ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/5841/22 Номер провадження 33/814/1082/23Головуючий у 1-й інстанції Подмаркова Ю.М. Доповідач ап. інст. Корсун О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю: секретаря судового засідання Греся А.О., представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Стрикаля М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Ленінського районного суду м. Кременчук від 22 лютого 2023 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і накладено на нього стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 536 гривень 80 копійок судового збору на користь держави.

За постановою місцевого суду ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 17 жовтня 2022 року о 10 годині 40 хвилин по вул. Гольдбергівській, 38 у м. Харків керував автомобілем «Peugeot 301», НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння та в порушення вимог п.2.5 ПДР України відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Ленінського районного суду м. Кременчук від 22 лютого 2023 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що: він не перебував у стані наркотичного сп`яніння, від огляду на визначення цього стану в медичному закладі не відмовлявся та в день події намагався пройти названий огляд, однак йому було відмовлено з огляду на відсутність направлення; в порушення вимог закону поліцейський не запропонував йому проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу; відеозапис з боді-камери є неналежним і недопустимим доказом, оскільки на ньому не зафіксовано особу, якій було висунуто вимогу щодо проходження огляду, а тому неможливо стверджувати про те, що правопорушником є саме він ( ОСОБА_1 ); при складанні протоколу про адміністративне правопорушення поліцією не було залучено свідків.

Суд апеляційної інстанції заслухав думку представника апелянта, який підтримав апеляційну скаргу, зазначивши, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом за встановлених судом першої інстанції обставин, був зупинений поліцією та апелянту висувалась вимога щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, однак останній не відмовлявся від такого огляду, перевірив матеріали справи, дослідив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку про те, що вона не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення переглядається у межах доводів апеляційної скарги.

Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відмови, як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, за обставин, установлених в оскаржуваній постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи належними, допустими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми доказами, та є обґрунтованим.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №225248 17 жовтня 2022 року о 10 годині 40 хвилин ОСОБА_1 по вул. Гольдбергівській, 38 у м. Харків керував автомобілем «Peugeot 301», НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук, порушення мови) та в порушення вимог п.2.5 ПДР України відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку (а.с.1).

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Peugeot 301», НОМЕР_1 , за наведених вище місця, дати, часу в апеляційній скарзі та в судовому засіданні апеляційної інстанції апелянтом і його представником не оспорювались.

Разом з цим, даними відеозапису, записаного на технічному носієві інформації, підтверджено те, що після зупинки ОСОБА_1 , який керував 17 жовтня 2022 року о 10 годині 40 хвилин по вул. Гольдбергівській, 38 у м. Харків автомобілем «Peugeot 301», НОМЕР_1 , поліцією повідомлено апелянту про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння. Однак, ОСОБА_1 на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відповідно до встановленого порядку в закладі охорони здоров`я (05:04-05:26 хвилини відеозапису). При цьому, поліцією було роз`яснено апелянту наслідки такої відмови, а саме, що це є порушенням вимог п.2.5 ПДР України та за названі дії передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, що тягне за собою складання протоколу про адміністративне правопорушення, вже після чого розпочато оформлення матеріалів провадження (05:27-05:36 хвилини відеозапису). Усупереч доводам апелянта, засобами об`єктивного контролю чітко та в повному обсязі зафіксовано особу правопорушника ОСОБА_1 (зокрема, і його обличчя), який на запитання поліцейського підтвердив правильність ідентифікації його особи (02:02-02:04, 03:56-04:00 хвилини відеозапису) (а.с.4).

Тому, доводи апелянта про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння є неспроможними.

Перевіркою матеріалів справи встановлено відсутність підстав для висновку про неналежність чи недопустимість відеозапису як доказу.

Отже, викладені вище докази безперечно доводять винуватість апелянта у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і об`єктивних підстав не довіряти їм немає.

Відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, в разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, поліцейський направляє цю особу на огляд до найближчого закладу охорони здоров`я.

Такий висновок ґрунтується й на тому, що приписами п.п.7-8 розділу ІІІ зазначеної вище Інструкції передбачено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Таким чином, з огляду на обов`язковість проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, яке проводиться в закладах охорони здоров`я, огляд на стан наркотичного сп`яніння здійснюється лише в медичному закладі.

Ураховуючи викладене вище, поліцейський діяв згідно з установленою процедурою та правильно висловив ОСОБА_1 вимогу щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння саме в медичному закладі, а не також і на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу, на що помилково посилається апелянт.

Доаоди ж апеляційної скарги щодо незалучення поліцією свідків при фіксуванні правопорушення, як на підставу для скасування оскаржуваної постанови, безпідставні, оскільки за змістом ч.2 ст.266, п.6 розділу Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, в разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, залучення двох свідків здійснюється лише при неможливості застосування технічних засобів відеозапису. У даному ж випадку поліцією забезпечено безперервне відеофіксування факту відмови ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, у зв`язку з чим залучення двох свідків для фіксації даного адміністративного правопорушення не передбачалось.

Аргументи апеляційної скарги, які зводяться до відсутності в ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння та спроби в подальшому самостійно пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, позбавлені підстав, оскільки апелянта місцевим судом визнано винуватим і притягнуто до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом у наведеному стані, а за те, що він на вимогу поліцейського відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду для на стан наркотичного сп`яніння, що є іншою окремою формою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної постанови, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Як видно з матеріалів провадження, апелянт є водієм з водійським посвідченням серії НОМЕР_2 від 17 березня 2021 року, що підтверджується даними довідки ВАП УПП у Харківській області ДПП (а.с.2).

Тому, суд першої інстанції з урахуванням положень ст.23, 33 КУпАП обгрунтовано наклав на ОСОБА_1 стягнення відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Кременчук від 22 лютого 2023 року щодо ОСОБА_1 без зміни.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.М. Корсун