Справа № 522/6899/23
Провадження № 3/522/5556/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Циб І.В., розглянувши в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адміністративні матеріали, що надійшли з Полку управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, студента, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 122-4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

На адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшли адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 027991 від 03.04.2023 року, встановлено, що 30.03.2023 року об 11 год. 30 хв. в м. Одеса, провулок Місячний, 2, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «VOLVO», д.н.з. НОМЕР_1 , став учасником ДТП з транспортним засобом марки «TOYOTA», д.н.з. НОМЕР_2 , та місце пригоди залишив.

На думку працівників поліції, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10 «А» ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

За цим фактом співробітниками патрульної поліції стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 027991 від 03.04.2023 року за ст. 122-4 КУпАП.

В судове засідання з`явився ОСОБА_1 та просив справу відносно нього закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, оскільки він не мав наміру умисно залишати місце ДТП. Пояснив, що після того, як відбулось зіткнення транспортних засобів, він вийшов поспілкувався з іншим водієм ОСОБА_2 та він з розмови зрозумів, що вони домовились про те, що кожен ремонтує свій автомобіль самостійно, тому поїхав з місця ДТП, розуміючи, що особа до нього претензій не має.

В судових засіданнях 10.05.2023 року та 17.05.2023 року були присутні інший учасник ДТП ОСОБА_2 разом із своїм представником адвокатом Чубаровим С.В., які вважали винним ОСОБА_1 у залишенні місця ДТП. Як пояснив водій ОСОБА_2 , після зіткнення він підійшов до водія ОСОБА_1 , вони поспілкувались та вирішили викликати поліцію, оскільки не дійшли згоди, однак коли він пішов за телефоном водій автомобіля «Volvo» з місця ДТП поїхав.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією статті 122-4 КУпАП, яку інкриміновано ОСОБА_1 , передбачено адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Для того, щоб особу притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення вказаного адміністративного правопорушення, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Суд зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283, 284 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як визначено п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом, та залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення тощо, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності.

Аналізом об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, встановлено обов`язковість наявності двох взаємопов`язаних умов, які визначають подію: 1) дорожньо-транспортної пригоди; 2) доведеність обставин залишення водієм, причетним до її виникнення, місця ДТП.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі умислу.

Згідно п. 2.10 «а» ПДР України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських.

На підтвердження вини ОСОБА_1 працівники поліції крім протоколу, посилаються на рапорти працівників поліції, копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 027990 від 03.04.2023 року за ст. 124 КУпАП; схему місця ДТП від 30.03.2023 року, пояснення водія ОСОБА_2 від 30.03.2023 року; витяг з АРМ 102; копію посвідчення водія ОСОБА_2 ; орієнтування; фотографії, на яких зображений автомобіль марки «TOYOTA», д.н.з. НОМЕР_2 ; фотографії, на яких зображений автомобіль марки «VOLVO», д.н.з. НОМЕР_1 ; витяг з АМТ ГСЦ щодо реєстрації транспортного засобу «VOLVO», д.н.з. НОМЕР_1 ; витяг посвідчення водія ОСОБА_1 НОМЕР_3 з ГСЦ.

При цьому, до матеріалів справи не долучено жодних доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 умисно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вказав, що безпосередньо після події він спілкувався з водієм ОСОБА_2 та вони вирішили, що самостійно, без виклику поліції, відремонтують транспортні засоби.

Також, до матеріалів справи додано пояснення водія ОСОБА_2 від 30.03.2023 року, в яких також не зазначено про те, що ОСОБА_1 умисно залишив місце пригоди.

З матеріалів справи можна дійти висновку, що начебто водій ОСОБА_1 взагалі не зупинився та одразу після ДТП поїхав з місця, що не відповідає дійсності, виходячи із наданих сторонами пояснень під час судового розгляду.

Будь-яких інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, матеріали справи не містять.

За таких обставин, суд констатує, що всупереч ст. 251, 252 КУпАП до матеріалів справи не додано належних та безперечних доказів, які б підтверджували порушення ОСОБА_1 п. 2.10 «А» ПДР України та вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Таким чином, суд має бути неупередженим, і безстороннім, і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчинення адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд також не має права самостійно вишукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином перебиратиме на себе функції обвинувача, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, враховуючи даний конституційний принцип, вважаю, що відомості у протоколі про адміністративне правопорушення щодо наявності вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, не можуть бути визнані достовірними, оскільки не ґрунтуються на об`єктивних доказах, не встановлено і таких доказів в ході судового розгляду справи.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, у зв`язку із чим ОСОБА_1 не підлягає адміністративній відповідальності за ст. 122-4 КУпАП і, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 9, 10, 24, 33, 122-4, 221, 247, 268, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, студента, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 122-4 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення в апеляційному порядку.

Суддя Приморського районного суду

м. Одеси Ірина ЦИБ