Справа № 307/4769/22
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.05.2023 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., за участю захисника - Ціпле І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо гр. Румунії ОСОБА_1 за ст. 204-1 ч.2 та ч. 2 ст. 185-10 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах гр. Румунії ОСОБА_1 на постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 грудня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 грудня 2022 року визнано громадянина Румунії ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

Визнано громадянина Румунії ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП остаточно накладено на громадянина Румунії ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400, 00 (Три тисячі чотириста гривень 00 копійок) гривень без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення.

Стягнуто із громадянина Румунії ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496, 20 гривень.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, - громадянин Румунії ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) 03 грудня 2022 року о 18 год. 30 хв. у міжнародному автомобільному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Солотвино» (територія Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області) прибув на виїзд з України, не зупинившись для проходження паспортного контролю та огляду транспортного засобу, прослідував в бік прикордонного наряду «ВШ кордон», на неодноразові законні вимоги прикордонного наряду «ОТЗ» зупинити транспортний засіб для проходження прикордонного контролю та не здійснювати протиправних дій не реагував.

Своїми діями громадянин Румунії ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) вчинив злісну непокору законній вимозі прикордонного наряду, чим порушив вимоги ст. 23 Закону України «Про ДПСУ», за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

Громадянин Румунії ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) 03 грудня 2022 року о 18 год. 30 хв. у міжнародному автомобільному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Солотвино» (територія Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області) прибув на виїзд з України, не зупинившись для проходження паспортного контролю та огляду транспортного засобу, прослідував в бік прикордонного наряду «ВШ кордон» та здійснив спробу незаконного перетину державного кордону з України до Румунії у пункті пропуску через державний кордон.

Своїми діями громадянин Румунії ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) здійснив спробу незаконного перетину державного кордону з України до Румунії у пункті пропуску через державний кордон України без дозволу відповідних органів влади, чим порушив ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04 листопада 1991 року та ст. 6 Закону України "Про прикордонний котроль", відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_2 в інтересах гр. Румунії ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова є незаконною та необгрунтованою, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення захисника Ціпле І.Ю., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

З постанови суду від 06 грудня 2022 року вбачається, що суд прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10та ч.1 ст.204-1 КУпАП, а саме, вчинив злісну непокору законній вимозі прикордонного наряду, чим порушив вимоги ст. 23 Закону України «Про ДПСУ» та здійснив незаконний перетин державного кордону із України поза пунктами пропуску через державний кордон України.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП стверджується: - даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення ЗХРУ № 006772 від 04 грудня 2022 року, протоколі про адміністративне затримання від 03 грудня 2022 року, протоколі особистого огляду, огляду речей та вилучення речей та документів від 03 грудня 2022 року, письмовому поясненні військовослужбовців ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП стверджується: - даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення ЗХРУ № 006749 від 04 грудня 2022 року, протоколі про адміністративне затримання від 03 грудня 2022 року, протоколі особистого огляду, огляду речей та вилучення речей та документів від 03 грудня 2022 року, письмовому поясненні військовослужбовців ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.252 КУпАП, дав належну оцінку дослідженим доказам у справі та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1КУпАП.

Отже, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у нез`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

При розгляді справи наявним доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження ОСОБА_1 у поданій апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необґрунтованими.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, і вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Разом з тим, суд вважає за можливе застосувати в даному випадку ст. 22 КУпАП.

Згідно ст. 22 КпАП України при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Малозначність як ознака адміністративного правопорушення характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу.

Питання про можливість або ж недоцільність звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення в кожному конкретному випадку вирішується правозастосовчим органом (посадовою особою).

Таким чином, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , його вік, рід занять та майновий стан, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, відсутність заподіяння шкоди, відсутність тяжких наслідків, апеляційний суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, що буде достатнім для досягнення мети адміністративної відповідальності - виховного впливу, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України та недопущення подібної поведінки надалі.

Керуючись ст.ст.283,294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах гр. Румунії ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 грудня 2022 року скасувати.

Звільнити гр. Румунії ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення й оголосити ОСОБА_1 усне зауваження, а провадження у справі щодо нього, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП, - закрити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага