Справа №: 486/476/23 Провадження № 3/486/398/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2023 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Савіна О.І.,

при секретарі Салагорі С.О.,

потерпілої ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про адміністративні правопорушення, які надійшли від Відділення поліції № 3 Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

10.03.2023 року о 13:00 год. ОСОБА_2 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_3 , які полягають у висловлюванні брутальною лайкою в її адресу, в наслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої.

10.03.2023 року о 22:40 год. за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 стосовно якого 10.03.2023 року внесено терміновий заборонний припис серії АА112395 про зобов`язання залишити місце проживання постраждалої особи ОСОБА_3 , не виконав його.

11.03.2023 року о 13:30 год. ОСОБА_2 , перебуваючи в кв. АДРЕСА_3 , в стані алкогольного сп`яніння, порушив умови терміново заборонного припису від 10.03.2023 року, а саме: в будь-який спосіб спілкування з ОСОБА_3

12.03.2023 року о 20:00 год. в АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , перебуваючи в п`яному вигляді, порушив вимоги тимчасового заборонного припису АА№112395 від 10.03.2023 року, а саме: відвідування за місцем мешкання постраждалої особи ОСОБА_3

17.03.2023 року о 19:30 год. ОСОБА_2 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство в сім`ї, а саме: висловлювався нецензурною лайкою в адресу своєї матері ОСОБА_1 , бігав по квартирі по квартирі з ножем, в наслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_1 та ОСОБА_4

19.03.2023 року близько 00:30 год. в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , перебуваючи в п`яному вигляді, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно матері ОСОБА_1 , а саме: ображав брутальною лайкою, заважав відпочивати, чим завдав шкоди психологічному здоров`ю постраждалої особи.

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, викликався до суду судовою повісткою, надісланою йому рекомендованим листом з повідомленням. Останньому достеменно було відомо, що справа про адміністративне правопорушення відносно нього розглядатиметься в Южноукраїнському міському суді, про що є відмітка в протоколах про адміністративне правопорушення. Клопотань про відкладення справи від нього не надходило.

Потерпіла ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначила, що її син живе разом із співмешканкою та телефон у нього не працює.

З метою дотримання строків розгляду справи про адміністративне правопорушення визначених ст. 277 КУпАП, враховуючи, що судом були вчинені всі можливі дії щодо виклику ОСОБА_2 в судове засідання, суд вважає за доцільне розглянути вказану справу у відсутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності, за наявним письмовими матеріалами.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п. 14 ч.1 ст. 1 даного Закону, психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні вищевказаних адміністративних правопорушень підтверджується також протоколами про адміністративне правопорушення серії ВАВ №819536 від 10.03.2023 року, серії ВАВ №819529 від 19.03.2023 року, серії №819541 від 17.03.2023 року, серії ВАВ №819566 від 20.03.2023 року, серії ВАВ №819511 від 11.03.2023 року, рапортами працівників поліції, заявою та письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 10.03.2023 року, 11.03.2023 року, 12.03.2023 року, 17.03.2023 року, письмовими поясненнями ОСОБА_4 , протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 19.03.2023 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 19.03.2023 року.

Постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 26.12.2022 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 170 грн.

Постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 03.02.2023 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 10 діб.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд прийшов до висновку, що своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, тобто вчинення домашнього насильства особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Статтею 23 КУпАП передбачається, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення, згідно положень ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, враховуються характер правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Дослідивши письмові матеріали справи, враховуючи обставини та характер вчинених правопорушень, дані про особу ОСОБА_2 , який не працює, а також і те, що останній одночасно вчинив адміністративні правопорушення, справи про які розглядаються одночасно одним і тим же органом, суд вважає доцільним накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк визначений санкцією ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд переконливо прийшов до висновку про застосування до ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, розуміючи те, що адміністративний арешт установлюється і застосовується лише у виняткових випадках за окремі види адміністративних правопорушень.

На думку суду таке адміністративне стягнення буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових адміністративних правопорушень.

У відповідності до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з ОСОБА_2 на користь держави підлягають стягненню витрати пов`язані зі сплатою судового збору.

Керуючись ст.ст. 40-1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 10 (десять) діб.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп.

Виконання постанови покласти на начальника відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області (м. Южноукраїнськ Миколаївської області, вул. Спортивна, 3).

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Южноукраїнського міського суду О. І. Савін