Справа № 605/203/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

"08" червня 2023 р. Суддя Підгаєцького районного суду Тернопільської області Горуц Р.О. розглянувши матеріали, які надійшли від СПД №2 (м.Підгайці) відділу поліції №1 (м.Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянку України, тимчасово не працюючу,

проживаючу в АДРЕСА_1 ,

постановою Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 03 квітня 2023 року притягалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2, ч.1 ст.184 КУпАП,-

за ч.2 ст.173-2, ч.2 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із матеріалів справ про адміністративні правопорушення: №№605/203/23, 605/204/23, 605/205/23, 605/206/23 зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №232274 від 20 травня 2023 року, громадянка ОСОБА_1 у вищевказаний день близько 19 год. 00 хв. вчинила домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_2 , а саме виражалась в її адресу нецензурними словами, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, за що передбачена, відповідальність згідно вимог ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №549807 від 23 травня 2023 року, вказано, що громадянка ОСОБА_1 20 травня 2023 року близько 19 год. 00 хв. ухилялась від виконання передбачених законодавством обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 , а саме перебуваючи в нетверезому стані поводила себе аморально в його присутності, вчиняла домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_2 , чим вчинила адміністративне правопорушення, предбачене ч.2 ст.184 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №549784 від 21 травня 2023 року, вказано, що громадянка ОСОБА_1 у вищевказаний день близько 12 год. 00 хв. за спільним місцем проживання, вчинила домашнє насильство відносно свого сина ОСОБА_3 , а саме виражалась в його адресу нецензурними словами, внаслідок чого могла бути завдана шкода його психічному здоров`ю, за що передбачена, відповідальність згідно вимог ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №549785 від 21 травня 2023 року, вказано, що громадянка ОСОБА_1 у вищевказаний день порушила терміновий заборонний припис серії АА№225424 від 20 травня 2023 року, а саме заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_2 за що передбачена, відповідальність згідно вимог ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Крім того прохання про розгляд справи у її відсутності викладено у поданій суду заяві.

Змістом ч.1 ст.7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2 КУпАП, підтверджується копією термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА№225424 від 20 травня 2023 року та письмовими поясненнями ОСОБА_2 , в яких вона вказала, що у вищевказані періоди часу її дочка ОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння ображала її нецензурними словами, а також свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 . Також вказала, що ОСОБА_1 такі дії вчиняє регулярно.

Суть вчиненого адміністративного правопорушення, яка викладена у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ№549807 не відповідає диспозиції ч.2 ст.184 КУпАП.

Диспозиція ч.2 ст.184 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року після накладення адміністративного стягнення ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини встановлено статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, №2402-III, статтями 150,180 Сімейного кодексу України та іншими положеннями законодавства України.

Частиною 1 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, №789 встановлено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч.2 ст.27 Конвенції ООН).

Обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплений у ст.150 Сімейного Кодексу України. До кола обов`язків батьків входить турбота про здоров`я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини. У розумінні положень ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі.

Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Статтею 150 Сімейного Кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

При цьому у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування.

Виходячи з наведеного, ухилення від виконання батьківських обов`язків (об`єктивна сторона складу правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 184 КУпАП) може проявлятись у різних формах.

Будь-яких доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП, а саме ухиляння від виконання передбачених законодавством обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 до матеріалів справи не додано. Натомість на підтвердження вини додано письмові пояснення ОСОБА_2 з яких вбачається, що ОСОБА_1 висловлювалась в її сторону нецензурними словами та погрожувала фізичною розправою, розбила в дверях вікно, в присутності свого сина ОСОБА_3 .

Суд зазначає, що в таких діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністратвиного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП, зокрема об`єктивна сторона у вигляді її ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дитини, а тому, провадження у справі за ч.2 ст.184 КУпАП, слід закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи ступінь тяжкості скоєних правопорушень, особу винної, обставини, передбачені ст.ст. 33-35 КУпАП, вважає, що слід притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП і відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, накласти на неї адміністративне стягнення, у виді штрафу в розмірі 22 (двадцять два) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 374 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 33-36, 173-2 ч.2, 184 ч.2, 221, 283, 284 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченихч.2 ст.173-2 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 22 (двадцять два) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 374 грн.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст.184 КУпАП провадженням закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в доход держави 536,80 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, або його представником протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Підгаєцький районний суд Тернопільської області.

Суддя: Р. О. Горуц