Справа №932/2675/23
Провадження №3/932/1607/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2023 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Овчиннікова О.С., розглянувши матеріали справи про адміністративні правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом серії ААД № 043155 від 25.02.2023 року, 25 лютого 2023 року об 11.00 год. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Хюндай, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в м.Дніпро на дворовій території біля будинку №48, розташованому в житловому масиві Тополя-3 в м.Дніпро, в місці перетину дворових проїздів не надав дорогу автомобілю ДЕУ, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який наближався з правого боку, в результаті чого між автмобілями сталося зіткнення, люди не травмувалися, автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.10.11 Правил дорожнього руху України, за яке передбачена адміністративна відповідальність ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 25.02.2023 року близько об 11.00 год. керував автомобілем марки «Hyundai», рухався в житловому масиві Тополя-3 по вул.Комбрига Петрова вздовж будинку №48. Наближаючись до арки будинку, пригальмував, в останню мить побачив автомобіль марки «Daewoo», водійка якого виїжджала з арки будинку. Водій вказаного автомобіля ОСОБА_2 прискорилась, виїжджаючи з арки на смугу, де він рухався, і сталося зіткнення транспортних засобів. Вказав, що рухався по головній дорозі, оскільки це була не дворова територія, як зазначив поліцейський в протоколі, а вулиця Комбрига Петрова, на підтвердження чого надав роздруківку з плану міста, де зазначено, що він їхав по вул. Комбрига Петрова, а водій ОСОБА_2 виїжджала з арки будинку з дворової території. Більш того, в своїх письмових пояснення у справі ОСОБА_2 написала, що розгубилася, не натиснула на гальма, вважає, що вона натиснула на педаль швидкості, оскільки прискорила рух та врізалася в його автомобіль.

Потерпіла ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала письмові пояснення, вважала винуватцем ДТП ОСОБА_1 . Зазначила, що під час виїзду з арки будинку, тобто житлової зони, побачила ліворуч від себе автомобіль марки «Hyundai», водій якого також бачив її, але продовжив рух, замість того, щоб надати їй перевагу у русі. Вона подавала водію звуковий сигнал та стала гальмувати, щоб уникнути зіткнення, але водій автомобіль марки «Hyundai» продовжив рух і сталося зіткнення транспортних засобів. Вважає, що в даному ДТП винен водій автомобіля марки «Hyundai» ОСОБА_1 , який порушив вимоги п. 10.11 ПДР України, не надав дорогу її транспортному засобу, що наближався праворуч.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП не доведена та не знайшла свого підтвердження з огляду на таке:

Так, судом встановлено, що на підтвердження вини водія ОСОБА_1 поліцейським долучено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №043155 від 25.02.2023 року, схема до нього із зазначенням напрямку руху транспортних засобів, місця ДТП, локалізації механічних пошкоджень транспортних засобів.

Згідно з 10.11, у разі коли траєкторії руху транспортних засобів перетинаються, а черговість проїзду не обумовлена цими Правилами, дати дорогу повинен водій, до якого транспортний засіб наближається з правого боку.

В письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначено, що вона побачила авто ОСОБА_1 в останню мить, коли він почав сигналити, розгубившись, не натиснула на гальма.

При цьому, у відповідності до пункту 10.2 ПДР, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

При цьому, згідно даного пункту 10.2 ПДР України, виїзд з прилеглої території слід розглядати як початок руху по відношенню до загального процесу руху.

Як вбачається з протоколу, схеми та пояснень учасників пригоди, а також відезапису, водій автомобіля марки «Daewoo» ОСОБА_2 фактично виїжджала з прилеглої території (з арки будинку), по відношенню до загального процесу руху дороги по вулиці Комбрига Петрова, по якій рухався водій автомобіля марки «Hyundai» ОСОБА_1 , згідно з планом, тобто по головній дорозі. Тому судом не встановлено порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.10.11 Правил дорожнього руху України, оскільки він рухався не по дворовій території, а по вулиці Комбрига Петрова, тобто по головній дороги.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали не містять відомостей, які би вказували на наявність умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Окрім того, суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, а саме, що відповідно до статті 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 р. за №9 Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя, визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ст.7 КУпАП).

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 з кваліфікацією його дій за ст. 124 є сумнівною, оскільки суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, SeriesA заява № 25).

Виходячи із вищезазначеного, суддя, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які доводять провину вказаної особи у вчиненні зазначеного вище адміністративного правопорушення (матеріали справи містять докази, що протирічать один одному).

У відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення, провадження по справі підлягає закриттю.

В зв`язку з вищенаведеним, оскільки встановлено відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності слід провадженням закрити.

Керуючись ст. 9; п. 1 ст. 247; ст. ст. 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ознаками ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя О.С. Овчиннікова