Провадження № 3/202/6452/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська Логвіненко Т.Г., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії та долучені до нього матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП в матеріалах справи відсутній, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , якому роз`яснено його права, передбачені ст.268 КУпАП та ст.10,63 Конституції України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії БР № 216556 від 17.05.2023, 17.05.2023 о 00 годині 35 хвилин в м. Дніпрі, Індустріальний район, Донецьке шосе, 124 В, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Corolla, державний номерний знак НОМЕР_1 , та після дорожньо-транспортної пригоди за його участі, вживав алкогольні напої, а саме 50 гр. коньяку. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі транспортного засобу уповноваженій особі. Тест проходив за допомогою Drager Alcotest -6820, результат позитивний 2,14 %, за що передбачена відповідальність ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Судове засідання по даній справі було призначено на 14.06.2023 року о 10 годині 00 хвилин, проте ОСОБА_1 до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України», «Олександр Шевченко проти України» (Заява N 8371/02) від 26.04.2007 (п.27) «Трух проти України" (заява N 50966/99) від 14 жовтня 2003 року наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

З огляду на те, що при повідомленні судом про місце і час розгляду справи, та вжиття всіх заходів щодо унеможливлення порушення процесуальних прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд справи Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська, не дивлячись на достатність часу для того, щоб з`явитися до суду та дізнатися про рух справи, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу, тому суд вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи.

Згідно зі ст. 268 КУпАП, яка не передбачає обов`язкової участі особи при розгляді справи за ч.4 ст.130 КУпАП, а також з урахуванням принципу судочинства, зазначеного в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

На думку суду неявка особи, що притягається до адміністративної відповідальності до суду, яка повинна добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, свідчить про безпідставне умисне затягування справи, нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Так, суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст.1 КУпАП, у якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до диспозиції ч. 4 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Таким чином законодавством прямо передбачена наявність події ДТП й відповідно необхідність зазначення у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення відомості про події ДТП, зокрема, марку та реєстраційний номер іншого транспортного засобу або відомості про іншу перешкоду внаслідок зіткнення з якою сталася ДТП, місце ДТП, його ознаки, зокрема, факт наявності руху транспортного засобу, факт нанесення травм людям та/або пошкодження їхнього майна в результаті зіткнення, напрямок руху транспортного засобу.

Разом з тим, ані в фабулі протоколу серії БР № 216556 від 17.05.2023, ані у доданих до нього матеріалах жодних фактичних даних щодо наявності самого факту події ДТП із зазначенням її ознак не зазначено, що ставить під сумнів факт самої події ДТП за участі ОСОБА_1 та, відповідно, свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Крім того, як вбачається зі змісту складеного протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 216556 від 17.05.2023 року, у ньому не зазначено часу вчинення ОСОБА_1 дорожньо-транспортної пригоди, а також часу вживання алкоголю зазначеним водієм після вчинення ним зазначеної пригоди, що є недотриманням вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП щодо конкретизації змісту виявленого правопорушення, в зв`язку з чим, дослідженими судом доказами достовірно не підтверджено факт вживання водієм ОСОБА_1 алкогольних напоїв відразу після вчинення ним ДТП.

На думку суду, за відсутності відомостей про події ДТП та всіх її ознак, а також при відсутності достовірних доказів вживання зазначеною особою алкогольних напоїв безпосередньо чи через двогодинний, чи інший незначний проміжок часу після ДТП, не сформовано всіх елементів складу адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 130 КУпАП у виді вживання водієм після ДТП за його участі алкоголю до проведення уповноваженою особою огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння чи до прийняття рішення щодо нього про звільнення від проведення такого огляду.

Склад адміністративного правопорушення передбачає наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак. Відсутність хоча б однієї ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Із огляду на наведене, суд вважає недоведеною дослідженими матеріалами ні події адміністративного правопорушення (факт самої ДТП та її ознаки, а також факт вживання алкоголю водієм ОСОБА_1 після певного часу після вчинення ДТП) та складу адміністративного правопорушення (належним чином не зафіксовано всі елементи об`єктивної сторони зазначеного проступку).

Таким чином, оскільки, з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 216556 та матеріалів доданих до нього, не встановлено факту події самої ДТП та її об`єктивних ознак, а інших належних доказів на підтвердження події ДТП суду не надано, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні об`єктивні ознаки за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 4 ст. 130 КУпАП.

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі та надані докази не містять та не доводять всіх кваліфікуючих ознак складу правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 252, 283, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Т. Г. Логвіненко