Номер провадження: 33/813/634/23
Справа № 947/3077/23
Головуючий у першій інстанції Войтов Г. В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Судді Цюри Т.В.,

За участю секретаря судового засідання Трофименко О.О.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - Мороз Аліни Анатоліївни на постанову Київського районного суду м.Одеси від 16 лютого 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого 124 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського районного суду м.Одеси від 16 лютого 2023 рокувизнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України.

Накладено на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. (отримувач коштів - ГУК в Одеській області /Київський район/ 22030101, код отримувача (код за ЄРПОУ) - 37607526, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0015756, код класифікації доходів бюджету - 22030101).

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, 22.03.2023р. представник ОСОБА_1 - Мороз Аліна Анатоліївна подала апеляційну скаргу, у якій просить суд апеляційну скаргу задовольнити у повному обсязі, постанову Київського районного суду м.Одеси від 16.02.2023 року скасувати та провадження у справі стосовно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст. 247 КУпАП. Також представник ОСОБА_1 - Мороз Аліни Анатоліївни подала до суду клопотання, у якому просить суд поновити ОСОБА_1 пропущений строк на подання апеляційної скарги на постанову Київського районного суду м.Одеси від 16.02.2023 року.

В судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 19.04.2023 року з`явилися: апелянт ОСОБА_1 , її представник Мороз А.А. та Бажора М.Ю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі та клопотання про поновлення строку, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Так, статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Пропущений особою строк на апеляційне оскарження поновляється судом лише за наявності належним чином мотивованого клопотання, у якому повинні бути викладені обставини, що слугували поважними причинами пропуску такого строку, а також обґрунтування того, в чому саме полягає поважність причин пропуску цього строку та яким саме чином такі обставини могли завадити особі оскаржити постанову суду в передбачений законом строк.

З матеріалів справи вбачається, що в строк, передбачений законом на апеляційне оскарження постанови, а саме 27.02.2023 року представник ОСОБА_1 - Мороз А.А.вже зверталася із апеляційною скаргою на постанову Київського районного суду м.Одеси від 16.02.2023 року (а.с. 49-53), за наслідками розгляду якою постановою Одеського апеляційного суду від 20.03.2023 року повернуто вказану апеляційну скаргу адвоката Мороз А.А. на постанову судді Київського районного суду м.Одеси від 16.02.2023 року, у зв`язку із тим, що всупереч положенням ч.2.ст.271 КУпАП України, адвокатом до апеляційної скарги не додано витяг з договору, засвідчений підписами сторін, з інформацією щодо повноважень адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій, як захисника (а.с. 58, 58 зворот).

Таким чином, представник ОСОБА_1 - Мороз А.А. повторно, а саме 22.03.2023 року звернулась до апеляційного суду із вказаною апеляційною скаргою, у якій посилаючиь на вищевказані обставини справи, просила поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м.Одеси від 16 лютого 2023 року.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

З урахуванням вищевикладенного, апеляційний суд вважає, що зазначені причини пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані поважними, а тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Так, ч. 7 ст.294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 124 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Апеляційний суд вважає, що під час судового розгляду даної справи суд першої інстанції дотримався вказаних норм права та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення ґрунтується сукупністю доказів, які були дослідженні в судовому засіданні суду першої інстанції та судовому засіданні апеляційного суду, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №142614 від 29.12.2022 року, відповідно до якого 29.12.2022 року о 18:30 годин на провулку 1-ому Аеродромному, буд. №5 в м. Одесі, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mazda 626 державний номер НОМЕР_1 , порушила вимоги п. 16.6 «Правил дорожнього руху України», виконуючи поворот (разворот) ліворуч, не надала дорогу автомобілю Toyota RAV4 державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрямку прямо, в результаті чого здійснив зіткнення. Від дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с. 1);

-схемою місця ДТП від 29.12.2022 року (а.с. 2);

-письмовими поясненнями водія ОСОБА_2 та водія ОСОБА_1 від 29.12.2022 року (а.с. 3,4).

Зазначені докази, які були повторно досліджені в ході апеляційного розгляду, узгоджуються між собою, є належними, допустимими та повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У доводах апеляційної скарги, представник апелянта посилається на те, що суд першої інстанції не врахував письмові пояснення ОСОБА_1 та факту того, що ОСОБА_2 рухався не у другій полосі, а у третій - рух з якої прямо заборонено. Як зазначає апелянт, рух автомобіля по третій полосі (з якої лише дозволено поворот ліворуч та розворот) вказує на те, що водій Toyota RAV4 державний номер НОМЕР_2 рухався по полосі, з якої заборонено рух прямо, що є грубим порушенням чинних ПДР України, що не було відображено в схемі місця ДТП.

Однак вказані доводи апелянта є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на наступне.

Так, у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб. До вказанного протоколу зокрема додається схема місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема зі схеми до протоколу огляду місця ДТП від 29.12.2022 року, складеної в присутності водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , останні були ознайомлені зі схемою, про що особисто підписалися та не мали ніяких зауважень та доповнень при її складанні (а.с.2, 2 зворот).

При цьому, суд бере до уваги те, що незважаючи на незгоду в ході розгляду справи із діями працівника поліції під час складання ним протоколу та схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, цей протокол та схема місця ДТП складені уповноваженою державою особою і дії службової особи, що їх складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 або її захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися до суду із позовом в порядку, визначеномуКАС України, а також не зверталися зі скаргою на дії працівника поліції до його керівництва, з метою проведення службової перевірки, хоча мали для цього достатньо часу. Тобто, зазначені обставини, унеможливлюють будь-які посилання апелянта на незаконність дій працівника поліції під час складення протоколу або щодо невідповідності відомостей, зафіксованих у схемі місця ДТП.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 свою провину у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди заперечує та зазначає, що причиною виникнення ДТП, на її думку, стало порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_2 .

Разом з цим, відповідно до вимог п.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п.16.6 Правил Дорожнього рухуУкраїни, повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що за змістом ст.ст.279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається судом у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне порушення.

Судом встановлено, що водій ОСОБА_1 , будучи неуважною, в явне порушення вимог п. 16.6. ПДР, не дала дорогу транспортному засобу Toyota RAV4 державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по вул. Космонавта Комарова у напрямку вул. Інглезі.

Крім того, в ході судового розгляду встановлено та ніким не спростовано, що автомобіль Mazda 626 державний номер НОМЕР_1 , здійснювала рух заднім ходом на перехресті. Дані обставини підтверджуються поясненнями ОСОБА_2 , механічними пошкодженнями транспортних засобів отриманих внаслідок ДТП.

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги про порушення ПДР потерпілим ОСОБА_2 є неспроможними, оскільки жодним чином не спростовує порушення п. 16.6 ПДР ОСОБА_1 .

Таким чином, посилання апелянта про відсутність в її діях складу правопорушення є необґрунтованими та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Більш того, ОСОБА_1 не заявляла клопотання про призначення експертизи.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив усі обставини справи, з дотриманням вимог ст.252 КУпАП оцінив зібрані у справі докази та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 в порушенні вимог п.16.6. ПДР України, оскільки такі докази, які беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, наявні в матеріалах справи.

Жодних інших доводів на спротсування висновків суду, апеляційга скарга представника ОСОБА_1 - Мороз А.А. не містить.

Одним з основоположних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення є принцип диспозитивності, відповідно до якого учасники адміністративно-юрисдикційного провадження за власним розсудом можуть розпоряджатися своїми правами: звертатися чи не звертатися зі скаргами в органи адміністративної юстиції, знайомитися чи не знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, користатися послугами перекладача, оскаржити постанови по справах про адміністративні правопорушення.

Таким чином, встановлені судом першої інстанції обставини справи достовірно вказують про винуватість водія Mazda 626 державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченного ст. 124 КУпАП, що підтверджує правомірність складення відносно неї протоколу серії ААБ №142614 від 29.12.2022 року про адміністративне правопорушення.

Інших порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність вини ОСОБА_1 , у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, немає.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку наявним в ній доказам та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова судді районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 23, 30, 33, 36, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити представнику ОСОБА_1 - Мороз Аліні Анатоліївні строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м.Одеси від 16 лютого 2023 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Мороз Аліни Анатоліївни залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м.Одеси від 16 лютого 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Т.В. Цюра