Справа № 345/357/23
Провадження № 33/4808/293/23
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Мигович О. М.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 березня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, громадянина України,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ:

Суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, 12 січня 2023 року о 23 год. 45 хв. в м. Калуш по вул. С.Стрільців, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді суду першої інстанції скасувати, закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вважає постанову суду першої інстанції такою, що постановлена із порушенням норм матеріального та процесуального права. При розгляді суд не з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, не сприяв повному об`єктивному, та неупередженому її розгляду.

Зазначає, що суд розглянув дану справу без його участі, чим порушив його право на захист.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтвердили факт керування ним транспортним засобом.

Наголошує, що виявлені працівниками поліції та встановлені судом першої інстанції ознаки алкогольного сп`яніння не відповідають ознакам, які можуть слугувати підставою для направлення водія на огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки не керував транспортним засобом, а їхав велосипедом і не розуміє на яких підставах йому пропонували пройти огляд.

Наголошує, що в протоколі не зазначено точного місця події, а суд першої інстанції виніс рішення на основі протоколу у якому не викладена об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, що є грубим порушенням вимог законодавства.

Зазначає, що долучений відеозапис не є безперервним і на ньому не відображені свідки які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення.

В судове засідання апеляційного суду з`явилась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , якому роз`ясненні права, передбачені ст. 268 КУпАП і який пояснив, що йому відоме його право на захист, але захищає свої інтереси самостійно. Заявлено клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке задоволено.

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що її необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

При цьому, вважаю за необхідне наголосити на тому, що згідно практики Європейського суду з прав людини(далі - ЄСПЛ), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду («Пономарьов проти України»).

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, крім іншого є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 252 КУпАП оцінка доказів відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції дотримався цих вимог закону та належним чином з`ясував обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз і оцінив їх у сукупності, в тому числі на предмет того, чи вони отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, є належними та допустимими.

Твердження апелянта про порушення права на захист через те, що судове засідання 20 березня 2023 року відбулося без його участі не є слушним, оскільки ОСОБА_1 знав про складення проколу та його зміст, неодноразово судом повідомлявся про розгляд справи (а.с. 13, 17).

Відомості про те, що ОСОБА_1 залучив захисника, в матеріалах справи відсутні.

ОСОБА_1 зобов`язаний користуватися процесуальними правами сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

Також враховую, що в умовах воєнного стану питання щодо забезпечення належної процесуальної поведінки учасників судового розгляду набуває особливого значення, оскільки здійснення правосуддя в особливих умовах ускладнюється наявністю певних перешкод, які не існують у мирний час (оголошення тривоги, відсутність електропостачання, недофінансування та неналежне кадрове забезпечення, і т.п.) та вимагає від учасників судового розгляду відноситись до виконання своїх обов`язків та реалізації наданих прав з більшою відповідальністю і зобов`язує суд діяти більш ефективно та організовано.

Тому суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є зловживанням правом на відкладення розгляду справи та затягуванням строків розгляду справи, з метою уникнення відповідальності, оскільки на неодноразові судові виклики ОСОБА_1 не з`являвся, а тому суд першої інстанції права на захист ОСОБА_1 не порушив.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 13 січня 2023 року серії ААД № 190588 (а.с. 1) 12 січня 2023 року о 23 год. 45 хв. у м. Калуш, по вул. С. Стрільців, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці та в медичному закладі відмовився. Цим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою інспектором СРПП Калуського РВП старшим лейтенантом поліції Сагайдак Л.О., з дотриманням вимог ст. 254 КУпАП, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний ним, особа яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 від підпису та дачі пояснень відмовився.

Твердження апелянта, що в протоколі не зазначено точного місця події, тобто не викладена об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, що є грубим порушенням вимог законодавства не є слушним, оскільки таке не впливає на правову кваліфікацію дій ОСОБА_1 , він притягається до адміністративної відповідальності саме за відмову проходити огляд на стан сп`яніння як, що підтверджується відеозаписами які міститься в матеріалах і це не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 2) вбачається, що ОСОБА_1 у зв`язку з виявленими ознаками, такими як: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, нестійка хода відмовився пройти такий огляд на місці зупинки.

Згідно з направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до Калуської ЦРЛ (а.с. 3) на такий огляд направлявся ОСОБА_1 , який мав такі ознаки алкогольного сп`яніння, як запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка вимова проте від проходження огляду відмовився.

На відеозаписах, які містяться на компакт-диску в матеріалах справи (а.с. 10), безсторонньо зафіксовано деякі обставини події, зокрема: зафіксовано як працівник поліції звертаючись до ОСОБА_1 , як до водія транспортного засобу пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння. Проте ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці. На поставлене запитання працівника поліції чий транспортний засіб, ОСОБА_1 дав відповідь що це його автомобіль. Далі зафіксовано, як працівник поліції запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, на цю пропозицію ОСОБА_1 погодився. Після доставки у медичний заклад, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, аргументуючи свої дії тим, що керував велосипедом, а не транспортним засобом. Працівник поліції, після відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, повторно та неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager». Після чергової відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці, так і в медичному закладі працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про те, що на нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення та роз`яснили його права та обов`язки.

Досліджені судом відеозаписи досить інформативні, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, є послідовними, мають безсторонній характер, містять у хронологічній послідовності відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

За змістом п. 1 ч. 1. ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, для виявлення або фіксування правопорушення.

Законом не передбачено вимог щодо показань технічних приладів, що мають функції відеозапису, як доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно, твердження апелянта про те що долучений відеозапис є недопустимим доказом через те, що не є безперервним і на ньому не відображені свідки які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення не є слушним, оскільки досліджені відеозаписи є інформативними і фіксують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці так і у медичному закладі, а саме це, згідно п. 2.5. Правил дорожнього руху. ставиться у вину ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог п.п. 2.5. Правил дорожнього руху водієві визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, приписами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядку).

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Аналогічні приписи містить Інструкція.

Також, за змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Наявні у матеріалах справи докази, в тому числі і відеозаписи підтверджується, що ОСОБА_1 , як водію транспортного засобу марки «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_1 запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, від такої пропозиції поліцейського ОСОБА_1 відмовився.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на місці, поліцейські запропонували пройти огляд у медичному закладі, проте проїхавши до медичного закладу від такого ОСОБА_1 теж відмовився.

Також відповідно до п. 3 Розділу І Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, а відповідно до протоколу від 13 січня 2023 року серії ААД № 190588 (а.с. 1) у водія ОСОБА_1 виявлено такі ознаки алкогольного сп`яніння як: запах алкоголю з порожнини рота та нестійка хода.

Тому твердження апелянта про те, що виявлені працівниками поліції та встановлені судом першої інстанції ознаки алкогольного сп`яніння не відповідають ознакам, які можуть слугувати підставою для направлення водія на огляд на стан алкогольного сп`яніння не є слушним.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засідання подав документи, а саме ксерокопії свідоцтв про народження його дітей та ксерокопію свідоцтва професійної компетенції у сфері перевезень пасажирів, вантажів в міжнародному сполученні, та просив це врахувати при прийняті рішення.

Вважаю такі посилання безпідставними, оскільки вина ОСОБА_1 у порушенні п.п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчиненні адміністративного правопорушення є доведеною, а ч. 1 ст. 130 КУпАП не містить альтернативного покарання.

Також наявні в матеріалах справи документи спростовують твердження апелянта, про відсутність будь-яких доказів, які б підтвердили факт керування ним транспортним засобом. Так відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 228699 (а.с. 6), яка не скасована, зафіксовано порушення водієм ОСОБА_1 п.п. 2.1 а, 2.4 Правил дорожнього руху, під час керування ним транспортним засобом «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_1 12 січня 2023 року о 23 год. 23 хв. та притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Крім того з рапортів Інспектора СРПП Калуського РВП старшого лейтенанта поліції Сагайдак Л.О., патрульного кінолога військового наряду молодшого сержанта ОСОБА_2 та начальника військового наряду КГУ головного сержанта Олега Кісіля (а.с 7, 8, 9) вбачається, що 12 січня 2023 року ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_1 , порушуючи комендантську годину був зупинений військовим нарядом Національної Гвардії Україні у ході спілкування з ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Після цього було викликано автопатруль для встановлення даних. Прибувши на місце зупинки, ОСОБА_1 працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою сертифікованого приладу на що ОСОБА_1 відмовився та погодився проїхати у медичний заклад для проведення там огляду. Приїхавши до медичного закладу ОСОБА_1 відмовився від такого. В подальшому було викликано ще один екіпаж поліції який повторно запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці чи в медичному закладі, проте останній знову відмовився.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_1 будучи водієм транспортного засобу у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, від проведення огляду на стан сп`яніння у відповідності до закону відмовився, чим порушив п.п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставин, які б підтверджували позицію сторони захисту щодо незаконності постанови суду першої інстанції та наявності підстав для її скасування з закриттям провадження у справі, за результатами апеляційного розгляду не встановлено, а тому її необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 березня 2023 року, відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло