Житомирський апеляційний суд
Справа №274/1586/23 Головуючий у 1-й інст. Базюк Ю. П.
Категорія ст.173-2 ч.1 КУпАП Доповідач Радченко С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Радченко С.В., за участю потерпілої ОСОБА_1 , представника потерпілої Романюк Олени Вікторівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката Ковальчука Андрія Олександровича, діючого в інтересах ОСОБА_2 , на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 квітня 2023 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 квітня 2023 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 07.03.2023 року, близько 20:00 год. за місцем свого проживання вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 , а саме ображав словами брутальної лайки, що могло заподіяти шкоди її психічному здоров`ю. Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Ковальчук А.О., діючи в інтересах ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обгрунтована, зокрема, тим, що обставини описані у протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено не лише про характер вчиненого психологічного насильства відносно ОСОБА_1 , а й про можливість завдання шкоди психологічному здоров`ю та в чому така шкода виразилася. Будь-яких інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства, за обставин викладених в протоколі, матеріали справи не містять.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт посилається на те, що копію повного тексту постанови захисник отримав 25.04.2023 року безпосередньо в канцелярії суду першої інстанції.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник не з`явилися, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. За таких обставин та у відповідності до положень частини шостої статті 294 КУпАП суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності не з`явившихся учасників.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників, які з`явилися у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя суду першої інстанції має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддею місцевого суду зазначені вимоги закону при розгляді справи стосовно ОСОБА_2 виконані в повному обсязі.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення, 07.03.2023 року, близько 20:00 за місцем свого проживання ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 , а саме: ображав словами брутальної лайки, що могло заподіяти шкоди її психічному здоров`ю. Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 1).

Судом першої інстанції було допитано ОСОБА_2 , який в судовому засіданні свою вину у вчиненні даного правопорушення не визнав та пояснив, що спав, коли прийшла ОСОБА_1 . Остання почала шукати документи, при цьому ображала його нецензурними словами. Не заперечував, що міг образити колишню дружину брутальною лайкою, але не погрожував їй фізичною розправою.

Окрім допиту ОСОБА_2 та дослідження протоколу серії ВАВ № 503273 від 07.03.2023 року, судом першої інстанції також було досліджено долучені письмові матеріали.

Так, судом першої інстанції було досліджено письмові пояснення ОСОБА_1 від 07.03.2023 року, в яких та пояснювала, що проживає разом з колишнім чоловіком ОСОБА_2 , який зловживає спиртними напоями, систематично ображає її словами брутальної лайки, погрожує фізичною розправою. Так, 07.03.2023 о 20:00 вона приїхала з роботи, а її колишній чоловік, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, почав безпідставно до неї чіплятися, провокуючи конфлікт, ображав словами брутальної лайки та погрожував фізичною розправою (а.с.4).

З письмових пояснень ОСОБА_2 від 07.03.2023 року вбачається, що 07.03.2023 близько 20:00 його колишня дружина прийшла додому, почала перевертати речі, він запитав що вона шукає, на що вона відповідала - документи, в ході чого у них виник конфлікт, під час якого він міг ображати її словами нецензурної лайки (а.с.5).

Як вбачається із змісту протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 07.03.2023 (а.с.3) ОСОБА_2 07.03.2023 близько 20:00 за місцем проживання ображав ОСОБА_1 словами брутальної лайки та погрожував фізичною розправою. Конфлікт тривав близько 30 хвилин.

Також місцевим судом було досліджено аудіозапис розмови, який підтверджує нецензурну лайку ОСОБА_2 на адресу ОСОБА_1 .

З письмових пояснень, протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію та з аудіозапису, досліджених місцевим судом вбачається, що вони відповідають за змістом адміністративним протоколам, наданим суду першої інстанції, є послідовними та взаємоузгодженими, а отже твердження апелянта, щодо їх хибності є безпідставними. Доказ у вигляді аудіозапису події, який захисник вважає недопустимим, на думку апеляційного суду, відповідає вимогам, встановленим відносно належності та допустимості доказів, відповідно до положень статті 251 КУпАП.

За такого, посилання апелянта на необґрунтованість висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, є такими, що не заслуговують на увагу, так як повністю спростовуються дослідженими судом доказами, яким надана належна оцінка.

Також не є слушними твердження захисника, що в діях ОСОБА_2 , був відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки не було доведено завдання внаслідок дій ОСОБА_2 шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_1 ..

Так, відповідно положень частини 1 статті 173-2 КУпАП вчинення насильства в сім`ї полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Пунктом 3 частини 1статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року визначено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п.14 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року, психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що в матеріалах справи наявні достатні докази об`єктивного характеру, які підтверджують в діях ОСОБА_2 наявність ознак, передбачених диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП.

Твердження захисника стосовно того, що суд першої інстанції послався лише на протокол про адміністративне правопорушення, при цьому не дослідивши інших доказів, не знайшли свого підтвердження.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката Ковальчука Андрія Олександровича, діючого в інтересах ОСОБА_2 про поновлення строку задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 квітня 2023 року.

Апеляційну скаргу адвоката Ковальчука Андрія Олександровича, діючого в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 квітня 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Радченко