Справа № 307/4936/22
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
07.04.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Фазикош Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань, в м. Ужгороді, матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за апеляційною скаргою його та захисника адвоката Кустрьо М.М. на постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 17.01.2023,
Постановою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 17.01.2023 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідного до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн судового збору.
В оскарженій постанові судді від 17.01.2023 вказано, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за таких обставин.
22.12.2022, о 00 год. 45 хв., ОСОБА_1 на вул. Визволення у с. Угля Тячівського району Закарпатської області, керуючи транспортним засобом «SUZUKI VITARA», номерний знак НОМЕР_1 , порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, а саме, за наявності ознак алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, порушення мови, на вимогу працівника поліції відмовився від проходження в установленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та захисник Кустрьо М.М. просять скасувати оскаржувану постанову від 17.01.2023, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог вказують, що в оскаржуваній постанові суд першої інстанції зазначив, що факт правопорушення доводиться протоколом про адміністративне правопорушення, складеному на бланку відповідного зразка, з серійним номером ААБ №044597, уповноваженою особою, підписаний працівником поліції, який містить інформацію про роз`яснення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ознайомлення про місце і час розгляду справи та відмову особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про ознайомлення з протоколом та отримання його копії. Перераховані ознаки притаманні будь-якому бланкові протоколу і такі не можуть бути доказом правопорушення, оскільки наявним у справі відеозаписом не підтверджується, що такий протокол працівниками поліції на місці взагалі складався та що з будь-яким із його пунктів було ознайомлено ОСОБА_1 .
Зазначають, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом.
Стороною захисту наголошувалось на тому, що доказом того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом є той факт, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом у спосіб блокування автомобіля, виклику евакуатора та поміщення автомобіля на штрафмайданчик або надання можливості передати керування цим транспортним засобом іншій уповноваженій ним особі, яка має право на керування ТЗ, а якщо керування автомобілем з боку ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння мало місце і не відбулося такого відсторонення, то має місце порушення порядку огляду. Зокрема відповідно до ч.1 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті вважається недійсним.
Крім іншого сторона захисту вказує, що фрагмент відеозапису не відображає фіксації руху автомобіля і керування транспортним засобом з боку ОСОБА_1 та його зупинку працівниками поліції, а лише зафіксовано автомобіль під час стоянки.
У процесі розгляду справи було допитано у якості свідка ОСОБА_2 , який показав, що у той вечір саме він керував автомобілем.
У оскаржуваній постанові суду першої інстанції не наведено з яких мотивів суд відхиляє доводи ОСОБА_1 , покази допитаного свідка ОСОБА_2 , дані переглянутого відеозапису і надає перевагу лише зазначеному у описовій частині протоколу про адміністративне правопорушення.
В судовому засіданні в апеляційній інстанції, яке відбулося 24.03.2023 ОСОБА_1 та його захисник Кустрьо М.М. апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити. В судове засідання, яке було призначено на 07.04.2023 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber» від 30.03.2023. В судове засідання 07.04.2023 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 також не з`явились. ОСОБА_1 подав заяву про те, що не заперечує про розгляд справи у його відсутності.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 та його захисника Кустря М.М. задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення дотримано.
Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Ці положення повністю кореспондуються з положеннями п.2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 044597 від 22.12.2022 ОСОБА_1 22.12.2022, о 00 год. 45 хв., на вул. Визволення у с. Угля Тячівського району Закарпатської області, керуючи транспортним засобом «SUZUKI VITARA», номерний знак НОМЕР_1 , порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, а саме, за наявності ознак алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, порушення мови, на вимогу працівника поліції відмовився від проходження в установленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Вина ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 044597 від 22.12.2022, з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , скориставшись своїм правом на підставі ст.63 Конституції України, відмовився від підпису протоколу і дачі пояснень, будь-яких зауважень не надав.
Зазначений протокол про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується відеозаписом працівників патрульної поліції, який додано до матеріалів протоколу. Із відеозапису слідує, що працівники патрульної поліції запропонували ОСОБА_1 пройти медичний огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, в тому числі і проїхати в медичний заклад, однак останній відмовився. Інших осіб в салоні транспортного засобу або поблизу не зафіксовано. ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу, підтвердив те, що вживав алкогольні напої.
Такі дії ОСОБА_1 були правильно розцінені працівниками поліції як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд також відхиляє доводи сторони захисту про те, що працівниками поліції були порушені вимоги ст.266 КУпАП та в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені свідки, оскільки такі спростовуються матеріалами справи. Із наявного відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 відмовився проїхати в медичний заклад. Крім цього, жодних клопотань щодо незгоди з діями працівників поліції з приводу складання протоколу під час його складання ОСОБА_1 не викладено та заявлено не було.
Апеляційним судом встановлено, що в матеріалах справи наявна постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД № 742663 від 22 грудня 2022 року з якої слідує, що 22 грудня 2022 року, о 00 год. 45 хв. у с. Угля по вул. Визволення водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «SUZUKI VITARA», номерний знак НОМЕР_2 , при зміні напрямку руху не увімкнув покажчик повороту та при зупинці не пред`явив свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП за що на нього накладено адміністративне стягнення у розмірі 510 грн. Вказана постанова ОСОБА_1 не оскаржувалася (а. с. 3).
Апеляційним судом також встановлено, що допитаний свідок ОСОБА_6 безпосередньо не перебував на місці події, під час спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , інформацію отримав зі слів останнього, а тому його твердження не було враховано судом першої інстанції обґрунтовано.
Апеляційний суд також констатує, що процедура відсторонення особи від керування транспортного засобу у передбачений законом спосіб є самостійною. Її незастосування не може бути самостійною підставою для застосування наслідків, передбачених ч.1 ст.266 КУпАП.
Надавши належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам відповідно до ст.252 КУпАП, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, а висновок суду першої інстанції, про керування ним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та відмову особи від проходження у встановленому порядку освідування на стан алкогольного сп`яніння, чим порушено п.2.5 Правил дорожнього руху не спростовано.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни оскарженого судового рішення в апеляційній скарзі, не вказується та під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Тому, оскаржувана постанова місцевого суду від 17.01.2023 щодо ОСОБА_1 , як законна та обґрунтована підлягає залишенню без змін, а подана захисником ним та захисником апеляційна скарга без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника Кустря М.М. залишити без задоволення, а винесену щодо ОСОБА_1 постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 17.01.2023 без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В. Фазикош