Постанова

Іменем України

05 липня 2023 року

смт Краснопілля

Справа № 578/963/23

провадження № 3/578/508/23

Краснопільський районний суд Сумської області у складі головуючого судді КОСАР А. І.за участю ОСОБА_1 у статусі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, розглянув у приміщенні суду в смт Краснопілля Сумської області справу про адміністративне правопорушення стосовно гр. ОСОБА_2 , дата і місце народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , с. Хмелівка Краснопільського району Сумської області Україна; громадянство: України; місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , не працює,за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення

та установив:

З протоколу про адміністративне правопорушення Серія ВАД № 060526 від 02.06.2023 випливає, що гр. ОСОБА_3 допустила неналежне виконала своїх батьківських обов`язків щодо неповнолітнього сина ОСОБА_4 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , який будучи учнем 6 класу Осоївського ліцею, був відсутній на уроках більше 10 днів, а мати не виходила на зв`язок. Своїми діями ОСОБА_5 порушує визначені п. 3 статті 150 Сімейного кодексу України обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.

На засіданні суду ОСОБА_5 визнала свою вину та пояснила, що її сім`я має скрутне матеріальне становище, а син ОСОБА_6 загубив мобільний телефон і тим самим по цій причині не зміг продовжити навчання онлайн. Разом з цим, у навчанні в домашніх умовах йому допомагала однокласниця двоюрідна сестра, він самостійно виконував письмові завдання та читав підручники. Станом на день розгляду справи він завершив навчальний рік у 6 класі і отримав табель успішності. До наступного навчального року мати зобов`язується купити хлопцю новий мобільний телефон. Просила справу закрити.

Адміністративна відповідальність за частиною першою статті 184 КУпАП настає у разі ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

В пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року „ Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу.

Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відтак, батьки неповнолітнього можуть бути притягнуті до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, лише за умови їх винної поведінки та свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до вимог стст.245,251,252,280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, а саме: протокол про адміністративне правопорушення; АКТ обстеження умов проживання від 30.03.2023, повідомлення директора ОСОЇВСЬКОГО ЛІЦЕЮ КРАСНОПІЛЬСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ № 01-26/138 від 30.05.2023, ТАБЕЛЬ навчальних досягнень учня ОСОБА_4 за 2022/2023 навчальний рік, суд доходить висновку, щоОСОБА_5 як мати дитини не забезпечила належних умов для здобуття дитиною повної загальної освіти.

З огляду на викладене, винуватість ОСОБА_1 доведена поза розумним сумнівом і її дії за частиною першою статті 184 КУпАП як ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, поліцейським уповноваженого підрозділу поліції кваліфіковані вірно.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суддя враховує обставину, що пом`якшує відповідальність - щире розкаяння; обставин, що обтяжують відповідальність, не вбачає.

При вивченні особистості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, встановлено, що ОСОБА_5 вжила заходів щоб її малолітній син ОСОБА_6 завершив навчальний рік у 6 класі та отримав ТАБЕЛЬ навчальних досягнень за 2022/2023 навчальний рік. Пояснює свою поведінку збігом сімейних обставин та матеріальних обставин, що призвели до відсутності її дитини у навчальному процесі певний час. Суд також враховує, що остання вперше притягується за подібне порушення, правопорушення усунуто добровільно і тяжких наслідків від вчиненого не настало.

Згідно зі статтею 22 КУпАП, аналіз та правова оцінка зазначених даних дозволяють вирішити питання про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за частиною першою статті 184 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, закривши провадження по справі та обмежитись усним зауваженням.

Питання стягнення судового збору вирішити у порядку статті 40-1 КУпАП, пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. 40-1, 22, 247, 283, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

Постановив:

Звільнити ОСОБА_7 від адміністративної відповідальності за частиною першою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі статті 22 цього Кодексу за малозначністю вчиненого, обмежившись усним зауваженням, закривши провадження у справі.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 536,80 грн віднести на рахунок держави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя А. І. КОСАР