Справа № 526/2573/22
Провадження № 3/526/51/2023
П О С Т А Н О В А

14 червня 2023 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді Максименко Л.В.

секретаря судових засідань Широколави О.В.

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гадяч справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрівка Роменська, освіта вища, розлучений, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , приватний підприємець

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

в провадженні Гадяцького районного суду знаходиться справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вдруге заявив клопотання про відкладення розгляду справи за відсутності його захисника Гусаренка О.М., який зайнятий в іншому провадженні в апеляційному суді.

Судом встановлено, що справа надійшла до суду 28 листопада 2022 року та перебувала в провадженні судді Киричка С.А. Жодне судове засідання у справі не було проведено.

30 січня 2023 року проведено повторний автоматизований розподіл справи та визначено головуючим суддю Максименко Л.В.

13 березня 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про відкладення розгляду справи з метою надання права на захист, в зв`язку з чим розгляд справи було відкладено.

3 квітня 2023 року ОСОБА_2 та адвокат Гусаренко О.М. з яким була укладена угода 31 березня 2023 року, звернулися до суду з клопотаннями про відкладення розгляду справи, призначену на 4 квітня 2023 року.

Справа була призначена до розгляду на 11 травня 2023 року. На вказану дату адвокат Гусаренко О.М. в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. ОСОБА_1 подав клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з хворобою.

Справа повторно призначена до розгляду на 5 червня 2023 року. ОСОБА_2 та адвокат Гусаренко О.М. звернулися до суду з клопотаннями про відкладення розгляду справи, призначену на 5 червня 2023 року, оскільки адвокат Гусаренко О.М. зайнятий в розгляді іншої справи в Полтавському апеляційному суді. ОСОБА_1 було роз`яснено наслідки зловживання правом та перенесено розгляд справи на 14 червня 2023 року.

14 червня 2023 року перед початком судового розгляду ОСОБА_1 подав заяву про відкладення розгляду справи через зайнятість адвоката Гусаренка О.М. в іншому судовому засіданні в Полтавському апеляційному суді.

Розглянувши клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи суд вважає, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисник повинні добросовісно використовувати надані процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язані демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

За своєю суттю дії, спрямовані на зловживання процесуальними правами, хоч і виглядають як дії, спрямовані на повне та всебічне дослідження обставин справи або захист порушеного права стороною процесу, однак по суті вони направлені на деструктивність судового розгляду та затягування розгляду справи з метою спливу процесуальних строків з метою уникнення відповідальності, оскільки з моменту вчинення адміністративного правопорушення минуло майже 7 місяців і справа розглядом ще не розпочата.

Під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, Європейський Суд з прав людини у своїй практиці розуміє таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у п.6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою. Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Каракуця проти України" Європейський суд прийшов до висновку про те, що права скаржників на справедливий розгляд справи не були порушені у зв`язку з тим, що вони не проявляли належної зацікавленості у результатах розгляду їх справи протягом тривалого строку, не звертаючись до суду за інформацією щодо стану розгляду їх скарги, незважаючи на те, що суд не повідомив їх про винесене рішення, що й унеможливило їх звернення зі скаргою у встановлені законом строки. Неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків.

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Аналіз викладених вище обставин неявки адвоката Гусаренко О.М. в судове засідання, якого належним чином було повідомлено про час та місце розгляду справи, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення своїх процесуальних прав і виконання обов`язків, взятих перед клієнтом, що виразилися у відсутності інтересу до наявного в суді протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та свідчить про умисне уникнення від явки до суду та затягування судового розгляду даної справи.

Відповідно до ст.42 Правил адвокатської етики, представляючи інтереси клієнта або виконуючи функцію захисника в суді, адвокат зобов`язаний дотримуватися вимог чинного процесуального законодавства, законодавства про адвокатуру та адвокатську діяльність, про судоустрій і статус суддів, іншого законодавства, що регламентує поведінку учасників судового процесу, а також вимог Правил. Адвокат Гусаренко О.М. не повідомив суд про причини своєї неявки в судове засідання.

Згідно із ч.2 ст.44 Правил адвокатської етики, адвокат не повинен вчиняти дій, спрямованих на невиправдане затягування судового розгляду справи.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи вказані рішення ЄСПЛ та вимоги ст. 268 КУпАП, зважаючи на те, що судом вичерпано усі можливі засоби для належного повідомлення адвоката про дату, час і місце розгляду справи, з метою недопущення необґрунтованого порушення строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлених ст. 277 КУпАП, а також строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, суд визнає причини неявки адвоката Гусаренка О.М. у судові засідання неповажними і розцінює його дії як зловживання правом.

Норми КУпАП не містять правового регулювання питання зловживання процесуальними правами, однак така заборона є загальноправовим принципом і поширюється на всі галузі права, тому для вирішення таких питань застосуванню підлягають норми КАСУ за аналогією закону.

Кодекс адміністративного судочинства України, наповнений великою кількістю новел. Зокрема, в ньому міститься термін «зловживання процесуальними правами». Проте чинний КАСУ не містить визначення цього поняття, а визначає у ст. 45 лише перелік дій, які можуть трактуватися суддею за суб`єктивною чи об`єктивною думкою в кожному конкретному випадку як зловживання процесуальними правами.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 45 КАСУ з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживання процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

В ухвалі Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 814/218/14 зазначено, що враховуючи конкретні обставини справи, суд може визнати зловживання процесуальними правами вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи або виконання судового рішення.

При цьому, суд враховує, що в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України» в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції.

Зважаючи на те, що нормами КУпАП не передбачено порядку дій суду у випадку встановлення факту зловживання своїми процесуальними правами учасниками судового розгляду, суд вважає за необхідне застосувати до цих правовідносин закон, який регулює подібні правовідносини, тобто застосувати аналогію закону. Законом, який регулює подібні правовідносини є положення ч.3 ст.45 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до цієї норми закону суд, установивши зловживання учасником судового розгляду своїми процесуальними правами, має право повернути заяву (скаргу) особі, яка її подала.

З врахуванням очевидного зловживання процесуальними правами з метою затягування розгляду справи та подальшого уникнення від відповідальності, суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи слід йому повернути.

Керуючись ст. 289, 294 КУпАП, ч.3 ст. 45 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи повернути особі, яка його подала.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуюча: Л. В. Максименко