П О С Т А Н О В А

іменем України

18 квітня 2023 року м. Шаргород

Справа №152/494/23

Провадження №3/152/260/23

Суддя Шаргородського районного

суду Вінницької області Славінська Н. Л.,

розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Пеньківка Шаргородського району Вінницької області, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Шаргородським РВ УМВС України у Вінницькій області 17.01.2000 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,

- за ч.1 ст.173-2 КпАП України,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №166740 від 19.03.2023 року, ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме в тому, що 19.03.2023 року приблизно о 10 годині 30 хвилин в АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство відносно своєї доньки ОСОБА_2 , зокрема, виганяла її з будинку, чим завдала шкоди психічному здоров`ю потерпілої.

Частиною 1 ст.276 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, місцем вчинення адміністративного правопорушення зазначено с. Пеньківка Жмеринського району Вінницької області.

Означена справа про адміністративне правопорушення підсудна Шаргородському районному суду Вінницької області на підставі ст.276 КУпАП.

Так, відповідно до постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 року №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», яка набрала чинності 19.07.2020 року, в Україні утворено 136 нових та ліквідовано 490 районів, в тому числі, ліквідовано Шаргородський район Вінницької області та утворено Жмеринський район (з адміністративним центром у м. Жмеринка) та Тульчинський район (з адміністративним центром у м. Тульчин) у складі відповідних територіальних громад, затверджених КМУ.

Пунктом 3.1 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року №807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX.

ОСОБА_3 входить до територіальної юрисдикції Шаргородського районного суду, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року.

Відтак, справа про адміністративне правопорушення підсудна Шаргородському районному суду.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, при цьому, 18.04.2023 року подала до Шаргородського районного суду Вінницької області заяву, в якій зазначила про те, що примирилася з потерпілою ОСОБА_2 , просить розглянути справу у її відсутності, у зв`язку з неможливістю прибуття до суду (а.с.13).

Потерпіла ОСОБА_2 18.04.2023 року подала до Шаргородського районного суду Вінницької області заяву, відповідно до якої просить не притягувати ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, так як вона примирилася з останньою, жодних претензій матеріального та морального характеру до неї немає, розгляд справи просить проводити у її відсутності, у зв`язку з неможливістю прибуття до суду (а.с.10).

Частиною 2 статті 268 КУпАП не передбачено обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справ вказаної категорії.

Відтак, суд, відповідно до вимог ст.268 КУпАП, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що сприятиме досягненню завдань, визначених ч.1 ст.245 КУпАП, та своєчасному розгляду справи в межах строків, які передбачені ст.38 КУпАП.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ч.1 ст.251 КУпАП).

Винуватість ОСОБА_1 доведена матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №166740 від 19.03.2023 року (а.с.1), оскільки протокол містить відомості, передбачені ст.256 КУпАП, підписаний особою, яка склала протокол, та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 прав та обов`язків, повідомлено про розгляд справи у Шаргородському районному суді, надано право подати пояснення до протоколу, яким остання скористалася та надала пояснення до протоколу на окремому аркуші (а.с.3); поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , з яких вбачається, що 19.03.2023 року вона знаходилася в будинку по АДРЕСА_1 , де разом зі своїми знайомими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вживала алкогольні напої, у зв`язку з чим її матір ОСОБА_1 вигнала її з будинку та замкнула двері. Після цього вона здійснила виклик поліції та повідомила про вчинення щодо неї домашнього насильства (а.с.2).

Відповідно до п.п.3, 14 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; економічне насильство форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Пунктом 7 ч.2 ст.3 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, в тому числі, на батьків (батько, мати) та дітей.

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №166740 від 19.03.2023 року додано довідку про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, яка видана виконавчим комітетом Мурафської сільської ради Жмеринського району Вінницької області за №62/02-02/3 від 11.04.2023 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 , разом, в тому числі, з донькою ОСОБА_2 (а.с.6).

Виходячи з аналізу доказів, що наявні в матеріалах справи, у діях ОСОБА_1 вбачаю склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП України, вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення дій економічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

При призначенні адміністративного стягнення ОСОБА_1 суд враховує те, що її дії не викликають великої суспільної небезпеки, не заподіяли будь-якої шкоди суспільним або державним інтересам, з огляду на фактичні обставини вчиненого правопорушення, що є малозначним, враховуючи думку потерпілої ОСОБА_2 , приходжу до висновку про можливість застосування ст.22 КУпАП та звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Застосування такого виховного заходу як усне зауваження буде достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети, а саме: виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до ч.2 ст.284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст.283, 284, ч.1 ст.173-2 КпАП України, на підставі ст.22 КУпАП України,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Застосувати до ОСОБА_1 ст.22 КУпАП та звільнити її від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП у зв`язку із малозначністю вчиненого.

Оголосити ОСОБА_1 усне зауваження.

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 по обвинуваченню у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України, закрити.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя: