Провадження № 3/127/4471/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2023м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

02.06.2023 ОСОБА_1 прибув та знаходився на військовій службі з ознаками алкогольного сп`яніння. Після проведення його огляду на стан сп`яніння підтверджений факт перебування у стані алкогольного сп`яніння - 0,92 ‰, 1,1 ‰.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення визнав та суду пояснив, що вживав спиртні напої напередодні ввечері, а зранку в нього були явні ознаки, які вказують на перебування у стані алкогольного сп`яніння. Про заборону вживання алкоголю під час несення служби, у тому числі й на момент перебування поза межами в/ч він був обізнаний.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Згідно з наданими суду матеріалами ОСОБА_1 проходить військову службу у в/ч НОМЕР_2 на посаді кулеметника взводу охорони роти охорони батальйону забезпечення військової частини НОМЕР_2 .

З протоколу про адміністративне правопорушення випливає, що 02.06.2023 ОСОБА_1 прибув та знаходився на військовій службі з ознаками алкогольного сп`яніння.

У ході медичного огляду 02.06.2023 об 11.00 год. було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння легкого ступеню - 0,92 ‰, 1,1 ‰.

Порядок огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, регламентований статтею 266-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП). Відомості, які б свідчили про недотримання зазначеного порядку, суду повідомлені не були. Крім того, ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечував факту вживання спиртовмісних напоїв напередодні, не заперечував факту обізнаності про заборону вживання таких напоїв навіть за умови перебування поза межами в/ч. Тому правові підстави для визнання результатів огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, визначені частиною дев`ятою статті 266-1 КпАП, відсутні. Саме тому, аналізуючи надані суду матеріали, суд вважає, що в судовому засіданні підтверджений факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання щодо правової кваліфікації діяння ОСОБА_1 , суд враховує таке.

Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в Україні особливий період настав з дня набрання чинності Указу ВО Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію», продовжено його Указом Президента України від 14.01.2015 № 15/2015 «Про часткову мобілізацію», та Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію».

Згідно з вимогами частин третьої та восьмої статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» часткова мобілізація може проводитися в окремих місцевостях держави, а також стосуватися певної частини національної економіки Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

З моменту оголошення мобілізації чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» регламентовано, що особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, а відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 затвердженого Законом України № 2102 -IX від 24.02.2022 в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в подальшому був неодноразово продовжений.

Згідно з вимогами статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут), який затверджений Законом України К548-ХІV від 24 березня 1999 року, військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки.

Відповідно до вимог статті 16 Статуту, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статутом користуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи та військові навчальні заклади Збройних Сил України.

Отже, суд вважає, що дії ОСОБА_1 охоплюються складом правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП), за ознаками появи військовослужбовця на території військової частини в стані алкогольного сп`яніння, а також виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби в стані алкогольного сп`яніння, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення правопорушення в умовах особливого періоду.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд враховує, що останній згідно з наданими матеріалами раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення визнав, щиро розкаявся. Згідно з наданою суду службовою характеристикою ОСОБА_1 за місцем проходження служби характеризується посередньо. Разом з тим, відомості, які б свідчили, що накладення на нього менш суворого адміністративного стягнення, ніж арешт з утриманням на гауптвахті не здатне попередити вчинення нових правопорушень у майбутньому. Враховуючи викладене, з метою попередження вчинення ОСОБА_1 аналогічних правопорушень в майбутньому, суд вважає за доцільне застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 172-20, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: