Справа № 585/258/23
Номер провадження 3/585/142/23
П О С ТА Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року, суддя Роменського міськрайонного суду Сумської області Цвєлодуб Ганна Олександрівна, розглянувши матеріали, які надійшли з Роменського РВП ГУ НП в Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП судом не встановлено, має на утриманні малолітнього сина, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого не офіційно водієм, не є особою, звільненою від сплати судового збору,-

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Судом встановлено, що ОСОБА_1 13.01.2023 року о 23 год. 10 хв. в м.Ромни по вул.Покровський узвіз, керував транспортним засобом „ВАЗ, д/н НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням газоаналізатора «Драгер Алкотест 6820» в присутності двох свідків, результат огляду 1.71% проміле.

Таким чином в діях водія ОСОБА_1 вбачаються ознаки порушення п. 2.9 А ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання, призначене на 18.05.2023 року, не з`явився, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином під підпис, заяв про відкладення слухання справи від останнього до суду не надходило, у зв`язку із чим суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність. При цьому у судових засіданнях, які було проведено попередньо, ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнавав, підтвердив суду, що керував автомобілем у стані сп`яніння та щиро розкаявся у вчиненому, просив не позбавляти його права керування, оскільки він не офіційно працює водієм, має на утриманні малолітнього сина та це є єдиними заробітком його родини насьогодні, при позбавлення права керування не зможе утримувати себе та сина.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до п. 2.9 а) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

При цьому, згідно ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідальність водія настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За матеріалами справи встановлено, що водій ОСОБА_1 13.01.2023 року о 23 год. 10 хв. в м.Ромни по вул.Покровський узвіз, керував транспортним засобом „ВАЗ, д/н НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, що зафіксовано відповідним відеозаписом з бодікамери поліцейського, у присутності двох свідків, про що ОСОБА_1 суду не заперечував.

За наведених обставин суд, у відповідності до положень ст.252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП знайшла своє повне підтвердження згідно досліджених доказів по справі у їх сукупності.

При цьому суд, при прийнятті рішення також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, згідно якої будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, а саме його вік, сімейний та матеріальний стан, характер вчиненого ним адміністративного правопорушення та наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення та його безпосереднє ставлення до вчиненого, особу слід притягнути до адміністративної відповідальності, виходячи з вимог частини 1 статті 130 КУпАП.

Із урахуванням даних про особу ОСОБА_1 , наявності обставин, які пом`якшують відповідальність винної особи та відсутність обтяжуючих, суд вважає за можливе притягнути водія до адміністративної відповідальності в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

При цьому клопотання ОСОБА_1 щодо не призначення йому додаткового адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування не може бути задоволене, оскільки даний вид стягнення, що визначений законодавцем, як додатковий є безальтернативним. Так, у цьому разі, загальні засади призначення адміністративного стягнення (ст. 33 КУпАП) не наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення - у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. Тобто у цій справі ця функція за своєю правовою природою не є дискреційною, оскільки не потребує врахування та оцінки характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Законодавство про адміністративні правопорушення, на відміну від закону України про кримінальну відповідальність, не передбачає накладення адміністративного стягнення більш м`якого, ніж передбачено законом.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь держави.

Керуючись ст.ст. 40-1, 283, 284, 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок та позбавити його права керування усіма транспортними засобами строком на 1 (один) рік, який обчислюється з дня вступу постанови про позбавлення цього права у законну силу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Роменського міськрайонного суду Сумської області протягом 10 днів дня винесення постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подано протягом 10 днів. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Строк пред`явлення до виконання 3 місяці з моменту набрання постановою законної сили.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ Г. О. Цвєлодуб