Справа № 212/5775/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 червня 2023 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Сіденко С.І., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянки України, працюючої заступником директора з НР у Відокромленому структурному підрозділі «Гірничий фаховий коледж КНУ» (на момент складення протоколу), яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

22.12.2020 т.в.о. директора відокремленого структурного підрозділу «Гірничий фаховий коледж Криворізького національного університету» ОСОБА_1 , будучи, відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності на якого поширюється дія цього Закону, та в порушення вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме: видала наказ №367 «Про преміювання працівників коледжу», яким було премійовано саму себе, чим вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, порушивши ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнала. Пояснила, що з 2013року працює у відокремленому структурному підрозділі «Гірничий фаховий коледж Криворізького національного університету» по теперішній час. З 01.09.2013 її було призначено посаду заступника директора з навчальної роботи, на якій вона працювала до 01.09.2021. У зв`язку із непрацездатністю директора коледжу був виданий наказ щодо тимчасового виконання нею обов`язків директора. 22.12.2020 ОСОБА_2 видано та підписано наказ №367, яким було премійовано всіх працівників, у тому числі саму себе, у розмірі 89,2% від посадового окладу за рахунок фонду оплати праці, затвердженого кошторисом по загальному фонду. Вказала, що преміювання працівників в кінці року здійснювалось за рахунок економії фонду оплати праці та в межах фонду оплати праці. Зазначила, що діяла згідно Положення про порядок встановлення та надання працівникам Гірничого коледжу ДВНЗ «КНУ» надбавок, доплат, матеріальної допомоги, премій та інших грошових винагород, яке є додатком №9 до колективного договору на 2018-2023 роки, затвердженого Директором ГК ДВНЗ «КНУ» та погоджене з Головою профспілкового комітету від 12.04.2018. Своїми діями нічого не порушила, вину заперечує.

Представника ОСОБА_1 адвокат Амельчишин О.В. вину своєї підзахисної заперечував, надав до суду клопотання про закриття провадження у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Вказав, що призначення та виплата грошової винагороди та її розмір виплачені всім працівникам Коледжу не відноситься до дискреційних повноважень директора Коледжу або особи, яка за його відсутності виконує його обов`язки, а тому наявний приватний інтерес ОСОБА_1 щодо отримання преміє, не міг вплинути та впливав би на об`єктивність або упередженість при прийнятті нею рішення про видання наказу про преміювання.

Свідок ОСОБА_3 , яка є головним бухгалтером відокремленого структурного підрозділу «Гірничий фаховий коледж Криворізького національного університету», в судовому засідання вину ОСОБА_2 заперечувала. Пояснила, що в кінці кожного року при наявності фонду економії праці директором приймається рішення про розпорядження цими коштами, які можуть бути витрачені тільки на преміювання працівників, наприклад до свята тощо, тому як окрім преміювання, ні на що інше їх витрачати не можна. ОСОБА_3 зазначила, що проект наказу готувала вона і повідомляла ОСОБА_1 , як головний бухгалтер, про наявність фонду економії праці саме вона, після чого т.в.о. директора коледжу було прийнято рішення про преміювання всіх працівників в однаковому проценті від їх посадового окладу. Змінювати розмір премії, джерело їх виплати та коло осіб ОСОБА_2 не мала права, тобто виконані нею дії відповідали умовам Колективного договору та додатку №9 до нього. Також додатково вказала, що до моменту пред`явлення ОСОБА_2 зазначених у протоколі порушень і до данного часу механізм виплати премій у навчальному закладі залишається таким же, не змінився, тому обвинувачення є безпідставним, ніяких порушень вчинено не було.

Прокурор Яроцька Т.М. вказала, що ОСОБА_2 не мала права виписувати преміювання сама на себе. Також надала письмовий висновок, згідно до якого вважає, що здобуто усі належні докази, які б чітко свідчили про суперечність між приватним інтересом особи та її службовими повноваженнями, що вплинули на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення дій, а отже в діях ОСОБА_1 наявні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, тому просила притягти ОСОБА_1 до відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку прокурора, захисту, пояснення ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_3 , суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до диспозиції ст. 172-7 КУпАП, порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів можуть полягати у вчиненні дій чи прийнятті рішень в умовах реального конфлікту інтересів, тобто за наявності суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що вплинуло на об`єктивність або неупередженість вчинення таких дій, або прийняття таких рішень (ч. 2 ст. 172-7 КУпАП).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» потенційний конфлікт інтересів - це наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» зазначено, що аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому. Тобто, для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що приватний інтерес наявний, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, необхідно встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований та визначений; наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; наявність повноважень на прийняття рішення, наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією.

Як встановлено під час судового розгляду, ОСОБА_1 станом на 22.12.2020 тимчасово виконувала обов`язки директора відокремленого структурного підрозділу «Гірничий фаховий коледж Криворізького національного університету», що підтверджується наказом №327 від 03.11.2020 (а.с.40).

22.12.2020 наказом т.в.о. директора коледжу ОСОБА_1 видано наказ №367 про преміювання кожного працівника коледжу з нагоди свят Нового Року та Різдва Христового у розмірі 89,2 % від посадового окладу за рахунок фонду оплати праці, затвердженого кошторисом по загальному фонду (а.с.43).

Відповідно до ст. 9 КупАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В даному випадку склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 статті 172-7 КУпАП буде наявним лише за наявності 3-х обов`язкових умов - наявність конфлікту інтересів, вплив або можливість впливу такого інтересу на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи невчинення дій лише під час реалізації службових/представницьких повноважень, що є дискреційними, тобто таких повноважень, використовуючи які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за таких обставин.

За відсутністю всіх перелічених складових склад адміністративного правопорушення буде відсутній.

Диспозиція ч. 2 статті 172-7 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Об`єктивна сторона даного правопорушення полягає в активних діях особи, яка знала про наявність приватного інтересу, який впливав на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи не вчинення нею дій при здійсненні представницьких повноважень, тому зобов`язана була повідомити про це, однак не зробила цього.

Склад вказаного правопорушення є формальним, тобто таким, який не передбачає наслідків як обов`язкового елементу об`єктивної сторони, в той час як обов`язковим елементом об`єктивної сторони формального складу завжди є діяння.

Отже, відсутність суспільної шкоди від адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, так само як і відсутність шкідливих наслідків від нього не підставою для застосування вимог статті 22 КУпАП.

З системного аналізу норм КУпАП встановлено, що його завдання полягає у встановленні винних і забезпеченні правильного застосування законодавства з тим, щоб до кожного правопорушника були застосовані справедливі заходи адміністративного примусу.

Отже, незалежно від виду суб`єкта та його службової діяльності, рангу та інших характеристик, його обов`язком є діяти лише в рамках закону (дозволено роботи тільки те, що дозволено законом ст. 6 Конституції України).

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1, ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Статтею 28 «Запобігання та врегулювання конфлікту інтересів» Закону України «Про запобігання корупції», передбачено, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» безпосередній керівник особи або керівник органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади протягом двох робочих днів після отримання повідомлення про наявність у підлеглої йому особи реального чи потенційного конфлікту інтересів приймає рішення щодо врегулювання конфлікту інтересів, про що повідомляє відповідну особу.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинила дії та прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів (ст. 172-7 ч. 2 КУпАП).

Проте згідно п. 2. примітки до вказаної статті реальний конфлікт інтересів існує лише тоді, коли наявна суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, і лише за умови, що така суперечнисть впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Тобто, якщо наявна суперечність не вплинула і не могла вплинути на об`єктивність та неупередженість при вчиненні або невчиненні дій чи прийнятті рішень, то в такому випадку конфлікт інтересів буде відсутнім.

Відповідно до п. 1.4 Положення про відокремлений структурний підрозділ "Гірничий фаховий коледж Криворізького національного університету» (нова редакція), затвердженого протоколом засідання вченої ради університету від 28.01.2020 №5 (надалі за текстом Положення про Коледж), Фаховий коледж є відокремленим структурним підрозділом та здійснює свою діяльність без статусу юридичної особи, на засадах неприбутковості, має відокремлене майно; може за довіреністю ректора Університету набувати майнових і особистих немайнових прав і мати обов`язки, бути позивачем і відповідачем у суді (а.с. 44-46).

Пунктом 5.3.2. Положення про Коледж передбачено, що директор Фахового коледжу самостійно вирішує усі питання управління діяльністю Фахового коледжу за винятком тих, які винесені до компетенції загальних зборів трудового колективу.

Згідно п. 6.1. Положення про Коледж директор Фахового коледжу в межах наданих йому повноважень: самостійно у межах чинного законодавства вирішує всі питання діяльності Фахового коледжу як відокремленого структурного підрозділу Університету; у межах своїх повноважень видає накази і розпорядження для виконання всіма структурними підрозділами Фахового коледжу; приймає на роботу і звільняє працівників Фахового коледжу згідно з чинним законодавством України; застосовує заходи морального та матеріального заохочення, притягує до дисциплінарної відповідальності згідно з чинним законодавством України; управляє майном та коштами Фахового коледжу в межах, делегованих ректором університету повноважень; забезпечує виконання фінансового плану (кошторису), укладає договори.

Положеннями п. 7.5. Положення про Коледж встановлено, що фінансування проводиться на нормативній основі за рахунок коштів відповідних бюджетів.

У відповідності до п. 7.6. Положення про Коледж бюджетні кошти та інші надходження на утримання Фахового коледжу, передбачені цим Положенням, повинні використовуватись на відшкодування матеріальних та прирівняних до них витрат на виконання робіт (надання послуг), що відповідають профілю закладу, на виплату заробітної плати, стипендії, створенню необхідної матеріально-технічної бази, спеціальний розвиток та матеріальне стимулювання трудового колективу відповідно до чинного законодавства України.

Пунктом 7.9. Положення про Коледж визначено, що оплата праці: заробітна плата та інші види винагороди за виконану роботу працівникам Фахового коледжу виплачується відповідно до чинного законодавства України та колективного договору.

Відповідно до п. 1.3. Розділу 1 Додатку №9 «Положення про порядок встановлення та надання працівникам Гірничого коледжу ДВНЗ «КНУ» надбавок, доплат, матеріальної допомоги, премій та інших винагород» (надалі за тестом Додаток №9) до Колективного договору Гірничого коледжу Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» на 2018-2023 року, схвалений протоколом загальних зборів трудового колективу 12.04.2018 №1, надбавки доплати, матеріальна допомога, премії та інші грошові винагороди можуть встановлюватися та надаватися працівникам Коледжу за рахунок коштів загального і спеціального фондів Коледжу в межах кошторисних призначень в розрізі джерел фінансування (а.с. 47-51).

Згідно п. 1.4. Розділу 1 Додатку №9 надбавки, доплати, матеріальна допомога на оздоровлення та інші грошові винагороди виплачуються тільки на підставі наказу директора.

Пунктом 2.5. Розділу 2 Додатку №9 передбачено, що різновидами премій зокрема можуть бути до професійних свят та ювілейних дат.

Підпунктом 7 п. 3.4 Розділу 3 Додатку №9 встановлено, що премії працівникам Коледжу можуть надаватися у межах коштів на оплату праці відповідно до їх особистого внеску в загальні результати роботи, зокрема за досягнення структурних підрозділів Коледжу у навчальній, науковій, управлінській та господарській діяльності - до дня працівників освіти, до дня бухгалтера та інших знаменних дат.

В Постанові від 20 березня 2019 року у справі № 442/730/17 Велика Палата Верховного Суду висловила правову позицію, що не лише особа, у якої вбачається конфлікт інтересів, зобов`язана йому запобігати. Суд у вказаній Постанові також послався на те, що при вирішенні справ про корупційні правопорушення слід застосовувати Методичні рекомендації щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.

Згідно п. 2.2 Методичних рекомендацій щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції затверджених рішенням НАЗК 21.10.2022 №13 (надалі за текстом Рекомендації) при вирішенні питання щодо наявності приватного інтересу у сфері службових повноважень як складової конфлікту інтересів слід у кожному випадку враховувати конкретні обставини, відносини та зв`язки особи, обсяг її службових/представницьких повноважень під час прийняття того чи іншого рішення.

Пунктом 2.2.1. Рекомендацій встановлено, що реалізація службових/представницьких повноважень стосовно себе, до таких ситуацій можна віднести прийняття (або участь у прийнятті) рішень особою щодо себе самої, які стосуються оплати праці, відведення земельних ділянок, використання права на депутатське звернення чи депутатський запит у власних інтересах. Детальніше про конфлікт інтересів, який виникає у зв`язку з необхідністю реалізації стосовно себе повноважень, пов`язаних із оплатою праці, можна ознайомитися у п.п. 14.1.6 п. 14.1 розділу 14 Методичних рекомендацій.

Приватний інтерес може впливати на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи невчинення дій лише під час реалізації службових/представницьких повноважень, що є дискреційними (п. 2.3. Рекомендацій).

У п. 2.3.1. Рекомендацій зазначено, що визначення дискреційних повноважень дано в Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2, прийнятих Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, згідно яких дискреційні повноваження - це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за таких обставин.

Також Методологія проведення антикорупційної експертизи, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 №1395/5 «Про затвердження Методології проведення антикорупційної експертизи» визначає дискреційні повноваження як сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Ознаки дискреційних повноважень, які, зокрема: дають змогу на власний розсуд оцінювати певний юридичний факт, а також обирати одну з декількох можливих форм реагування на нього; надають можливість на власний розсуд обирати міру публічно-правового впливу щодо фізичних та юридичних осіб, його вид, розмір, спосіб реалізації; дають змогу особі обрати форму реалізації своїх повноважень; наділяють особу правом повністю або частково визначати порядок здійснення юридично значущих дій, у тому числі строк та послідовність їх здійснення.

Науковий висновок щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією, підготовлений 01.03.2018 за дорученням Голови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду визначає дискреційне повноваження, як таке, що може полягати у виборі діяти чи бездіяти, а якщо діяти - у виборі варіанта рішення чи дії серед варіантів, що прямо чи опосередковано закріплені в законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанта вибору із будь-ким.

Тобто, при вирішенні питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу корупційного правопорушення слід встановити чи були у неї наявні дискреційні повноваження щодо видачі наказу №367.

В Розділі 4 Рекомендацій визначений алгоритм встановлення наявності чи відсутності конфлікту інтересів у відповідності до якого в разі наявності приватного інтересу, в даному випадку щодо отримання премії, слід з`ясувати чи є повноваження ОСОБА_1 , за допомогою яких вона може задовольнити свій приватний інтерес дискреційними (тобто чи мала вона можливість обирати один із декількох можливих варіантів рішення і дій, чи ні), адже лише за умови наявності дискреційних повноважень приватний інтерес впливає (може вплинути) на об`єктивність та неупередженість ОСОБА_1 . В даному випадку повноваження останньої щодо видання наказу №367 про преміювання всіх працівників коледжу не є дискреційними, виходячи з наступних положень законодавства України, які підлягають застосуванню при вирішенні цієї справи і які обмежують право ОСОБА_1 на прийняття рішення на власний розсуд щодо того, чи видавати взагалі наказ про преміювання (надання грошової винагороди), щодо кола осіб, яких належить преміювати (видати грошову винагороду), розміру премії (грошової винагороди), визначення джерела з якого належить здійснити такі виплати.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 діяла на підставі Положення про Коледж, Колективного договору з додатками, наказом Міносвіти від 26.09.2005 №577, та керуючись іншими законодавчими та підзаконними актами зазначеними у вказаних Положенні про Коледж та Колективному договорі.

Колективний договір укладається на основі законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин, і узгодження інтересів працівників та роботодавців (ст. 10 КЗпП).

Укладенню колективного договору передують колективні переговори. Строки, порядок ведення переговорів, вирішення розбіжностей, що виникають під час їх ведення, порядок розробки, укладення та внесення змін і доповнень до колективного договору, відповідальність за його виконання регулюються Законом України "Про колективні договори і угоди" (ст. 14 КЗпП).

Положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації, фізичної особи, яка використовує найману працю, незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов`язковими як для власника або уповноваженого ним органу, фізичної особи, яка використовує найману працю, так і для працівників (ст. 18 КЗпП).

За приписами ст. 1 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Структура зарплати складається з основної зарплати (це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців), додаткової зарплати (це винагорода за працю понад встановлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці), інших заохочувальних та компенсаційних виплат (це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми).

Колективним договором, а якщо договір не укладався - наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу, виданим після погодження з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), а в разі відсутності первинної профспілкової організації - з вільно обраними та уповноваженими представниками (представником) працівників, можуть встановлюватися інші системи оплати праці.

За приписами ст. 8 ЗУ «Про оплату праці» держава здійснює регулювання оплати праці працівників підприємств усіх форм власності шляхом встановлення розміру мінімальної заробітної плати та інших державних норм і гарантій, встановлення умов і розмірів оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, працівників підприємств, установ та організацій, що фінансуються чи дотуються з бюджету, а також шляхом оподаткування доходів працівників.

Умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону.

Згідно ст. 13 ЗУ «Про оплату праці» оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Статтею 21 ЗУ «Про оплату праці» визначені права працівника на оплату праці згідно яких працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про оплату праці» суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Згідно ст. 1 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. Неприйняття Верховною Радою України закону про Державний бюджет України до 1 січня відповідного року не є підставою для встановлення іншого бюджетного періоду.

Тобто, ОСОБА_1 була зобов`язана використати весь фонд заробітної плати для виплати працівникам до кінця року.

Підпунктом 5 п. 4 наказу Міністерства науки та освіти України «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ затверджених 26.09.2005 №557, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03 жовтня 2005 р. за № 1130/11410, (надалі за текстом Наказ №557) керівникам навчальних закладів, установ освіти та наукових установ надано право в межах фонду заробітної плати, затвердженого в кошторисах доходів і видатків, надавати працівникам матеріальну допомогу, у тому числі на оздоровлення, у сумі не більше ніж один посадовий оклад на рік, крім матеріальної допомоги на поховання; затверджувати порядок і розміри преміювання працівників відповідно до їх особистого внеску в загальні результати роботи в межах коштів на оплату праці.

Преміювання керівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ, установлення їм надбавок і доплат до посадових окладів, надання матеріальної допомоги здійснюються за рішенням органу вищого рівня у межах наявних коштів на оплату праці.

Проте, вказаний наказ не регламентує порядок призначення та виплати інших видів грошових винагород працівника та керівникам закладів освіти, і зокрема грошових винагород передбачених Колективними договорами, а в даному випадку п. 5.5.1. Розділу 3.5. Додатку №9 до Колдоговору Коледжу .

Тому суду належить встановити, чи підпадає будь-якому виду премії, передбаченому вище наведеним законодавством, премія щодо виплати якої ОСОБА_1 видала Наказ №367.

У прикладі 2 до п. 14.1.6 Рекомендацій НАЗК зазначено, що у разі, коли Керівник державного органу самостійно прийняв рішення про встановлення собі премії, при вирішенні питання про встановлення собі премії керівник державного органу самостійно оцінює свою роботу за певними критеріями, визначеними у відповідних нормативно-правових актах, і встановлює її конкретний розмір. Приватний (майновий) інтерес такого керівника полягає у заінтересованості отримати заробітну плату у більшому розмірі та впливає на об`єктивність і неупередженість прийняття ним рішень щодо встановлення собі премії. Отже, у керівника державного органу виникає конфлікт інтересів, який потребує врегулювання у встановленому Законом порядку.

Однак, критерієм для наявності конфлікту інтересів, є необхідність оцінки своєї роботи самим керівником та наявності можливості вибіркового преміювання працівників.

Проте в наказі №367 від 22.12.2020, який видано та підписано ОСОБА_1 , зазначено, що враховуючи позитивний розвиток закладу та з нагоди державних свят Нового Року та Різдва Христова, преміюється кожен працівник Коледжу, за плідну працю за рахунок фонду оплати праці, затвердженого кошторисом по загальному фонду та доручено бухгалтерії Коледжу провести відповідні розрахунки, враховуючи економію фонду оплати праці за грудень місяць 2020 року.

Отже, визначена цим наказом грошова виплата, не підпадає під визначені у Розділі 2 Додатку №9 критеріям преміювання та різновидам премії, а також не відповідає видам, розмірам і порядку встановлення інших надбавок, доплат, матеріальних допомог, премій, та інших грошових винагород, визначених в Розділі 3 вказаного Додатку №9. Але вказана в Наказі №367 грошова виплата відповідає грошовій винагороді, яка передбачена п. 3.5.1. Додатку №9 до Колдоговору Коледжу , оскільки не пов`язана з жодним критерієм для виплати премій, які встановлені в Розділами 2 та п. 3.1-3.4 Додатку №9.

В свою чергу, пунктом 3.5.1. пункту 3.5 Розділу 3 Додатку №9 до Положення про порядок встановлення та надання працівника Коледжу надбавок, доплат, матеріальної допомоги, премій та інших грошових винагород, (Додаток №9 до Колдоговору на 2018-2023 роки, затвердженого 12.04.2018) визначено, що на підставі Колдоговору працівникам Коледжу може надаватися грошова винагорода в розмірі до одного посадового окладу за рахунок економії фонду заробітної плати в межах кошторисних призначень.

Пунктом 1.5 Додатку №9 передбачена виплата премій, винагород, тощо зі спеціального фонду Коледжу, а не з загального, тому посилання на цій пункт Додатку №9 в Наказі №367 є безпідставним.

Також Розділом 3.4. Додатку №9 не передбачена можливість надання премій працівникам Коледжу зокрема до інших знаменних дат на підставі ЗУ «Про вищу освіту», Постанови КМУ №1298 від 30.08.2002, Колдоговору , рішення директорату, наказу директора, за плідну працю та позитивний розвиток закладу.

Пунктом 4.1. Колдоговору передбачено, що адміністрація Коледжу зобов`язана виплачувати працівникам Коледжу заробітну плату та інші види винагороди за виконану роботу відповідно до законодавства України.

Отже, грошова винагорода передбачена п. 3.5.1. Розділу 3.5. Положення не є надбавкою, доплатою або премією, а є окремим видом матеріального заохочення та винагороди працівників Коледжу, виплата якої не входить до кола дискреційних повноважень директора Коледжу, обов`язки якого виконувала ОСОБА_1 , а єдиною підставою та критерієм для призначення виплати такої грошової винагороди є наявність грошових коштів у фонді економії заробітної плати.

Між тим, суд вважає встановленим, що сума преміювання ОСОБА_1 , мала під собою об`єктивні фактори, є рівнозначною до розміру преміювання інших працівників та свідчить про як раз про неупередженість підходу до такого заохочення.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що наказ №367 був виданий ОСОБА_1 на виконання умов Колективного договору, положення про преміювання (Додаток №9), на підставі бюджетного законодавства, Кошторису Коледжу , плану використання бюджетних коштів, штатного розпису, Наказу Міносвіти від 26.09.205 №557, та . Премія (грошова винагорода) була виплачена за рахунок фонду економії заробітної плати, який відноситься до основного фонду, всім працівникам у однаковому процентному співвідношенні від посадового окладу. ОСОБА_1 не мала права змінити розмір премії (грошової винагороди), джерело її виплати та коло осіб, якім належала така виплата. Фонд економії заробітної плати є складовою фонду заробітної плати, котра в свою чергу є складовою загального фонду Коледжу.

Суд звертає увагу, що в роз`ясненнях НАЗК щодо наявності/відсутності конфлікту інтересів під час реалізації повноважень з окремих питань оплати праці №11 від 13.06.2022 зазначено, що конфлікт інтересів під час прийняття керівником рішення про встановлення того чи іншого виду виплати буде відсутній, якщо він зобов`язаний встановити конкретний розмір виплати, і законодавство не дає змоги йому зробити вибір щонайменше із двох чи більше можливих варіантів розмірів виплати (відсутність дискреції).

Таким чином, на думку суду, призначення та виплата грошової винагороди та її розмір виплачені всім працівникам Коледжу не відноситься до дискреційних повноважень директора Коледжу, або особи, яка за відсутність директора виконує його обов`язки, а тому суд приходить до висновку, що приватний інтерес виконуючої обов`язки директора Коледжу ОСОБА_1 щодо отримання грошової винагороди, визначеної в наказі №367 як премія, не міг вплинути та впливав на об`єктивність або упередженість прийняття нею рішення щодо видання вказаного наказу про преміювання (надання грошової винагороди).

Враховуючи усе зазначене вище, складений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містять інформації щодо наявності в діях останньої корисливої мети та умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Зібраними матеріалами справи не доведена наявність суперечності між приватним майновим інтересом ОСОБА_1 та її службовими повноваженнями як т.в.о. директора відокремленого структурного підрозділу «Гірничий фаховий коледж Криворізького національного університету», і не визначено, в чому саме полягав вплив цієї суперечності на об`єктивність або упередженість її рішення.

Таким чином, існування реального конфлікту інтересів не доведено в судовому засіданні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Оскільки складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, сукупність яких дає підстави вважати діяння адміністративним правопорушенням, належить дійти висновку, що за викладених обставин в цій справі склад правопорушення відсутній і провадження в порядку п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, дата вчинення правопорушення 22.12.2020. Таким чином, передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП тримісячний строк притягнення до адміністративної відповідальності з дня вчинення правопорушення минув, поряд з тим, з урахуванням відсутності у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП слід закрити саме в порядку п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір в порядку ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 247, 283-285 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя Сіденко С.І.