ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/721/23 Справа № 226/1184/22 Суддя у 1-й інстанції - Коваленко Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В. розглянувши апеляційну скаргу захисника Онілова В.Л. на постанову судді Димитровського міського суду Донецької області від 03 лютого 2023 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Димитров Донецької області, громадянина України, стрільця-санітара військової частини НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якого визнано винним в правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 536 гривень 80 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

08 листопада 2022 року о 22:18 годині у м. Мирноград Донецької області, вул. Новаторська біля буд. 7, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Ford explorer», державний номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору Alcotest Drager 6810 та у закладі охорони здоров`я відмовився, що зафіксовано на бодікамеру №1600. Від керування транспортного засобу відсторонений.

Постановою Димитровського міського суду Донецької області від 03 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винним в правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 536 гривень 80 коп.

З таким судовим рішенням не погодився захисник Онілов В.Л. який діє в інтересах особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та оскаржив в апеляційному порядку. Апелянт просить постанову суду скасувати провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. На обґрунтування апеляційних вимог вказує, що вказане судове рішення не є законним, обґрунтованим та підлягає скасуванню. Вважає, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення поверхнево дослідив обставини справи, не в повній мірі з`ясував всі обставини справи, не надав їм належної правової оцінки, що призвело до винесення неправомірного рішення у справі. Вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що ОСОБА_1 і поліцейський Kiпa А.В., і свідок ОСОБА_2 дали показання, які узгоджувались між собою, що ОСОБА_1 не керував вказаним транспортним засобом. Вказує, що показання поліцейського ОСОБА_3 не можуть слугувати допустимим доказом у вказаній справі. Оскільки поліцейський ОСОБА_4 одночасно виступає у якості особи, уповноваженої на складання протоколу, на яку покладається тягар доказування у справі про адміністративне правопорушення і свідком обвинувачення, тому вважає, що він суб`єктивно зацікавлений у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, бо закриття провадження у справі за його протоколом є негативним показником його роботи. Зазначає, що поліцейський пояснив, що під час фіксації події адміністративного правопорушення його фіксація велася на його мобільний телефон «Iphone», відеозапис з якого долучено до протоколу, що не передбачено нормами Закону України Про національну поліцію ані норми Інструкції, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 року № 1026 які не утримують в собі положення про можливість використання власного мобільного телефону. Вважає, що судом не надано належної оцінки порушенню з боку працівників поліції вимог ст. 266 КУпАП під час процедури огляду водія на стан сп`яніння, де визначено, що в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, що поліцейським дотримано не було. Вказує, що за нормами чинного законодавства суд не уповноважений самостійно підтверджувати винуватість особі, користуючись неналежними та недопустимими доказами, які між собою не узгоджуються, суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Вважає, що враховуючи, відсутність переконливих доказів у вчиненні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та те, що всі сумніви тлумачаться на користь особи, рішення суду першої інстанції має бути скасовано, а провадження у справі відносно нього закрито за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 та його захисник Онілов В.Л. про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, в судове засідання не з`явились.

Особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

Тому керуючись ст. 268 КУпАП апеляційний суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, на підставі наявних у справі доказів, яких достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що справа про адміністративне правопорушення, передбачена ст. 130 КУпАП, не відносяться до переліку, визначених ст. 268 КУпАП справ, при розгляді яких, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.

Відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДД України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД№448336 від 08.11.2022 року, згідно якого, 08 листопада 2022 року о 22:18 годині у м. Мирноград Донецької області, вул. Новаторська біля буд. 7, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Ford explorer», державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору Alcotest Drager 6810 та у закладі охорони здоров`я відмовився, що зафіксовано на бодікамеру №1600. Від керування транспортного засобу відсторонений. Своїми діями ОСОБА_1 , порушив п. 2.5 ПДР України.(а.с.2)

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ №858757 від 08.11.2023 року, згідно яким ОСОБА_1 08.11.2023 року скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП. (а.с.3)

Актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 08.11.2023 року, згідно якого транспортний засіб марки Ford explorer, номерний знак НОМЕР_3 , огляд та тимчасове затримання транспортного засобу здійснено у зв`язку з ст.130 КУпАП, зазначено, що особа яка керувала ОСОБА_1 (а.с.4)

Копіями водійського посвідчення ОСОБА_1 (а.с.5)

Довідкою від 10.11.2022 року згідно якої ОСОБА_1 має посвідчення водія НОМЕР_4 від 07.02.2006 року. (а.с.6)

Диском із відеозаписом на якому зафіксовано події вчинення адміністративного правопорушення. А саме зафіксовано перебування ОСОБА_1 на водійському місці автомобіля, під час бесіди із працівниками поліції ОСОБА_1 підтвердив факт керування транспортним засобом, зазначивши на питання поліцейського навіщо він поїхав, що поїхав він тому, що їхати йому недалеко, всього два будинки. Із спілкування між ОСОБА_1 та поліцейськими дійсно підтверджується версія подій при якій спочатку працівники поліції попереджали ОСОБА_1 , який сидів в автомобілі, який не рухався, що не потрібно керувати автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, а потім зупинили автомобіль, водієм якого був ОСОБА_1 . Під час спілкування із поліцейськими ОСОБА_1 не повідомляв, що він не керував транспортним засобом, що ним керував його товариш, який пішов за документами. Зафіксовано виявлення інспектором поліції у водія ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. ОСОБА_1 було запропоновано проходження у встановленому законом порядку медичного огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, але ОСОБА_1 відмовився від вказаного проходження у встановленому законом порядку медичного огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних та в закладі охорони здоров`я. Зафіксовано порядок складання і оголошення протоколу. (а.с.7)

Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення суддею накладене відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу, відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта, що судом першої інстанції не взято до уваги покази ОСОБА_1 і поліцейського Kiпa А.В. та свідка ОСОБА_2 є безпідставними. Оскільки покази ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 суперечать іншим доказам по справі.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що свідок ОСОБА_2 відсутній на наявних відеозаписах і ОСОБА_1 під час спілкування не вказує, що саме свідок ОСОБА_2 керував транспортним засобом, а також він не зазначений у якості свідка у протоколі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного апеляційний суд не приймає як наліній і допустимий доказ покази ОСОБА_2 .

Твердження апелянта, що поліцейський ОСОБА_4 вказував, що ОСОБА_1 не керував вказаним транспортним засобом також є безпідставними, оскільки його покази навпаки підтверджують керування транспортним засобом ОСОБА_1 при зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставинах, міркування апелянта про протилежне з цього приводу носять суб`єктивний характер.

Доводи апеляційної скарги, що покази поліцейського ОСОБА_4 та відеозапис з телефону не можуть буди доказом по справі, є безпідставними, оскільки відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, суд оцінює вказані докази на підставі ст. 252 КУпАП за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доводи апеляційної скарги, що судом не надано належної оцінки порушенню з боку працівників поліції вимог ст. 266 КУпАП під час процедури огляду водія на стан сп`яніння, де визначено, що в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, що поліцейським дотримано не було, є безпідставними.

Як зазначає і сам апелянт відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і в медичному закладі, у даному випадку участь свідків не є обов`язковою, оскільки були застосовані технічні засоби відеозапису, які наявні у матеріалах справи на диску.

Доводи, що сукупність викладених апелянтом обставин у апеляційній скарзі вказують на те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 є недійсним, а долучені до нього матеріали є недопустимими доказами, є безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами.

Суддя апеляційного суду приходить до висновку, що підстави для скасування або зміни постанови судді районного суду відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Онілова В.Л. залишити без задоволення.

Постанову судді Димитровського міського суду Донецької області від 03 лютого 2023 року, у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя