Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/2851/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2023 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючий - суддя Кашуба А.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, які надійшли із Відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , дані про притягнення до адмінвідповідальності відсутні,

за ознаками ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

На розгляд судді передано справу про адміністративне правопорушення за протоколом серії ААД№127131, складеним відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

За змістом протоколу, ОСОБА_1 21.04.2023 о 19-55 год в с.Черна по вул.Миру Берегівського району, керував мінітрактором «Зірка», б/н, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку відмовився.

Діяння кваліфіковано як порушення п.2.5 ПДР України, за яким водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 подав письмову заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, заявив, що заперечує обставини протоколу та що не визнає вину у вчиненні правопорушення, за яким його звинувачено. Позицію обґрунтовує тим, що не відмовлявся від проходження медогляду на стан сп`яніння, оскільки зізнався поліцейським, що пив вино. На уточнююче запитання поліцейського, що в такому разі чи є сенс їхати до лікарні чи продувати у драгер погодився, що нема, бо й так зізнався, що випив вина. Поліцейський не пропонував йому пройти огляд на місці за допомогою спеціальних технічних засобів. Крім того, ОСОБА_1 заперечує, що мотоблок, який він переміщав із поля додому по узбіччю, є транспортним засобом. Його мотоблок Зірка є механізмом для обробки ґрунту, і в той день він працював з його допомогою на полі. Тому твердження, що він керував транспортним засобом є невірним, такої події не існує. Просить суд закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу правопорушення.

Вивчивши зміст протоколу про адмінправопорушення, дослідивши додані до протоколу письмові докази та відеозапис із нагрудної відеокамери поліцейського на диску, вивчивши доводи письмового пояснення ОСОБА_1 , суд вирішив наступне.

Частиною першою ст.130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом цієї статті, адміністративна відповідальність настає не за будь-яку відмову пройти медогляд на стан сп`яніння, а за умисно протиправно спрямовану проти встановленого порядку управління відмову водія від проходження відповідно до встановленого порядку (на законну вимогу поліцейського, озвучену водієві, у найближчому відповідному закладі охорони здоров`я) огляду.

Діяння ОСОБА_1 кваліфіковано як порушення п.2.5 ПДР України, за яким водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зі змісту протоколу ОСОБА_1 керував «мінітрактором Зірка», мав ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), вчинив відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Оцінивши досліджені докази у їх сукупності, суд констатує, що такі є недостатніми для підтвердження події та складу правопорушення.

Свідків для фіксування відмови від проходження на вимогу поліцейського медичного огляду на стан сп`яніння до процедури поліцейським на місці не залучено. Додано відеозапис з боді-камери поліцейського.

Суд дослідив зміст відеозапису із нагрудної камери поліцейського, та констатує, що такий не несе необхідної інформації по суті правопорушення, зазначеного у протоколі.

Так, відеозапис містить інформацію про те, що особа (за протоколом ОСОБА_1 ), на запитання поліцейського ствердно та однозначно відповів, що випив вина. На уточнювальне запитання поліцейського, що чи потрібно їхати в лікарню або чи треба проходити огляд на місці за допомогою спеціально технічного засобу - погоджується із поліцейським, що «не треба». На відео не зафіксовано офіційної вимоги поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння чи то на місці за допомогою спеціальних техзасобів, чи то за направленням у медичному закладі. Не зафіксовано також і умисної протиправної відмови особи від проходження на пред`явлену поліцейським вимогу такого огляду (ні на місці, ні у медзакладі).

Суд вважає безпідставною кваліфікацію діяння у формі «погодження з уточнювальним твердженням поліцейського» як протиправна умисна, спрямована проти встановленого порядку управління, відмова пройти на вимогу поліцейського огляд на стан сп`яніння. За обставин, коли особа визнає, що вживала алкоголь, дії такої особи кваліфікуються як «стан алкогольного сп`яніння» із долученням відповідних доказів.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП поліцейський зобов`язаний дотримуватися процедури при проведенні огляду та оформленні його результатів, в тому числі фіксування відмови від проходження огляду водієм.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Процедура визначена Інструкцією про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затв. Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015р. №1452/735), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (затв. Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008р.), Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затв. Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015р.)

Відповідно до п.2, 3,4 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до пункту 3, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота;порушення координації рухів;порушення мови;виражене тремтіння пальців рук;різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п.6, 7 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Таким чином право відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу допускається положенням Інструкції та не тягне за собою настання адміністративної відповідальності. У такому разі поліцейський зобов`язаний направити особу на медичний огляд до найближчого закладу охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.

Крім цього, за визначеною Інструкцією процедурою, у разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння поліцейський повинен залучити двох свідків, які можуть засвідчити факт відмови водія від проходження огляду. Свідок має чути вимогу пройти огляд, в який спосіб водію пропонується пройти огляд, які є підстави в поліцейського для проведення огляду, з яких причин водій відмовився від огляду, в котрій годині йому було запропоновано та коли водій відмовився. Протокол про адміністративне правопорушення у разі відмови водія від проходження медичного огляду на стан сп`яніння складається у присутності двох свідків, які підписують протокол.

Хоча до протоколу і додано відеозапис із нагрудної камери поліцейського, проте відеодоказ не містить інформації про обставини, які підлягають доказуванню у цій справі (офіційна вимога поліцейського пройти огляд на місці, та/чи вимога поліцейського пройти медогляд за направленням у медзакладі, та протиправна умисна, спрямована проти встановленого порядку управління, відмова особи виконати вимогу). Вимоги поліцейського пройти медичний огляд у найближчому медичному закладі із врученням письмового направлення не зафіксовано. Тому у цій частині відеодоказ є неналежним.

Натомість даний відеозапис містить інформацію про те, що поліцейський, після зізнання ОСОБА_1 у вживанні алкоголю, фактично у формі уточнювального запитання-твердження запевнив водія ОСОБА_1 , що оскільки він зізнався, що пив алкоголь, то їхати в лікарню на медогляд не потрібно, із чим водій ОСОБА_1 сумлінно погодився.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував у вказані у протоколі місці, дату і час транспортним засобом, оскільки мотоблок Зірка не є таким, суд оцінює критично. Так, судова практика з цього питання є суперечливою. Разом із тим, визначення терміну «транспортний засіб» наведено в п.1.10 Правил дорожнього руху України. Проаналізувавши дану норму, можна дійти висновку, що у випадку, коли мотоблок служить для перевезення осіб, зокрема, і самого водія чи його вантажу, то він є повноправним учасником дорожнього руху, і вважається транспортним засобом. При цьому чинне законодавство не містить вказівки на те, що пристрій визнається транспортним засобом лише у разі присвоєння пристрою номерного знаку чи за наявності посвідчення водія у особи, яка ним керує.

Проте, інформація, яку несе відеозапис із нагрудної камери поліцейського, та фактичні обставини, зазначені у протоколі не співпадають та суперечать одне одним. У протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував мінітрактором. А відеозапис у свою чергу містить інформацію про те, що ОСОБА_1 переміщав по узбіччю дороги мотоблок (з його слів та що зображено на відео) з прилаштованим до нього причепом. Відомості про причеп у протоколі відсутні. Інших доказів, що б доводили, що ОСОБА_1 керував саме мінітрактором службові особи не забезпечили. Очевидно та що не підлягає додатковому доведенню, - мінітрактор та мотоблок є різними машинами за своїми технічними характеристиками. Відтак, звинувачення у тій частині, що ОСОБА_1 керував мінітрактором, - є спростованим. Особа не може бути визнана винною у тому, що не вчиняла, або у вчиненні того діяння, що не є доведеним поза розумним сумнівом.

Відповідно до конституційного принципу презумпції невинуватості, усі сумніви у винуватості тлумачаться на користь обвинуваченого.

Відтак, за відсутності достатніх належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених у протоколі обставин, а також спростування елементу об`єктивної сторони правопорушення, суд визнає вказані обставини недоведеними.

З огляду на диспозитивний характер здійснення правосуддя у справах про адміністративне правопорушення, суд, розглядаючи справу у межах пред`явленого особі звинувачення, констатує, що ОСОБА_1 не підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку із недоведеністю події правопорушення та наявності у його діянні складу адміністративного правопорушення належними, допустимими доказами, які б у своїй сукупності були достатніми для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

На підставі наведеного, керуючись ст..ст. 245, 256, 266, 278 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД№127131 за ознаками ч.1 ст.130 КУпАП, складеним відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю (недоведеністю) події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Закарпатського апеляційного суду.

СуддяА. В. Кашуба