 7 Порядку, саме поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Тобто у разі виявлення поліцейським ознак наркотичного сп`яніння у водія транспортного засобу, він повинен прийняти відповідні заходи для того, щоб провести медичний огляд водія на стан сп`яніння та пересвідчитись в тому, що водій не перебуває у стані сп`яніння та може продовжити керувати транспортним засобом, оскільки керування транспортним засобом водієм, який перебуває у стані наркотичного сп`яніння є правопорушенням, яке може привести до особливо тяжких наслідків та повинне бути негайно припинене.

Зі змісту переглянутого у судовому засіданні відеозапису вбачається, що в ході спілкування з водієм у інспектора виникла підозра про його перебування в стані наркотичного сп`яніння, тому останньому було запропоновано пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі, від чого водій в присутності свідків відмовився.

Суд зазначає, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням у встановленому законом порядку.

Також з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений з тим, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, тобто йому було відомо про поставлене у провину правопорушення.

Факт керування автомобілем DAEWOO NUBIRA д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 як на місці зупинки так і у судовому засіданні не заперечувався.

При цьому суд звертає увагу на зауваження сторони захисту щодо того, що у протоколі зазначено двох свідків чоловічої статі, а на відеозаписі спочатку зафіксовано чоловіка та жінку. Дійсно, на відеозаписі, коли працівник поліції звертається до свідків, та камера переводиться у їх сторону, на відеозаписі видно чоловіка та жінку, але відразу після цього коли переведено камеру, видно що відразу підходить інша особа, частина тіла якого постійно в полі зору доки ОСОБА_1 пропонують пройти огляд на стан наркотичного та він відмовляється, після чого камеру знов переводять та видно, що особа, яку не було цілком видно, є особою чоловічої статі.

Суд критично ставиться до тверджень сторони захисту про те, що ОСОБА_1 перебував у нормальному стані, наркотичні засоби не вживав, адже ОСОБА_1 у провину ставиться відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення.

Суд вважає, що зафіксована на відеозаписі інформація, та інші матеріали справи є достатніми та об`єктивно підтверджують обставини, що мають значення для справи.

При ознайомленні ОСОБА_1 зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, останньому надавалось право внести свої зауваження та надати пояснення. Він жодних зауважень щодо відомостей зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначав.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

З матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія, тобто ним було складено іспит на знання вимог ПДР України. За таких обставин, суд вбачає, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції є свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст.10 КУпАП.

Проходження встановленого порядку огляду на стан сп`яніння є імперативною нормою, оскільки передбачає обов`язкове проходження огляду в незалежності від наявності особистих обставин у особи щодо якої порушується таке питання.

Щодо посилань сторони захисту на те, що що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння була зроблена ОСОБА_1 в умовах крайньої необхідності.

Відповідно до статті 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно зі ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Крайня необхідність - це випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересові.

Крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

В суді ОСОБА_1 зазначив, що була загроза для життя його дитини, оскільки їх зупинили на блокпосту у вечірній час, та це місце могло бути піддано обстрілу з боку країни агресова російської федерації, тож йому необхідно було відвезти дитину до бабусі.

Разом із тим, посилання ОСОБА_1 на те, що шкода, яка могла настати через можливий обстріл місця зупинки, суд вважає припущенням, тому не вбачається, що небезпека, про яку зазначає ОСОБА_1 , за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами.

В даному випадку, така позиція сторони захисту про те, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності не узгоджується з встановленими фактичними обставинами справи та судом не встановлено даних, які б свідчили про існування такої загрози, яка б викликала необхідність у ОСОБА_1 відмовлятися від проходження ним огляду на стан сп`яніння та порушувати вимоги п.2.5 ПДР України.

При цьому, з відеозапису, долученого працівниками поліції до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на місці події не зазначав, що діє у стані крайньої необхідності та не повідомляв працівників поліції про причини відмови від проходження огляду. Не зазначав про це у протоколі про адміністративне правопорушення, у протоколі вказав лише що він із правопорушенням не згоден, свою вину не визнає.

До того ж, суд не вважає факт зупинки транспортного засобу, у якому в тому числі була неповнолітня дитина, на блокпосту обставиною, яка викликала стан крайньої необхідності. Як було зазначено, стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза інтересам передбачених ст. 18 КУпАП. Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім.

Стороною захисту не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння була пов`язана з усуненням небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода та з її дій жодної небезпеки у момент події не вбачається, небезпека будь-яка за вказаних ним обставин, могла бути усунута іншими засобами, які не пов`язані із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Вказані пояснення суд розцінює як спосіб захисту та намагання ухилитися від встановленої законом відповідальності.

За таких обставин, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушник підлягає адміністративній відповідальності, підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно ст.17 КУпАП не встановлено, терміни притягнення до адміністративної відповідальності не закінчилися.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Пом`якшуючих обставин, визначених ст. 34 КУпАП, та обтяжуючих обставин, визначених ст. 35 КУпАП не встановлено.

Враховуючи обставини справи, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, ступінь вини, з метою подальшого запобігання скоєння порушення в майбутньому, суд вважає за необхідне застосувати у відношенні ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Крім того, згідно ст. 40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, ч.1 ст.130 КУпАП, керуючись ст. ст.40-1, 33, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суд-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, та позбавити права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Згідно з положеннями ст.303КупАП постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

У разі несплати добровільно суми штрафу в строк 15 діб з дати набрання чинності постановою, штраф стягується в двократному розмірі.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови

Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова.

Суддя О.В. Бородіна