Красилівський районний суд Хмельницької області
_____________________________________________________________________________
Справа №: 677/744/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.05.2023 м.Красилів

Суддя Красилівського районного суду Хмельницької області Вознюк Р.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою та жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, утриманців не має, непрацюючого, РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст.173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 958125 від 02.05.2023 року ОСОБА_1 ставиться в вину, що він 22.04.2023, о 13 год. 40 хв. в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя) ображав її нецензурною лайкою та образливими словами, внаслідок чого своїми діями міг завдати шкоду психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 , чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину в вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнав, зазначив, що в той день він разом з колишньою дружиною ОСОБА_2 сином ОСОБА_3 , сестрою колишньої дружини ОСОБА_4 та її дочкою ОСОБА_5 сиділи за столом після проводів. ОСОБА_1 захотів випустити своїх двох собак породи доберман з вольєру, однак присутні заперечили, оскільки на подвір`ї були хатні собаки ОСОБА_4 , через що розпочалась сварка. Дружина та син почали ображати його нецензурною лайкою, штовхати, на що він почав лаятися у відповідь, розпочалася штовханина, його повалили на землю, тримали за руки, і хтось з них наніс йому удар кулаком по обличчю.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши надані суду матеріали справи, суд доходить таких висновків.

У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положенням ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею ч. 1 ст.173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Таким чином, обов`язковою ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАп є настання суспільно шкідливих наслідків, які полягають у можливості завдання чи завданні шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Суд наголошує, що відповідно до правових висновків, зроблених Європейським судом з прав людини у рішеннях по справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не передбачає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З вищевикладеного виходить, що суд зобов`язаний розглянути справу про адміністративне правопорушення в межах пред`явленого особі обвинувачення, і не в праві самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, доводити винуватість особи у скоєнні правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 вчиняв домашнє насильство, внаслідок якого, завдана, або могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_3 від 22.04.2023 року ОСОБА_3 вказує, що 22.04.2023 року його батько ОСОБА_1 вчиняв відносно нього психологічне домашнє насильство, а саме обзивав нецензурною лайкою та образливими словами, погрожував йому та його матері ОСОБА_2 . Детальних обставин події пояснення не містять.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 від 29.04.2023 року ОСОБА_6 пояснила, що 22.04.2023 року біля 13:40 год. вона разом з колишнім чоловіком ОСОБА_1 сином ОСОБА_3 , сестрою ОСОБА_4 та її дочкою ОСОБА_5 сиділи за столом після проводів. ОСОБА_1 захотів випустити свого собаку породи доберман з вольєру. Присутні почали просити його цього не робити, однак ОСОБА_1 не послухався та випустив собаку з вольєру. Вона та ОСОБА_3 почали кричати на нього, але той їх не слухав та почав ображати їх нецензурною лайкою, ОСОБА_4 взяла його рукою за спину та провела його до будинку, намагалася заспокоїти, однак ОСОБА_1 став поводити себе агресивно та махати руками, штовхати її та сестру ОСОБА_4 , що переросло в штовханину. Наміру спричиняти тілесні ушкодження ОСОБА_1 не мали, яким чином на обличчі останнього з`явився синець вона не знає.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_4 від 01.05.2023 року ОСОБА_4 пояснила, що 22.04.2023 року біля 13:40 год. вона разом дочкою ОСОБА_5 , сестрою ОСОБА_6 , її сином ОСОБА_3 та колишнім чоловіком ОСОБА_1 сиділи за столом після проводів. ОСОБА_1 захотів випустити свого собаку породи доберман з вольєру. Присутні почали просити його цього не робити, однак ОСОБА_1 не послухався та випустив собаку з вольєру. ОСОБА_6 та її син ОСОБА_3 почали кричати на ОСОБА_1 але той їх не слухав та почав ображати їх нецензурною лайкою, вона взяла ОСОБА_1 рукою за спину та проводила до будинку, чим намагалась заспокоїти його, однак ОСОБА_1 став поводити себе агресивно та махати руками, штовхати її та сестру ОСОБА_6 , що переросло в штовханину. Наміру спричиняти тілесні ушкодження ОСОБА_1 не мали, яким чином на обличчі останнього з`явився синець вона не знає.

Свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в судове засідання за викликом суду не прибули. У зв`язку з чим, суд позбавлений можливості отримати пояснення вказаних свідків в судовому засіданні.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 27.06.2019 року по справі №560/751/17, письмові пояснення свідків адміністративного правопорушення без їх допиту у судовому засіданні не є належними доказами правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому їх покази не можуть бути беззаперечним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд не приймає до уваги письмові пояснення свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в якості доказів винуватості ОСОБА_1 з вищевикладених підстав.

Разом з тим, письмові пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_2 підтверджують пояснення ОСОБА_1 , що мала місце обопільна сварка, яку розпочали ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , і яка в подальшому переросла в штовханину.

Виходячи із зазначеного, вважаю, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-2 КУпАП, в діях ОСОБА_1 не доведено.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsarv.Turkey), згідно з якими «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 повинні тлумачитись на його користь.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з викладеним, провадження у справі підлягає закриттю за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Враховуючи викладене, керуючись п. 1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 251-252, 283-284 КУпАП,

постановив:

Закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається через Красилівський районний суд Хмельницької області.

Суддя Р. В. Вознюк