Справа № 732/1314/22
провадження № 3/732/110/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2023 року м. Городня

Суддя Городнянського районного суду Чернігівської області Карпинська Н.М., при секретарі Кирієнко Т.М., за участі адвоката Слєпченка С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городня справу, що надійшла з відділу поліцейської діяльності № 1 Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , стрільця в /ч НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ,

В С Т А Н О В И В :

Водій ОСОБА_1 23 грудня 2022 року о 21-шій годині 05 хвилин у м. Городня по вул. Чернігівська, 62, керував автомобілем марки DAEWOO LANOS д.н.з НОМЕР_3 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою придаду Алкофор-505, № 14317, результат тесту - стан спяніння 2,255 %. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 „а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КупАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, розповів, що 23.12.2022 повернувся із зони бойових дій м. Бахмута, зустрівся з товаришем випив пиво десь за одну годину до зустрічі з поліцейськими, приблизно 1,5 л, потім їхав за кермом авто Ланос. Був зупинений проблисковими маятничками синього та червоного кольору. Поліцейський відчув запах алкоголю і запропонував пройти огляд. Оскільки апаратам ОСОБА_1 не довіряє, а огляд в лікарні йому не забезпечили, він вважає, що було порушено порядок зібрання доказів, тому провадження по справі слід закрити.

Захисник, обгрунтовуючи підстави для закриття провадження по справі, вказував на: 1) різницю у часі складення протоколу, а саме: „15 хвилин, та в тесті „22 хвилини; 2) те, що наданий як доказ відеозапис не був безперервним; 3) його клієнт не розписався в тесті, що свідчило про його незгоду із таким тестом, однак у лікарню його не відвезли, хоча він таку вимогу висував.

Заслухавши ОСОБА_1 , оцінивши заперечення адвоката, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 винний у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КупАП і його вина доведена у встановлений законом спосіб.

Так, судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного Інструкцією. Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

Із відтвореного відеозапису у судовому засіданні чітко встановлено, що ОСОБА_2 розяснено підстави огляду на стан спяніння та порядок огляду на стан спяніння із застосуванням приладу „Алкофор-505. Непідписання ним документів після огляду на стан спяніння не було безумовною підставою до його доставки в лікарню для наступного медичного огляду. Сам він на місці огляду не заперечив стан і процедуру встановлення стану спяніння. Навпаки, пропонував „домовитись. Використаний засіб відеофіксації для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія, є включеним з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції і є самостійним доказом у розумінні статті 251 КупАП.Тож, вимог про огляд в лікарні на місці зупинки ОСОБА_1 не висував. Також, водій ОСОБА_1 після оформлення адміністративних матеріалів, самостійно медичний огляд не пройшов та медичний висновок не надав.

Тому показання свідка ОСОБА_3 , про те, що він був на час відсторонення ОСОБА_4 від керування транспортним засобом на місці складення протоколу і чув як ОСОБА_1 , стверджуючи, що від пива він не міг мати показник стану спяніння, вимагав огляду у лікарні, суд розцінює як такі, що не спростовують інших доказів. ОСОБА_5 віз ОСОБА_1 з місця відсторонення у своїй машині і вони мали право з власного волевиявлення скористатися оглядом у лікарні на спростування доказів органу поліції.

Згідно з переліком технічних засобів, до спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння належить використаний при огляді ОСОБА_1 газоаналізатор, який зареєстрований та сертифікований у встановленому порядку, що свідчить про правомірність використання цього приладу працівниками поліції під час виконання своїх службових обов`язків.

Згідно додатку до протоколу ААД № 065166 (а.с.5) про результат тестування на алкоголь, результат тесту 2,255 % 23.12.2022 21:21. Результати цього тесту 2,255 % , вказані у роздруківці електронного доказу, є самостійним джерелом пізнання фактичних обставин в межах кваліфікації.

Різниця у часі у документах (фактично у сім хвилин), про які стверджував адвокат, є межами допустимої похибки та не свідчить про непридатність приладів чи незаконність документів.

Відтак, доводи про порушення порядку збирання доказів, а тому і про відсутність складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію суд розцінює, як намагання уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

Суд виходить із того, що визнання доказів недопустимими відбувається не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку істотного порушення прав і свобод людини (постанови Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі N 359/7742/17 (провадження N 51-2114км19). Суд, вирішуючи питання щодо допустимості доказу в кожному конкретному випадку виходить із фактичних встановлених обставин. Самим фактом огляду водія на місці зупинки із застосуванням приладу „Алкофор 505, а не в лікарні, не спростовується факт того, що ОСОБА_1 керував автомобілем, будучи у стані, що в багато разів перевищує порог тверезості.

При цьому, достеменно встановлено, що ОСОБА_1 був водієм і порушив п. 2.9 „а Правил дорожнього руху України, оскільки керував автомобілем у стані спяніння.

При накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу, що притягується до адміністративної відповідальності, відсутність обставин, які обтяжують і помякшують відповідальність, суспільну небезпечність вчиненого. З огляду на вказане, адміністративне стягнення слід застосувати у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.40-1, 27, ст.283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення; ст. 294, ст.308 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винним та притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП і накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений ч.1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, тобто 34000 гривень.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови до Чернігівського апеляційного суду через Городнянський районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Н.М.Карпинська