Єдиний унікальний номер судової справи 484/78/23 Головуючий у першій інстанції Літвіненко Т.Я.
Номер провадження № 33/812/208/23 Головуючий суддя апеляційного суду Крамаренко Т.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Вялової Ірини Михайлівни на постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 квітня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік,

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 091155 від 01 січня 2023 року, ОСОБА_1 01 січня 2023 року о 14 год 00 хв в м. Первомайськ, по вул. Первомайська керував транспортним засобом Мазда державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимогу п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 квітня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, 28 квітня 2023 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Вялова І.М. подала до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі відносно нього на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП закрити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою та незаконною.

Захисник зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів причин зупинки та самої зупинки ОСОБА_1 .

Вказує на те, що відеозапис наявний в матеріалах справи не містить факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, на відео дата та час події відсутні, не зафіксовано інформацію про присутність свідка, якого зазначено в протоколі та від імені якого в матеріалах справи містяться письмові пояснення, що свідчить про неузгодженість матеріалів справи між собою.

Стверджує, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його права, в тому числі право на захист та право не свідчити проти себе, передбачене ст. 63 Конституції України.

Зауважує, що відеозапис зроблений лише відносно проходження огляду на стан сп`яніння, при цьому без встановлення належним чином особи, якій пропонується проходити огляд, без встановлення осіб свідків також не представилась особа, яка пропонує пройти огляд на стан сп`яніння. Більш того, відеозапис не містить чіткої відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, зокрема в медичному закладі та відсутнє направлення в медичний заклад на проходження огляду на стан сп`яніння особою, яка нібито пропонувала йому пройти огляд. Також не роз`яснено порядок проходження огляду та наслідки відмови від такого проходження, що є порушенням ст.ст. 266, 268 КУпАП. Крім того, сам відеозапис не відображає всього процесу, тобто не відповідає Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і відео і кіно зйомки, затверджений наказом № 1026 від 18 грудня 2018 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/32900.

Наголошує на тому, що до справи не додано допустимих та належних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 , тобто не зафіксовано вчинення правопорушення належними доказами, що виключає наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Звертає увагу на те, що працівниками поліції не дотримано вимог п.6,7 Порядку направлення водії транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції проведення такого огляду.

Вважає, що наявність підпису водія ОСОБА_1 у протоколі, складеному відносно нього не може бути беззаперечним доказом його вини, оскільки притягнення до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У судове засідання ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Вялова І.М. не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від захисника Вялової І.М. надійшли письмові пояснення, в яких вона зазначила, що ОСОБА_1 проходить службу в ЗСУ та наразі перебуває у військовому шпиталі, а тому прибути в судове засідання не має змоги. Однак доказів на підтвердження вказаних обставин захисником не надано.

Також, адвокат Вялова І.М. просила апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши аргументи та доводи захисника ОСОБА_1 адвоката Вялової І.М., викладені нею в апеляційній скарзі, апеляційний суд встановив наступне.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За такого, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Судом встановлено, що водій ОСОБА_1 01 січня 2023 року о 14 год 00 хв в м. Первомайськ, по вул. Первомайська керував транспортним засобом Мазда державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимогу п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.1).

Сам ОСОБА_1 в своїх письмових поясненнях, наданих 01 січня 2023 року зазначив «01 січня 2023 року я після наряду відсвяткував Новий рік, вживав спиртні напої. Після чого взяв автомобіль (Мазда, д/н НОМЕР_1 ) та поїхав на мийку. Мене зупинили поліцейські. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» я відмовився, від огляду в медичному закладі також відмовився. Факт вживання спиртного не заперечую. Свою вину визнаю повністю». З моїх слів записано вірно. Мною прочитано, підпис ОСОБА_1 (а.с.2).

Крім того, письмові пояснення надала ОСОБА_2 , яка зазначила «01 січня 2023 року я перебувала м. Первомайську та дала своєму рідному братові свій автомобіль Мазда з д.н. НОМЕР_1 . Про те, що ОСОБА_1 буде вживати спиртні я не знала. В моїй присутності ОСОБА_3 відмовився від продуття приладу Драгер на місці, а також від того щоб поїхати в лікарню. Вину визнав. З моїх слів записано вірно, підпис (а.с.3).

Разом з тим, в матеріалах справи міститься диск з відеозаписам події 01 січня 2023 року, який в повній мірі узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення складеному відносно ОСОБА_1 , його письмовими поясненнями та поясненнями свідка ОСОБА_2 (а.с.5).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 допустив порушення п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Винуватість водія ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 091155 від 01 січня 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_1 01 січня 2023 року о 14 год 00 хв в м. Первомайськ, по вул. Первомайська керував транспортним засобом Мазда державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимогу п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП;

- у відеозаписі, з якого чітко вбачається, що працівником поліції було запропоновано водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер або у медичному закладі, на що водій відмовився (а.с.5);

- у письмових поясненнях самого водія ОСОБА_1 та поясненнях свідка ОСОБА_2 .

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 091155 від 01 січня 2023 року та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені працівниками поліції 01 січня 2023 року у водія ОСОБА_1 , а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці в розумінні п.п.2 та 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 мав беззастережно виконати їх законну вимогу щодо огляду на стан сп`яніння. Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень самого водія ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Вялової І.М. грунтується на наявних у справі доказах.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів підстав та причин зупинки ОСОБА_1 під час керування ним транспортним засобом суд до уваги не бере, оскільки вказане не є тими обставинами, що підлягають встановленню по даній справі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відеозапис наявний в матеріалах справи не містить факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, на відео дата та час події відсутні, не зафіксовано інформацію про присутність свідка, якого зазначено в протоколі та від імені якого в матеріалах справи містяться письмові пояснення, що свідчить про неузгодженість матеріалів справи між собою суд до уваги не бере, з огляду на таке.

З відеозаписів, що додані на диску до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 091155 вбачається, що 01 січня 2023 року о 14 год 03 хв автомобіль Мазда державний номерний знак НОМЕР_1 зупинився на вимогу працівників поліції, з місця водія вийшов чоловік, особу якого в подальшому буде встановлено як ОСОБА_1 . В подальшому на іншому відеофайлі зафіксовано, що працівником поліції було запропоновано водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер або проїхати до медичного закладу, на що ОСОБА_1 відповів відмовою та запропонував працівнику поліції домовитись. Після відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, працівником поліції йому було роз`яснено про наслідки такої відмови, а саме про те, що відносно нього будуть складені відповідні адміністративні матеріали за відмову від проходження огляду.

Потім, на питання працівника поліції: Ви в наряді вживали чи вже після наряду, на що ОСОБА_1 відповів: ні ось тільки що їхав, випив бутилу пива.

Зауваження адвоката Вялової І.М. про те, що на відео не зафіксовано інформацію про присутність свідка, якого зазначено в протоколі та від імені якого в матеріалах справи містяться письмові пояснення є слушними, однак не мають правового значення з огляду на викладене нижче.

Законом України від 16.02.2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», внесено зміни, зокрема до ст. 266 КУпАП, що набрали чинності 17.03.2021 року, та з цього часу закон надає можливість поліцейським під час проведення огляду осіб застосовувати технічні засоби відеозапису, та лише в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

При цьому, логічне тлумачення положень ч. 2 ст. 266 КУпАП дає підстави вважати, що застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису є належним та допустимим доказом під час провадження у справах за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не залежно від того, чи технічними засобами відеозапису зафіксовано сам огляд особи на стан сп`яніння, що проводився на місці, чи такими засобами зафіксовано відмову особи від огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Залучення свідків до огляду на стан сп`яніння, а так само фіксації відмови водія від огляду, є обов`язковим лише у разі неможливості застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису.

Оскільки відмова ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також пройти такий огляд у медичному закладі зафіксовано працівниками поліції за допомогою відеозапису, то проведення такого огляду можливе було взагалі без присутності свідків за умови застосування технічного засобу відеозапису, відповідає вимогам статті 266 КУпАП, чинній на час вчинення правопорушення.

Тому вказаний відеозапис є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 в розумінні положень статей 85, 86 КПК України.

При цьому апеляційний суд вважає, що положення статті 266 КУпАП в частині порядку проведення огляду водіїв на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічних засобів відеозапису без присутності двох свідків (частина 2 статті 266 КУпАП), є чітко визначеними, не містять бланкетних положень, а тому не потребують застосування інших нормативно-правових актів, в тому числі, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, який був прийнятий в 2008 році, та на цей час суперечить вимогам частини 2 статті 266 КУпАП в частині проведення огляду у присутності двох свідків.

До того ж пунктом 3 Розділу ІІ «Прикінцеві положення Закону України № 1231-IX від 16 лютого 2021 року, яким було внесено зміни до ст. 266 КУпАП, було зобов`язано Кабінет Міністрів України у шестимісячний строк з дня набрання чинності цим Законом: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його права, в тому числі право на захист та право не свідчити проти себе, передбачене ст. 63 Конституції України суд вважає безпідставними, оскільки своїм підписом в протоколі ОСОБА_1 засвідчив те, що йому було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, про те, що відеозапис зроблений лише відносно проходження огляду на стан сп`яніння, при цьому без встановлення належним чином особи, якій пропонується проходити огляд, без встановлення осіб свідків також не представилась особа, яка пропонує пройти огляд на стан сп`яніння суд до уваги не бере, з огляду на викладене вище, а більш того матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів щодо порушень працівників поліції, зокрема на час складання протоколу, щодо оскарження таких дій та його результатів.

Твердження захисника Панаріна С.С. про те, що відеозапис не містить чіткої відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, зокрема в медичному закладі не заслуговують на увагу суду, та спростовуються відеозаписом, з якого чітко вбачається, що працівником поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер, на що водій відповів - ні, потім запитав чи бажаєте пройти огляд в медичному закладі, на що водій також відповів відмовою. Після чого працівником поліції було роз`яснено ОСОБА_1 щодо відносно нього буде складений адміністративний матеріал за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення в медичний заклад на проходження огляду на стан сп`яніння не є слушними з огляду на те, що ОСОБА_1 взагалі відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в тому числі і в медичному закладі, а тому підстави для складання направлення у працівників поліції були відсутні.

Твердження захисника про те, що сам відеозапис не відображає всього процесу, тобто не відповідає Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і відео і кіно зйомки, затверджений наказом № 1026 від 18 грудня 2018 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/32900, а тому відеозапис не є належним доказом на увагу суду не заслуговує з огляду на таке.

Ні Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року, ні Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року не містять приписів про обов`язкове долучення до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення відео з бодікамери поліцейського, в тому числі повного відео з моменту зупинки.

Так згідно п.15 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Аналогічні положення містить Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року, згідно п.1 розділу ІІ якої протокол про адміністративне правопорушення складається в письмовій формі. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1)письмові пояснення свідків правопорушення в разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу в разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Отже, долучення працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення відео щодо обставин відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння носить ініціативний характер і посилання апелянта на те, що такий відеозапис не є належним доказом є необґрунтовані.

Доводи апеляційної скарги про те, що наявність підпису водія ОСОБА_1 у протоколі, складеному відносно нього не може бути беззаперечним доказом його вини, оскільки притягнення до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами суд оцінює критично з огляду на інші докази вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, які є належними, допустимими та в повній мірі відображають картину подій 01 січня 2023 року під час зупинки працівниками поліції водія ОСОБА_1 , його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки так і в медичному закладі. Крім того, вказане твердження може бути розцінене судом як намагання водія ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, твердження захисника ОСОБА_1 - адвоката Вялової І.М. з приводу відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на спробу уникнення водієм ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винуватості ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було прийнято законну і обґрунтовану постанову відносно ОСОБА_1 з наведенням обґрунтованих мотивів.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

За таких обставин, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував усі обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За такого, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Вялової Ірини Михайлівни - залишити без задоволення.

Постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 квітня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Крамаренко