ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8573/23
провадження № 3/753/3873/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2023 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Бондаренко М.С., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановила:

До Дарницького районного суду м. Києва 24 травня 2023 року надійшов протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 13 травня 2023 року серії ААД № 029227, водій ОСОБА_1 13 травня 2023 року, о 01 год. 10 хв., за адресою: м. Київ, вул. А. Ахматової, 7, керував транспортним засобом «Volkswagen jetta», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова.

Від проходження огляду за допомогою алкотестера «Драгер» у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився на бодікамеру поліцейського.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддя, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дійшла таких висновків.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

На підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, суду надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 029227 від 13 травня 2023 року, складений стосовно ОСОБА_1 , направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції, копія водійського посвідчення ОСОБА_1 , відеозапис з бодікамери поліцейського.

У судовому засіданні захисник Татунець В.В. подав заперечення на протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 обґрунтовуючи його тим, шо зупинка транспортного засобу була безпідставною та необґрунтованою, а дії працівників вчинені після такої зупинки, вважає незаконними. Захисник вказує, що ОСОБА_1 не захотів проходити огляд за допомогою приладу «Драгер» через те, що працівники поліції не назвали йому конкретні підстави для такого і за відсутності конкретної причини зупинки протокол складений стосовно ОСОБА_1 є незаконним.

Захисник акцентував увагу суду на тому, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що автомобілем керував саме ОСОБА_1 , а сам протокол складений без присутності свідків.

Крім того, захисник вказував на те, що працівниками поліції не вручалося ОСОБА_2 письмове направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, відсутні відомості про таке вручання або відмову від отримання направлення. Отже, вважає, що працівниками поліції було порушено порядок направлення водія для проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Також захисник посилався на практику апеляційних судів та вказував на те, що у подібних правовідносинах суди вищої інстанції закривали справи стосовно правопорушників.

На підставі викладеного, захисник просив закрити справу стосовно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддя, дотримуючись вимог ст. 252 КУпАП, оцінила докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, водночас керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відповідальність за вказаною статтею настає не лише за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідного огляду. Тобто, факт відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння сам по собі утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, законодавець поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи водієм погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановлених норм закону.

Судом перевірено заперечення захисника Татунця В.В. щодо порушення Інструкції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та не встановлено порушень при його оформленні.

Так, протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП серії ААД № 029227 від 13 травня 2023 року стосовно ОСОБА_1 , складений уповноваженою на те особою, інспектором взводу 2 роти 1 батальйону 4 УПП у м. Києві ДПП ст. лейт. поліції Я. Шаповаловою, яка діяла в межах повноважень, наданих Законом України «Про Національну поліцію» та відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейською матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

При дослідженні, під час розгляду справи, суду відеозапису з нагрудної камери № 473507, 473874 вбачається, що працівниками поліції зупинений транспортний засіб «Volkswagen jetta», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався на вулиці А. Ахматовій, о 01 годині 10 хв. Доводи захисника про те, що автомобіль був неправомірно зупинений не суд не бере до уваги, оскільки у місті Києві з 00-00 діє комендантська година, яка обмежує рух цивільних транспортних засобів в період її дії.

Так, під час спілкування з водієм ОСОБА_1 працівники поліції оглядають його автомобіль, спілкуються з приводу його зупинки та її обставин. В ході бесіди з ОСОБА_1 працівники поліції декілька разів пропонують останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою «Драгера», так як у нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова.

ОСОБА_1 відмовляється, при цьому декілька разів намагається покинути місце пригоди, через деякий час вказав, що мав намір лише перепаркувати свій автомобіль (06 хв. 40 с.), більше того, в подальшому правопорушник ОСОБА_1 неодноразово підтверджував факт керування ним транспортним засобом (23 хв. 29 с.).

Надалі працівниками поліції роз`яснено ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, роз`яснено, що за відмову від проходження такого огляду передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 роз`яснено, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є порушенням п. 2.5 ПДР України, за що стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення. Надалі ОСОБА_1 оголошується зміст протоколу.

Відсутність свідків на місці складення протоколу, відповідно до вимог КУпАП не є порушенням, адже події фіксувались на відеокамеру(бодікамеру). В той же час, на відеозаписі працівників поліції зафіксовані всі обставини вчинення адміністративного правопорушення, крім того, суд зазначає, що відеофіксація велася безперервно.

Що стосується посилань захисника на начебто порушення співробітниками поліції вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року в частині того, що останні не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, суд зазначає таке.

У п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, на яку посилається захисник зазначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Так, акт та направлення, які складені згідно з приписами згаданої Інструкції, містяться в матеріалах справи. З відеозапису вбачається, що поліцейські декілька разів пропонували ОСОБА_1 , пройти огляд на стан сп`яніння проте останній відмовився, тому поліцейські не могли вручити йому це направлення. У той же час, норми Інструкції не містять приписів щодо обов`язку поліцейських вручати копію направлення водієві.

Також суд зауважує, що постанова вищих судових інстанцій, на які посилається у своєму клопотанні захисник, не є релевантними до цих обставин, а тому застосуванню не підлягають.

Таким чином, доводи зазначені зі сторони захисту під час судового засідання не спростовують події правопорушення, не впливають на висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, та не дають підстав для закриття провадження у справі з підстав, наведених захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд вважає, що зазначені докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є такими, що доповнюють один одного, повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст.ст. 251, 252 КУпАП прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також зібрані в порядку, встановленому законом та не викликають у суду сумнівів.

Отже, з огляду на те, що у справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення на нього стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, обставин, які пом`якшують та обтяжують його відповідальність, вважаю, що стягнення у виді штрафу в розмірі, що передбачено цією санкцією, із позбавленням права керувати транспортними засобами, відповідає вимогам ст. 23, 33 КУпАП і є домірним вчиненому.

Накладення такого стягнення відповідає принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У розпорядженні суду відсутні документи, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

З урахуванням викладеного та керуючись ч. 1 ст. 130, статтями 23, 33, 40-1, 251, 252, 280, 283-285, 294 КУпАП, ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,

ухвалила:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,80 грн.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя М.С. Бондаренко