ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/491/23 Головуючий суддя І інстанції Богдан М. В.
Провадження № 33/818/488/23 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: ст. 124 КУпАП України
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року м.Харків

суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисника - Скребця О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Скребець О.М. та Курдюкова О.В. на постанову судді Комінтернівського районного суду міста Харкова від 29 березня 2023 року стосовно ОСОБА_1 , -

у с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого слідчим в ХРУП № 2 в Харківській області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та застосувано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот пятдесят) гривень 00 копійок.

Постановою встановлено, що ОСОБА_1 23 січня 2023 року о 20 годині 30 хвилин в місті Харкові по проспекту Героїв Харкова, керуючи транспортним засобом «Nissan Maxima», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати транспортним засобом, в результаті чого здійснив наїзд на перешкоду, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі апелянти просять оскаржувану постанову скасувати, ухвалити нове рішення, яким адміністративне провадження закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апелянти зазначають, що суд не зазначив пункт правил дорожнього руху, який порушив ОСОБА_1 .

Факт того, що ОСОБА_1 був за кермом не встановлений, докази відсутні.

Крім того, в постанові суд посилається на невідомий автомобіль Nissan Almera.

Також вказують, що стороною захисту в суді було заявлене клопотання про закриття справи, проте суд його не розглянув, висновки в постанові відсутні.

ОСОБА_1 наголошує на тому, що він не перебував за кермом, натомість за кермом був його батько, що підтвердили свідки.

При цьому суд послався на покази свідка ОСОБА_2 , який не міг назвати, хто знаходився в автомобілі.

Рапорт патрульного поліцейського як доказ взагалі приймати не можна виходячи з вимог ст. 251 КУпАП України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Скребця О.М., які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для належного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 , та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Протокол про адміністративне правопорушення (а. с. 3) відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.

Зокрема, судовим розглядом встановлено, що відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №071734 від 23 січня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 23 січня 2023 року о 20 годині 30 хвилин в місті Харкові по проспекту Героїв Харкова, керуючи транспортним засобом «Nissan Maxima», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати транспортним засобом, в результаті чого здійснив наїзд на перешкоду, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП

Поряд з цим, саме після скоєння ДТП працівник поліції зафіксував у схемі місця ДТП розташування транспортного засобу та прив`язку до місцевості. ОСОБА_1 ознайомився з цими відомостями і погодився із правильністю їх фіксації, про що свідчить його власноручний підпис у схемі місця ДТП без будь-яких зауважень. (а.с. 2)

Крім того, на аркуші справи 6 міститься пояснення ОСОБА_1 , згідно якого ОСОБА_1 заявив про те, що за кермом не перебував, сидів на задньому сидінні, а за кермом перебувала невідомий йому чоловік, можливо на ім`я ОСОБА_3 , що трапилось він не пам`ятав.

У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що не був за кермом.

В суді першої інстанції ОСОБА_1 заявив про нову версію подій, стверджував про те, що за кермом був його батько і саме він керував транспортним засобом і відповідно вчинив ДТП.

Вказані обставини були досліджені як судом першої інстанції так і апеляційним судом та відповідно така версія ОСОБА_1 повністю спростована та не підтверджується зібраними доказами.

Так свідок ОСОБА_2 пояснив, що став свідком як водій автомобіля «Nissan» на великій швидкості не впорався з керуванням та вилетів на зустрічну смуг, після чого впав з «велозаводського» моста. Коли він підійшов до автомобіля, щоб надати допомогу, то бачив, що в авто знаходилося три людини, а саме: двоє сиділи позаду, а ОСОБА_1 сидів між сидінням водія та пасажира спереду, оскільки намагався розблокувати автомобільні двері. Інших осіб у автомобілі він не бачив.

Покази вказаного свідка, очевидця події є належними, послідовними та повністю узгоджуються з матеріалами справи та зібраними у справі доказами.

При цьому до показів свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_6 суд обгрунтовано поставився критично, оскільки перші два свідка є колегами ОСОБА_1 , а останні два це батьки ОСОБА_1 .

Крім того, як вбачається з відезапису з нагрудної камери поліцейського, ОСОБА_1 не повідомляв працівників поліції про те, що саме його батько був за кермом, стверджував що за кермом був не він, потім вказав про те, що за кермом був невідомий йому чоловік.

Поряд з цим, свідок ОСОБА_2 був на місці ДТП та підтвердив, що окрім ОСОБА_1 та двох молодих людей в автомобілі нікого не було.

Така позиція ОСОБА_1 , сприймається апеляційним судом як спроба уникнути відповідальності за порушення Правил дорожнього руху та відповідно вчинення ДТП.

Суд апеляційної інстанції також наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення, а також схема місця ДТП складені уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що їх складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 чи його захисником не оскаржувалися в порядку, передбаченому КАС України або до безпосереднього керівництва працівників поліції.

Також ОСОБА_1 не звертався зі скаргами до правоохоронних органів, відповідно до вимог КПК України, а тому твердження апелянта щодо незаконності дій працівників поліції під час складання протоколу є необґрунтованими та розцінюються судом апеляційної інстанції як обраний спосіб захисту.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що за змістом ст.ст.279,280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається судом у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне порушення.

Отже, у справі щодо ОСОБА_1 , суд повинен надати оцінку саме його діям в дослідженій дорожній обстановці на предмет відповідності ПДР України.

Викладені обставини свідчать про те, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 ПДР чим допустив наїзд на перешкоду, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні ушкодження з матеріальними збитками.

Таким чином, посилання апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення є необґрунтованими та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

При цьому, на думку суду, ОСОБА_1 та його захиснику в суді першої інстнації були створені належні умови, досліджені всі їх доводи, допитані всі заявлені свідки, внаслідок чого необхідності повторного допиту свідків, апеляційний суд не вбачає.

Доводи апелянта про відсутність у оскаржуваному рішенні процесуального реагування на його клопотання про необхідність закриття адміністративного провадження, не сприймаються колегією суддів, оскільки кінцеве рішення суду першої інстанції про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення і є відповідно рішенням про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження.

Отже, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Таким чином, усі твердження сторони захисту, які викладені в апеляційній скарзі та були наведені в ході апеляційного розгляду, не спростовують вищенаведених висновків суду першої інстанції, а зводяться до суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і, на думку апеляційного суду, фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене шляхом закриття провадження у справі.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Натомість, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 12.1 ПДР України, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи. Оцінка вказаних відомостей не потребує спеціальних технічних знань.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Скребець О.М. та Курдюкова О.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Комінтернівського районного суду міста Харкова від 29 березня 2023 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Грошева