Справа № 369/274/23
Провадження № 3/369/790/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30.01.2023 року м. Київ

суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Хрипун Світлана Володимирівна, розглянувши матеріали інспектора СРПП ВП 2 Бучанського РУП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає АДРЕСА_1 , не працює, пенсіонер, дані про ІПН в матеріалах справи відсутні;

- за ст. 173-2 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

Встановив

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 740449 від 23.12.2022 року 23.12.2022 приблизно о 18 годині 30 хвилин вчинив відносно своєї онуки ОСОБА_2 за місцем поживання, а саме виражався нецензурною лексикою, штовхався, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлявся, причини неявки невідомі.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 740449 від 23.12.2022 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

Копію термінового заборонного припису стосовно кривдника;

протокол прийняття заяви ОСОБА_2 про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 23.12.2022 року;

пояснення ОСОБА_2 від 23.12.2022 року;

пояснення ОСОБА_1 від 23.12.2023 року;

суд дійшов висновку про необхідність закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу вказаного правопорушення в діях ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст. 245, 256, 280 КпАП України, одним з завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи необхідно з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи.

Стаття 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Аналіз наведених норм свідчить, що об`єктом правопорушень, передбачених частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року з наступними змінами та доповненнями домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Статтею 21 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Суб`єктивною стороною правопорушення є наявність вини у формі умислу.

Таким чином, для вирішення питання правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до статті 173-2 частина 1 КУпАП встановленню підлягають наступні обставини: чи вчинені особою відповідні дії, що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, та чи є особа, виходячи із норми зазначеної статті, суб`єктом даного правопорушення.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

При цьому, Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.

Спостереження працівником поліції правопорушення може мати місце, однак воно має бути зафіксоване на матеріальному носії.

Проте, до Києво-Святошинського районного суду Київської області не подано жодних доказів, які б свідчили про склад скоєного ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 173-2 частина 1 КУпАП, які б підтвердили вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно своєї онуки.

До Києво-Святошинського районного суду Київської області не подано жодних доказів,які б підтвердили, що на відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розповсюджується дія Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року з наступними змінами та доповненнями», що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є суб`єктами, на яких розповсюджується дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є родичами чи іншими особами, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання.

Також при викладенні суті адміністративного правопорушення в протоколі працівниками поліції не дотримано вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, не міститься докладного та чіткого опису об`єктивної сторони правопорушення, не зазначено обставин, що вказували б на порушення ОСОБА_1 частини першої статті 173-2 КУпАП відповідно до вимог чинного законодавства, не встановлено, чи була завдана шкода фізичному чи психологічному здоров`ю потерпілої.

Сам факт звернення ОСОБА_2 до органів поліції щодо вчинення домашнього насильства без належних та допустимих доказів, що підтверджують такі дії, не є достатнім підтвердженням вчинення такого насильства

Факт сварок і непорозумінь між особами на побутовому ґрунті свідчить про наявність конфлікту між ними та не підтверджує факту вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, в яких відсутні будь-які докази вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, вважаю за необхідне закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки відсутні докази, що ОСОБА_1 23.12.2022 приблизно о 18 годині 30 хвилин вчинив відносно своєї онуки ОСОБА_2 за місцем поживання, а саме виражався нецензурною лексикою, штовхався, чим вчинив правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП , належними та допустимими доказами не доведена, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя C.В.Хрипун