ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/798/23 Справа № 203/1138/23 Суддя у 1-й інстанції - Шрамко Л. Л. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з судові витрати у сумі 536 грн. 80 крп. -

ВСТАНОВИВ:

Згідно із постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2023 року, 18 лютого 2023 року о 22 годині 10 хвилин в м. Дніпро по вул. Шмідта, 3, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Nissan Qashqai, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія було проведено на місці тест на стан сп`яніння за допомогою спеціального приладу «Драгер». Тест позитивний, результат складає 0,80 проміле.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2023 року скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що оскаржувана постанова суду є незаконною та необгрунтованою, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку із чим остання підлягає скасуванню.

Вказує на те, що співробітники поліції безпідставно зупинили його транспортний засіб, внаслідок чого вимога щодо проходження огляду є незаконною.

Зазначає, що огляд на стан сп`яніння проведено з істотними порушеннями, оскільки перед проведенням огляду працівником поліції не було здійснено контрольний забір повітря, не було надано свідоцтво про державну реєстрацію приладу та його повірку, не проінформовано про порядок застосування технічного засобу. Також відсутні докази того, що при експлуатації газоаналізатору був використаний оригінальний мундштук.

Крім того вказує, що співробітниками поліції всупереч вимогам Інструкції йому не було роз`яснено порядок проведення огляду та не забезпечено його проведення в медичному закладі, оскільки з результатами проведеного тесту ОСОБА_1 був не згоден.

Крім того вказує, що йому не було роз`яснено права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та не відсторонено від керування транспортним засобом.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_2 , який підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; результатом огляду із використанням алкотесту Драгер 6820, згідно із яким ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат вимірювання склав 0,80 проміле; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського; актом огляду на стан сп`яніння;

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.9. Правил дорожнього руху України, згідно із якими водієві забороняється зокрема керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналізуючи матеріали справи, суд апеляційної інстанції, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що наявність у діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом належними доказами, зокрема результатом алкотесту Драгер 6820 згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат склав 0,80 проміле, що значною мірою перевищує допустиму норму.

Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення істотних порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановленого Інструкцією, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735.

Що стосується доводів апелянта про те, що поліцейськими перед проведення огляду на стан сп`яніння не було роз`яснено процедуру застосування технічного приладу і не надано сертифікату відповідності, то вони є необгрунтованими, оскільки згідно із відеозаписом ОСОБА_1 добровільно погодився на проходження огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер, при цьому працівником поліції останньому було роз`яснено процедуру та методику його проведення та ОСОБА_1 пройшов огляд, результат якого склав 0,80 проміле, під час огляду останньому було надано запакований мундштук.

ОСОБА_1 протягом всього часу спілкування з поліцейськими та під час складання протоколу не виразив своєї незгоди із результатом огляду, не повідомив працівників поліції про бажання оглянути сертифікат відповідності приладу, погодився з результатом тесту. Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що як під час спілкування зі співробітниками поліції, зафіксованого відеозаписом, так і під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 зазначав, що перед виїздом вживав алкоголь, а його доводи зводяться до того, що він випив лише 50 грамів і не міг перебувати у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, з протоколу вбачається, що ОСОБА_1 підписав його без зауважень, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними та будь якими відомостями не підтверджуються.

Стосовно доводів апелянта щодо того, що працівниками поліції не було забезпечено проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, слід зазначити, що з відеозапису вбачається, що перед початком проведення процедури огляду на стан сп`яніння на місці зупинки він повідомив працівникам поліції, що вжив п`ятдесят грамів алкоголю та після проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер, результат якого склав 0,80 проміле, він був здивований результатом, втім погодився з ним і не виразив сумнівів у його правильності, а тому у працівників поліції не було підстав для направлення до медичного закладу.

Доводи апелянта про те, що його не було відсторонено від керування автомобілем, є неспроможними, оскільки з наявного відеозапису вбачається, що після проходження процедури огляду та в процесі складання протоколу ОСОБА_1 було повідомлено те, що він не може здійснювати подальше керування транспортним засобом, і вказано про необхідність залучення іншого, тверезого водія. Крім того, ці обставини виходять за межі підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а отже не спростовують правильності оскаржуваної постанови суду.

Інші доводи апелянта апеляційний суд розцінює як формальні і такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

При розгляді справи судом істотних порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову залишити без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2023 року щодо ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця