ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.08.2023 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Співак О.М., захисника потерпілого ОСОБА_1 Марина В.Г. та захисника потерпілого ОСОБА_2 Бухтоярова Р.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП за апеляційними скаргами адвоката Марини В.Г. в інтересах потерпілого ОСОБА_1 та адвоката Бухтоярова Р.О. в інтересах потерпілого ОСОБА_2 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 липня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 липня 2023 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п.8 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із наявністю по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, нескасованої постанови компетентного органу (посадової особи) про закриття справи про адміністративне правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №068823 від 18.11.2022 року вбачається, що 18.11.2022 о 16 год. 21 хв. в м. Ужгород по вул. Минайській, 44 водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки «Toyota Avensis», номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 10.4 Правил дорожнього руху України, а саме: здійснюючи поворот праворуч з вул. Минайської на вул. А.Корольова, не надав перевагу в русі транспортному засобі марки «Mercedes-Bens», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулося зіткнення з транспортними засобами марки «Skoda Oktavia», номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , транспортними засобами марки «Suzuki Grand Vitara», номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_5 , та пошкоджено паркан будинку 46 по вул. Мукачівській в м. Ужгороді, рекламний щит, бетонну стіну та велопарковку в ресторані «Safari». Дії ОСОБА_3 працівниками поліції кваліфіковано за ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою, адвокат Марина В.Г. в інтересах потерпілого ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувані постанови суду та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат, Бухтояров Р.О. в інтересах потерпілого ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувані постанови суду та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції статті.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження захисник Бухтояров Р.О. зазначає, що участі у розгляді справи не приймав, про наявність оскаржуваної постанови стало відомо тільки 26.07.2023 року. Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Ужгородського міськрайонного суду від 12.07.2023 року.

Заслухавши пояснення захисника потерпілого ОСОБА_1 Марина В.Г., який підтримав доводи апеляційної скарги, доводи захисника потерпілого Бухтояров Р.О., та заперечення захисника Співака О.М., перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та його захисник у суді першої інстанції участь не приймали, про наявність оскаржуваної постанови дізнались 26.07.2023 року, у зв`язку з чим доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження заслуговують на увагу.

З врахуванням наведеного, з метою недопущення порушення права на особи захист, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються обґрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили ОСОБА_6 та його захиснику адвокату Бухтоярову Р.О. своєчасно подати апеляційну скаргу поважними, а тому строк на апеляційне оскарження поновлюється.

Диспозицією ст.124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд, чи іншого майна.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Судом встановлено, що відповідно до постанови судді Ужгородського міськрайонного суду від 19.12.2022 (справа № 308/16132/22), справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП передано органу досудового розслідування в Ужгородське РУП ГУНП в Закарпатській області, оскільки потерпілому ОСОБА_1 внаслідок ДТП було завдані тілесні ушкодження, і ставилось питання перевірки наявності складу злочину в діях ОСОБА_3 .

У матеріалах справи на той час були відсутні дані про проведення щодо учасників ДТП судово-медичних експертиз, відповідно не було встановлено ступеню тяжкості тілесних ушкоджень водія ОСОБА_7 . Тому, провадження по справі закрито на підставі ч.2 ст.284 КупАП, а матеріали скеровано для перевірки до органу досудового розслідування.

Дана постанова суду першої інстанції винесена за клопотанням захисника потерпілого ОСОБА_8 адвоката Марина В.Г.

Однак, на даний час постанова суду першої інстанції від 19.12.2022 вичерпала свою дію, оскільки в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0001839 від 29.12.2022 року за ч.1 ст.286 КК України було встановлено що, в діях ОСОБА_9 відсутній склад злочину, так як згідно висновку СМЕ, потерпілому внаслідок ДТП не було завдано середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Кримінальне провадження за вказаним фактом слідчим закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України та матеріали справи направлено до Ужгородського міськрайонного суду для розгляду справи по суті за правилами КУпАП.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту.

ЄСПЛ в рішенні у справі «Петрелла проти Італії» (заява № 24340/07) виявив порушення статті 6 Конвенції, за обставин, коли відбулось припинення кримінального провадження. Це призвело до нездатності розглянути цивільний позов через процедурні затримки, що спричинили погашення давністю правопорушення. Заявник використав доступні права і на попередньому слуханні міг подати цивільний позов. Але виключно внаслідок затримок у розгляді справи прокуратурою та наступного припинення провадження як погашеного давністю він не зміг подати свою вимогу компенсації або отримати рішення кримінального суду за цією вимогою. Ця недбала поведінка органів влади, на думку високих суддів, позбавила ОСОБА_10 можливості відстоювання його цивільних прав під час провадження. Таким чином, мало місце порушення статті 6§1 Конвенції через відсутність доступу до суду.

Також ЄСПЛ встановив, що мало місце порушення статті 13 Конвенції у зв`язку з тим фактом, що в національному законодавстві не існувало засобів судового захисту, за допомогою яких заявник міг би відстоювати своє право на розгляд його справи протягом розумного строку в значенні статті 6§1 Конвенції.

Розглядаючи справи суд першої інстанції при розгляді справи повинен був уникати надмірного формалізму, застосувати норми ЄСПЛ та захистити права потерпілих.

Суд вважає, що при розгляді справи необхідно встановити вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з метою забезпечення можливості відновлення порушених прав потерпілих, що виражаються у відшкодування заданої їм шкоди, зокрема отриманні страхового відшкодування, та в свою чергу потребує, відповідно до вимог закону, встановлення вини особи. Тому закриття провадження у справі без встановлення вини, спричинить неможливість для потерпілого належним чином захистити свої права.

Наведене узгоджується з судовою практикою та правовою позицією ЄСПЛ.

Частина 3 статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачає, що судова система перш за все забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Саме суди є останньою правовою інстанцією в державі, в якій кожен громадянин за необхідності шукає захисту своїх прав, свобод та інтересів.

Ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

17.07.1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію "Про захист прав людини і основоположних свобод", а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Так, відповідно до ст. 32 Конвенції питання тлумачення та її застосування належить до виключної компетенції ЄСПЛ, рішення якого є невід`ємною частиною Конвенції, як практика її застосування і тлумачення.

За ст. 9 Конституції України та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

Відповідно до положення частини 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Бендерський проти України" (заява №22150/02, параграф 2), у якому відображений принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

Дані норми закону при розгляді судом першої інстанції даної адміністративної справи не дотримані в повному обсязі.

Крім цього, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні ДТП повністю доведена та підтверджується доданими до матеріалів справи доказами.

Так, висновком судової комплексної фото та автотехнічної експертизи № КСЕ-19/107-23/990 від 29.03.2023 року встановлено наступне:

1.Час який пройшов з моменту коли автомобіль «Toyota Avensis», н.з. НОМЕР_5 потрапив в об`єктив відео реєстратору та до моменту зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz S550» д.н.з. НОМЕР_2 становить 1.03…1.09 сек.

2.Відповідно до наданого на експертизу файлу «document_956962089.mp4» та вихідних даних наведених в постанові про призначення експертизи , швидкість автомобіля «Mercedes-Benz S550» д.н.з. НОМЕР_2 становить біля 82.4±2.5 км/год.

3.Зупинний шлях автомобіля марки «Mercedes-Benz S550» д.н.з. НОМЕР_2 в даних дорожніх умовах , сатновить біля 70,6 м… 101,4м, при встановленій шидкості руху 79.9… 84.9 км/год, та 34.4м…42.4м при максимально допустимій швидкості руху 50 км/год, в залежності від коефіцієнта зчеплення шин з дорогою.

4.У даній дорожній ситуації, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій автомобіля марки «Toyota Avensis», н.з. НОМЕР_5 ОСОБА_3 повинен був керуватись технічними вимогами п. 16.13. чинних Правил дорожнього руху України з посиланням на турміни «дати дорогу», який є в п. 1.10 ПДР України.

5.У даній дорожній ситуації, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій автомобіля марки «Mercedes-Benz S550» д.н.з. НОМЕР_2 гр ОСОБА_1 повинен був керуватись технічними вимогами п. 12.3 та 12.4 чинних Правил дорожнього руху України, з посиланням на термін «небезпека для руху» та безпечна швидкість, який є в п.1.10. ПДР України.

6.З технічної точки зору, при наданих на дослідженн даних, в умовах даної дорожньо-транспортної ситуації водій автомобіля марки «Mercedes-Benz S550» д.н.з. НОМЕР_2 гр ОСОБА_1 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем марки «Toyota Avensis», н.з. НОМЕР_5 шляхом зупинки керованого ним транспортного засобу до місця зіткнення, як при обрані ним швидкості руху 79.9… 84.9 км/год так і при максимально допустимій швидкості руху в населених пунктах в 50 к/год.

7.З технічної точки зору, при заданих вихідних даних та проведених вище розрахунках, в діях водія марки «Toyota Avensis», н.з. НОМЕР_5 гр. ОСОБА_3 вбачається невідповідність технічним вимогам п 16.13 чинних Правил дорожнього руху України з посиланням на терміни «дати дорогу» недотримання яких в своїй сукупності знаходяться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Постановою старшого слідчого слідчого відділу Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області Долешак Ю.Ю. було встановлено, що в діях водія «Toyota Avensis», н.з. НОМЕР_5 ОСОБА_3 , вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Дана постанова являється чинною, не скасована.

Так, матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_3 містять всі фактичні дані, які свідчать про доведеність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Доказів на спростування викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, та матеріалах адміністративної справи відсутні, обставин того, що ОСОБА_3 не винний у настанні ДТП матеріали справи не містять.

При цьому, суд звертає увагу на те, що пояснення захисника ОСОБА_3 адвоката Співака О., зводяться до того, що водієм ОСОБА_11 також було порушено ПДР України і такі порушення перебувають у причинному зв`язку з виникненням ДТП. Слід зазначити, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється судом на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, складеного уповноваженою посадовою особою Національної поліції. Однак, у вказаному провадженні складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП виключно щодо водія ОСОБА_3 і його винуватість у вчиненні правопорушення доводиться доказами по справі в їх сукупності та взаємозв`язку.

Враховуючи вищевказане, конкретні обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційні скарги захисників потерпілих підлягають частковому задоволенню, а постанова суду від 12.07.2023 скасуванню.

Керуючись ст. ст. 247,294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити адвокату Бухтоярову Р.О. в інтересах потерпілого ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційні скарги адвоката Марини В.Г. в інтересах потерпілого ОСОБА_1 та адвоката Бухтоярова Р.О. в інтересах потерпілого ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 липня 2023 року скасувати.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага