Номер провадження: 33/813/614/23
Номер справи місцевого суду: 521/9708/22
Головуючий у першій інстанції Мирончук Н. В.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Янковської Ю.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та адвоката Морозова Вадима Юрійовича на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною постановою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн.80 коп. (а.с.61-63).

Відповідно до постанови суду та протоколу про адміністративне правопорушення серії АДД №092475 від 25.06.2022 водій ОСОБА_1 25 червня 2022 року о 22.45 год керував транспортним засобом Nissan Primera, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м.Одесі по вул.Балківська,211 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився (а.с.2).

Не погоджуючись із вказаною постановою, 29 березня 2023 року ОСОБА_1 та в його інтересах адвокат Морозов В.Ю. звернулись до суду з апеляційною скаргою, в якій просили поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2023 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення (а.с.64-73,79-91).

В обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження апелянти зазначили, що справа розглянута в суді без участі ОСОБА_1 , копія постанови судом не направлялась, про наявність постанови суду дізнались з порталу «Судова влада України» лише 28.03.2023.

В обґрунтування вимог про скасування постанови зазначили, що судом першої інстанції не враховано, що матеріали адмінсправи та протокол про адміністративне правопорушення складені з численними порушеннями, зокрема:

- відсутній відеодоказ ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 ;

- працівники поліції здійснювали щодо водія психологічний тиск, підбурювали до відмови;

- в матеріалах справи не міститься повний фрагмент відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції щодо події, яка сталася;

- відсутні дані (модель, серія, номер) засобу відеофіксації, що вказує на неналежність та недопустимість доказу вчинення адмінправопорушення наявного в матеріалах справи відеозапису;

- працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом;

- працівниками поліції не було доставлено ОСОБА_1 до медичного закладу з метою проходження тесту на стан наркотичного сп`яніння у лікарні;

- матеріали справи не містять відомостей про те чи притягувався ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за аналогічні порушення;

- поліцейські не роз`яснювали особі, що притягується до відповідальності, права та порядок проходження освідування на стан наркотичного сп`яніння;

- в матеріалах справи відсутній акт огляду водія транспортного засобу;

- при складанні протоколу працівниками поліції не було виписано направлення на медичний огляд до лікарні;

- в матеріалах справи відсутня довідка про те, чи отримував ОСОБА_1 посвідчення водія;

- працівниками поліції не були залучені свідки під час складання протоколу;

- в протоколі не зазначено та не конкретизовано наявність чи відсутність у ОСОБА_1 відповідних ознак стану наркотичного сп`яніння.

У судове засідання апеляційної інстанції 19.04.2023 ОСОБА_1 та адвокат Морозов В.Ю., будучі належним чином повідомлений про розгляд справи засобами телефонного зв`язку, що підтверджується телефонограмою, до суду не з`явились, причин неявки не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надали (а.с.94).

Апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та адвоката в її інтересах, з огляду на таке.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26.04.2007). Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Поряд з цим, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04).

За змістом ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

При встановлених обставинах, неявка ОСОБА_1 та адвоката Морозова В.Ю. не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

З метою встановлення права на справедливий суд, забезпечення завдання КУпАП щодо охорони прав і свобод громадян, дотримання принципу здійснення провадження в справах про адміністративні правопорушення на основі суворого додержання законності суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним задовольнити клопотання ОСОБА_1 та адвоката Морозова В.Ю., поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін з огляду на таке.

Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Стаття 268 КУпАП визначає права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У частині 1 вказаної статті встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст.285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Встановлено, що справа розглянута в суді першої інстанції за відсутності особи, що притягується до відповідальності, яка сповіщена про місце і час розгляду справи, у відповідності до положень ст.268 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 ознайомлювався з матеріалами справи, надавав суду заяви та клопотання (а.с.23,24,26-27,33,36-42,48-53). На аркуші справи 24 міститься заява ОСОБА_1 від 13.12.2022 про розгляд справи без його участі.

Отже, наведене свідчить про обізнаність ОСОБА_1 про розгляд справи в суді. Суд першої інстанції належним чином повідомив про слухання справи ОСОБА_1 .

Разом з тим, матеріали справи не містять даних про направлення у відповідності до вимог ч.1 ст.285 КУпАП копії постанови суду особі, що притягується до адміністративної відповідальності або її адвокату.

Апеляційна скарга подана до суду 29.03.2023 року (а.с.64-73).

З урахуванням наведеного, з метою забезпечення апелянтам права на доступ до правосуддя, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку ОСОБА_1 та адвокату Морозову В.Ю. на апеляційне оскарження постанови.

З доводами апелянтів щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, апеляційний суд погодитись не може з огляду на таке.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги (ч.7 ст.294 КУпАП).

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на наркотичне сп`яніння, повністю доведена та підтверджується такими доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 092475 від 25.06.2022, яким зафіксовано, що водій ОСОБА_1 25 червня 2022 року о 22.45 год керував транспортним засобом Nissan Primera, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м.Одесі по вул.Балківська,211 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Протокол підписаний особою, що притягується до адміністративної відповідальності, без будь-яких заперечень (а.с.2);

- відеозаписами нагрудних камер поліцейських №№471816, 474925, за якими 25 червня 2022 року у в м.Одесі по вул.Балківська,211, працівниками поліції зупинено автомобіль марки Nissan Primera, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , у якого не було при собі посвідчення водія, за що був притягнутий до відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП. Під час спілкування з працівником поліції водій не заперечував, що два дні тому вживав наркотичні засоби, зокрема вказав, що «курив траву». На пропозицію поліцейського проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, водій запитав чи обов`язково це робити, на що поліцейський роз`яснив, що за відмову водія від проходження огляду передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, про що складається протокол. Водій ОСОБА_1 виявив однозначну відмову від проходження огляду в медичному закладі та погодився на складання протоколу (диск 1 відео з реєстратора 474925 з 59:00 хв по 01:03:15 хв.). При цьому, водій повідомив поліцейським про складання відносно нього раніше протоколу про адміністративне правопорушення за керування у стані наркотичного сп`яніння та перебування справи в суді (а.с.15).

Крім того, матеріали справи містять інформацію Управління патрульної поліції в Одеській області щодо наявності протоколів про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , зокрема: 23.10.2021 за ч.1 ст.130 КУпАП та 25.06.2022 за ч.1 ст.130 КУпАП.

За протоколом від 23.10.2021 року судом з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що водія ОСОБА_1 постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 14.10.2022 по справі № 521/17908/21 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення в межах санкції статті. Не погодившись із вказаною постановою суду, адвокат Морозов В.Ю. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка постановою Одеського апеляційного суду від 07.02.2023 року повернута апелянту, у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовлено.

Отже станом на 25.06.2022 року (день складання протоколу про адміністративне правопорушення у цій справі) не було ухвалено судове рішення щодо ОСОБА_1 за протоколом про адміністративне правопорушення від 23.10.2021, тому дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Порядок проходження огляду особами, які керують транспортними засобами, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції встановлюється вимогами ст.266 КУпАП та Інструкціїпро порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкції).

Так, відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У виконання вищевказаних вимог КУпАП до матеріалів справи додані відеозаписи з нагрудних камер щодо обставин складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 .

Долучені до матеріалів справи відеозаписи повністю відображають події, які відбулися 25 червня 2022 року, а саме: зафіксований момент перебування ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу; винесення постанови про порушення правил ПДР за ч.1 ст.126 КУпАП; виявлення ознак наркотичного сп`яніння на місці зупинки та визнання водієм вживання наркотичних засобів за два дні до події; пропозиція пройти огляд в медичній установі на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку; однозначна відмова водія від проходження огляду в медичному закладі; весь час складання адміністративного протоколу; підписання ОСОБА_1 протоколу та відсторонення його від керування транспортним засобом.

Апеляційний суд вважає, що відеозаписи, залучені інспекторами поліції як безумовний доказ у справі, повністю відповідають вимогам Інструкції.

Відповідно до п.12 Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Наявними відеозаписами підтверджено пропозицію інспектора поліції пройти ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. Крім того, працівником поліції було роз`яснено, що у випадку відмови буде складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Однак, ОСОБА_1 однозначно відмовився від слідування до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, що зафіксовано відеозаписами.

Відповідно до ст.266 КУпАП, п.2 р.І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

За положеннями п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було. Вказані обставини повністю підтверджуються матеріалами справи.

Будь-яких фактичних даних, які б спростували чи ставили під сумнів достовірність відеозаписів апелянтом не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.

Посилання апелянтів на не залучення свідків під час огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не ґрунтуються на правовій основі з огляду на таке.

В сенсі ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб на стан сп`яніння поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відтак, фіксування поліцейськими факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, є таким, що відповідає законодавчо встановленим до нього вимогам, з огляду на наявність у справі відеозаписів нагрудних камер поліцейських, у яких зафіксовано відповідні обставини. Отже, у даному випадку залучення свідків не було обов`язковим в розумінні положень ч.2 ст.266 КУпАП.

Доводи апелянтів на те, що відсутній відеодоказ ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 та не доставлення його в медичний заклад для проходження огляду не мають правового значення з огляду на те, що сам факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, який було зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення та відеозаписом, вважається подією адміністративного правопорушення та тягне за собою відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Зміст подій, зафіксованих на відеозаписі, повністю узгоджується з обставинами справи, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення.

Посилання апелянтів на відсутність в матеріалах справи повного фрагменту відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції щодо події, що сталася, спростовуються матеріалами справи, в яких на аркуші справи 15 містяться диски із записами відео події з нагрудних камер поліцейських. Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як доказ у справі.

Крім того, вказаними відеозаписами спростовуються доводи апелянтів про здійснення психологічного тиску на водія працівниками поліції та підбурювання до відмови пройти огляд.

Доводи апеляційної скарги про те, що до матеріалів справи не долучено направлення особи на проходження обстеження щодо стану сп`яніння, є безпідставними, оскільки водій відмовився від проходження медичного обстеження, в такому випадку направлення не складається. Отже, відсутність направлення на огляд за умов встановленого факту відмови від проходження огляду правого значення не має.

Щодо відсутності акту огляду на стан сп`яніння водія, слід зазначити, що за положеннями Інструкції від 09.11.2015 року результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння має обов`язково відбуватись у закладі охорони здоров`я, а не на місці зупинки, оскільки відповідно до положень п.7 розділу 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Таким чином, будь-якого іншого способу проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, окрім як у закладі охорони здоров`я з обов`язковим проведенням лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу чинним законодавством не передбачено.

З відео файлів вбачається, що інспектор поліції пропонує водієві пройти огляд у медичному закладі з метою встановлення факту перебування чи не перебування водія у стані наркотичного сп`яніння, на що останній відповідає відмовою. Вказані відеозаписи свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

Щодо доводів про не роз`яснення ОСОБА_1 під час складання протоколу прав апеляційний суд вважає, що вони не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції та спростовуються наявним протоколом, в якому про права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, було роз`яснено працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується його підписом в протоколі, та відповідно спростовує не погодження апелянтів в цій частині.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності даних (модель, серія, номер) засобу відеофіксації є безпідставними.

Так, відповідно до ст.40 Закону України «Про національну поліцію» поліцією в своїй діяльності застосовуються технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання ПДР.

Інспекторами поліції до матеріалів справи про адміністративне правопорушення були додані відеозаписи, які дозволяють встановити обставини справи, що є основною їх функцією. Необхідність вказання даних про пристрій, на який проводиться відеофіксація, законом не передбачена.

Такі твердження апелянта, на думку суду, спрямовані на уникнення відповідальності і умисне, свідоме спотворення дійсних обставин вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026, портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського.

За положеннями п.1.4.5 Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів), затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року, однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів, а тому даний доказ, у розумінні ст.251 КУпАП, є належним і допустимими.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» затверджено перелік категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності. Порядок встановлення міжповірочних інтервалів визначається Кабінетом Міністрів України.

Указаною вимогою законодавець визначив вичерпний перелік технічних засобів, які підлягають обов`язковій сертифікації та повірці та не містить в ньому відеореєстратори або іншу відеотехніку. Така позиція виходить з того, що засоби, які підлягають сертифікацію мають вимірювати кількісні показники або характеристики об`єкту вимірювання. Разом з тим, відеозапис не є вимірюванням, а є графічним відображенням обставин чи подій, зафіксованих за допомогою цифрового або іншого приладу.

Доводи скарги, що поліцейські не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом спростовуються наявними відеозаписами.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновку суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Судом враховано рішення Європейського суду з прав людини у рішенні від 29 червня 2007 року у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», за яким будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , реалізуючи своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для її скасування або зміни, апелянтами не наведено і під час апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а постанова суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 та адвоката Морозова Вадима Юрійовича задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та адвоката Морозова Вадима Юрійовича залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2023 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду І.А. Артеменко