Справа №601/1134/23
Провадження № 3/601/647/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2023 року Суддя Кременецького районного суду Тернопільської області Коротич І.А., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП,-

встановив:

Як встановлено в судовому засіданні, 07.05.2023 о 18 годині 30 хвилин ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство в сім`ї психологічного та фізичного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , яке полягало у висловлюванні в її адресу образливими та принизливими словами, погрожував фізичною розправою але фактичних дій не вчиняв, шарпав за одяг. Таким чином ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.

У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, з невідомих суду на те причин та доставлений до зали судових засідань працівниками поліції не був.

На підставі ст.278 Кодексу України про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує в тому числі питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

Оглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, приходжу до висновку, що вказані матеріали направлені в суд неналежно оформленими.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ч. 2 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, вчинене особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Так, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення вбачається, що у ньому, а саме у графі «чи притягався до адміністративної відповідальності » зазначено про те, що ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності, однак на підтвердження вказаного факту належно засвідченого процесуального документа, посадовою особою при направленні матеріалів до суду, не долучено.

Таким чином належних доказів, які б підтверджували «повторність» дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , зокрема того, що останній притягався до адміністративної відповідальності та на нього було накладено адміністративного стягнення за ч.1 ст.173-2 КУпАП, суду не надано.

При цьому слід зазначити, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011, заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013, заява №36673/04).

Нормами ч. 2 ст.251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

З огляду на зазначене суд позбавлений можливості самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищенаведене, наявність вищевказаного недоліку не дає можливості повно та об`єктивно розглянути справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у зв`язку із чим, приходжу до висновку про необхідність повернення справи для дооформлення до Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області, під час якого необхідно всебічно, повно, і об`єктивно з`ясувати всі обставини, що мають значення для прийняття правильного рішення, після чого, за наявності для того законних підстав, направити до суду. Зокрема при доопрацюванні матеріалів справи про адміністративне правопорушення необхідно усунути вищенаведені недоліки із врахуванням ст.38 КУпАП щодо строків накладення адміністративного стягнення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 33, 251, 252, 256 КУпАП, суд ,-

постановив:

Матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повернути до Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: