П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2023 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - Малюк В.М., за участю особи відносно якої запроваджено протокол - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, матеріали справи про адміністративне порушення за протоколом першого заступника начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » майора ОСОБА_2 відносно молодшого інспектора прикордонної служби - сержанта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , за ч.2 ст.172-18 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

08.04.2023 року першим заступником начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » майором ОСОБА_2 було запроваджено протокол відносно гр. ОСОБА_1 за ч.2 ст. 172-18 КУпАП.

Підставою для запровадження протоколу стало те, що 08.04.2023 року молодший інспектор прикордонної служби 2-ї категорії відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », сержант ОСОБА_1 з 04:00 год. 08.04.2023 року по 12:00 год. 08.04.2023 року перебував в прикордонному наряді «Прикордонний патруль» на напрямку 314-317 прикордонних знаків. В період свого чергування, на ділянці своєї відповідальності о 10:00 год. 08.04.2023 року допустив незаконний перетин державного кордону України поза пунктом пропуску громадянином України. Відповідна інформація о 10:10 год. 08.04.2023 року була підтверджена Прикордонним патрулем Словацької Республіки, який зазначив про затримання ними громадянина України (чоловік з документами) на напрямку 316/1 прикордонних знаків на відстані 2000 метрів від державного кордону України.

Своїми діями порушив вимоги п.п.7.1 п. 2 розділу 11 (під час несення служби прикордонні наряди зобов`язані: нести службу відповідно до вимог отриманого наказу на охорону державного кордону) п.п. 14 п.11 розділу II (прикордонним нарядам забороняється: учиняти інші дії, заборонені законодавством України та наказом на охорону державного кордону, відволікатися від несення служби), Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1261 від 19 жовтня 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1391/27836.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав. Пояснив, що він виконував службові обов`язки з охорони державного кордону України в напрямку 314 прикордонного знаку, в той час як порушення державного кордону мало місце в районі 316 п/з. Зазначив, що відстань між прикордонними знаками біля одного кілометру. На напрямку 316 п/н наказ виконував інспектор Ткаченко А.О., а тому причина запровадження відносно нього даного протоколу йому не відома. Просив провадження по справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визначається, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. (ст.245 КУпАП).

За змістом ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Диспозицією ч. 2 ст. 172-18 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинене в умовах особливого періоду.

З наданих суду пояснень ОСОБА_1 слідує, що він виконував службові обов`язки з охорони державного кордону України в напрямку 314 прикордонного знаку, в той час як порушення державного кордону мало місце в районі 316 п/з, де службові обов`язки виконував інший інспектор.

Матеріали запровадженого відносно ОСОБА_1 протоколу не містять жодного належного та допустимого доказу на спростування вказаних показань ОСОБА_1 .

Таким чином, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 було порушено вимоги ст. 251 КУпАП та не зібрано достатніх доказів, які б підтверджували його вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП, до матеріалів справи не додано доказів вчинення правопорушення саме ОСОБА_1 .

Крім того, наявність лише протоколу про адміністративне правопорушення не може бути визнано беззаперечним доказом вини особи у вчиненні правопорушення, передбаченого нормами КУпАП

Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на викладені фактичні обставини справи, суд не вбачає в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП, оскільки такий діяв на виконання та у відповідності до покладених на нього службових обов`язків, а матеріали справи доказів зворотного не містять.

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема, позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), в яких Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, і вважає, що провадження по справі слід закрити за відсутністю в діях останнього ознак складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 172-18 КУпАП.

Керуючись ч. 1 ст.9, ч. 1 ст.172-18 КУпАП, п. 1ст. 247 КУпАП, ст. ст.283,284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП - закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілим, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Строк звернення постанови для виконання - три місяці з моменту її винесення, якщо інше не встановлено КУпАП та іншими законами України.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М.Малюк