Гребінківський районний суд Полтавської області
__________________________________________________________________________________
Справа № 528/364/23
Провадження № 3/528/102/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17.04.2023 м. Гребінка

17 квітня 2023 року суддя Гребінківського районного суду Полтавської області Вітківський М.О., за участі представника особи, яка притягується до відповідальності адвоката Чумарного А.І., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від СПД №1 ВП №1 Лубенського районного відділу поліції в Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 122 КУпАП,

по відношенню до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчення водія серія НОМЕР_1 ,-

в с т а н о в и в :

З даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 347223 від 06.03.2023 слідує, що 06.03.2023 року о 08 год. 50 хв. м. Гребінка по вул. Незалежності, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, автомобілем марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , при виїзді на перехрестя з вул.Миру не надав переваги в русі автомобілю марки «ВАЗ 2109» д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався по головній дорозі, в результаті чого створив аварійну ситуацію. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п.16.11 ПДР України, в зв`язку з чим його дії кваліфіковані за ч.5 ст.122 КУпАП.

В судовому засідання представник особи, яка притягується до відповідальності адвокат Чумарний А.І. зазначив, що ОСОБА_1 є людиною похилого віку, фактично проживає в с. Рудка, Гребінківської ТГ. Того дня, він разом з дружиною приїхали в м. Гребінку в лікарню. Близько 08-45 рухаючись по вул. Незалежності, яка є головною, під`їжджаючи до перехрестя з вул. Миру, водій ОСОБА_1 за відсутності жодних дорожніх знаків про закінчення «головної дороги», а також дорожнього знаку «дати дорогу», керуючи внутрішнім переконанням, що дане перехрестя є рівнозначним і «діє правило правої руки», продовжив рух, усвідомлюючи, що транспортні засоби, які наближались до даного перехрестя зліва з вул. Миру, повинні дати йому дорогу, тобто він діяв в межах Правил дорожнього руху. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, щодо порушення водієм ОСОБА_1 п.16.11 ПДР України, що призвело до створення аварійної обстановки. З огляду на це, просив провадження у справі закрити, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Суддя, встановивши обставини, передбачені ст. 280 КУпАП, дослідивши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні представника особи, яка притягується до відповідальності, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що передбачені 251 КУпАП, прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 вини у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 122 КУпАП, виходячи з наступного.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами - є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

Так, відповідальність за ч.5 ст.122 КУпАП настає за порушення, передбачені ч.1-4 цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху України (далі ПДР України), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно із п.1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до п.2.3 «д» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Пункт 16.11 ПДР України передбачає, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Даний пункт ПДР України підкреслює права водіїв транспортних засобів, які здійснюють рух головною дорогою, що відрізняється покриттям щодо грунтової або позначається дорожніми знаками 1.22, 1.23.1-1.23.4 і 2.3. Водії транспортних засобів, які здійснюють рух по другорядною дорогою, зобов`язані дати дорогу будь-яким транспортним засобам, що рухаються головною дорогою.

Разом з цим, пунктом 16.12 ПДР України визначено, що на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.

Як встановлено в судовому засіданні, під час огляду наданих представником фототаблиць, вказане перехрестя в розумінні ПДР України є нерегульованим, при цьому при виїзді з вул.Незалежності на вул. Миру, відсутні будь-які дорожні знаки пріоритету визначені п.2.1., 2.2., 2.4. Дані обставини також не відображені в схемі ДТП, яка знаходиться в матеріалах справи.

Таким чином, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, при виїзді на перехрестя з вул. Миру, керувався тим, що дане перехрестя є рівнозначним, тому у відповідності до п.16.12 ПДР України, об`єктивно вважав, що інший водій транспортного засобу, який наближається до перехрестя зліва, зобов`язаний дати йому дорогу.

Враховуючи викладене слід прийти до висновку, що відомості викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, суперечать фактичним обставинам справи, а тому даний протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , складений без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях останнього ознак порушень ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 122 КУпАП. Таким чином, даний протокол про адміністративне правопорушення не є достатнім доказом його вини.

Наявні в матеріалах провадження письмові пояснення водіїв автомобіля марки «ВАЗ 2109» д.н.з. НОМЕР_4 та «ГАЗ 33021-212» д.н.з. НОМЕР_5 , не вказують беззаперечно на вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, оскільки відображають суб`єктивні версії події, що сталася 06.03.2023 року.

Будь-яких інших доказів, які б поза розумним сумнівом вказували на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП матеріали провадження не містять.

Згідно з положеннями КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, доповнювати його чи уточнювати.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності слід керуватися принципом, згідно якого винність особи не може ґрунтуватись на припущеннях. Будь-які сумніви у винуватості особи повинні тлумачитися на її користь.

Крім того, аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом» дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину (адміністративного правопорушення) не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Як зазначено в п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши в сукупності надані докази, а також врахувавши встановлені в судовому засіданні обставини, суддя приходить до висновку про не доведеність вини ОСОБА_1 .

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів, які достовірно свідчать про наявність складу адміністративного правопорушення, визначеного ч. 5 ст. 122 КУпАП під час розгляду адміністративних матеріалів в суді - не здобуто, а ті, що надані в якості підтвердження суддя оцінює критично з наведених вище обставин.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми Закону, суддя приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 122 КУпАП слід закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7,9, ч. 5 ст. 122, ст. ст. 245, 251, 254, 256, 266, 268, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 280, 283-285 КУпАП України,-

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Гребінківський районний суд на протязі десяти днів з дня її винесення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя М. О. Вітківський