Провадження № 33/801/529/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач: Ковальчук О. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Ковальчука О. В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. Стягнуто з нього в дохід держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Не погодившись з цією постановою, ОСОБА_1 15 травня 2023 року подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги він зазначив, що матеріали справи не містять доказів на здійснення ОСОБА_1 послуг з перевезення пасажирів. У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено яку статтю нормативно-правового акту, яким регулюється провадження господарської діяльності, порушив ОСОБА_1 , а також не відображена будь-яка систематична діяльність, яка здійснювалась ним протягом тривалого часу.

В апеляційній скарзі скаржник ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, посилаючись на те, що жодних судових повісток про виклик до суду він не отримував, копію даної постанови не було направлено на адресу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про її існування він дізнався у мобільному додатку «Дія». Повний текст оскаржуваної постанови у суді першої інстанції він отримав 04 травня 2023 року, що підтверджується відміткою на заяві про видачу копії постанови.

Апеляційний суд вважає, що клопотання слід задовольнити, зважаючи на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у судовому засіданні під час винесення постанови ОСОБА_1 не був присутнім. Доказів направлення йому оскаржуваної постанови матеріали справи не містять.

Відповідно до відмітки на заяві про видачу копії постанови ОСОБА_1 копію оскаржуваної постанови отримав 04 травня 2023 року (а.с. 22).

Апеляційну скаргу подано 15 травня 2023 року (а.с. 29).

За правилом статті 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Отже, звернувшись з апеляційною скаргою 15 травня 2023 року, скаржник подав її в межах десятиденного строку з дня отримання копії оскаржуваної постанови. За таких обставин, строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, а тому його слід поновити.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 294 КУпАП, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін з огляду на таке.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому орган (посадова особа) за змістом ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 15 листопада 2022 року об 11 год. 20 хв. в м. Вінниці по вул. Соборній, 75, здійснював провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів на таксі автомобілем Nissan Leaf, державний номерний знак НОМЕР_1 , без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання та одержанння ліцензії відповідно до Закону України «Про автомобільний транспорт», Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Це підтверджується наступними доказами.

Протоколом про адміністративне правопорушення №0005362, складеним 15 листопада 2022 року, у якому зафіксовано вказані вище обставини (а. с.1).

До зазначеного протоколу долучено копію посвідчення водія, копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а. с. 2-3).

Із фотознімку видно, що на ньому зображений транспортний засіб, яким ОСОБА_1 керував на час зупинки працівниками Відділу держаного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті, на даху якого встановлено розпізнавальний ліхтар служби таксі (а. с. 4).

Частиною 1 ст. 164 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Під господарською діяльністю в ст. 3 ГК України розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Відповідно до п. 14.1.36. ст. 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, дорученням та агентськими договорами.

Згідно з п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» таксі - легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

Стаття 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначає, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Зі змісту ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» вбачається, що основним критерієм для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП є відсутність дозволу на перевезення ліцензії та свідоцтва про підприємницьку діяльність при обладнанні автомобіля знаком «Таксі».

За таких обставин, апеляційний суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, оскільки він підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів на здійснення ОСОБА_1 послуг з перевезення пасажирів, оскільки положеннями ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачена відповідальність автомобільного перевізника за експлуатацію легкового автомобіля, облаштованого як таксі, без наявності ліцензії, незалежно від того чи надавались безпосередньо на момент перевірки послуги з перевезення пасажирів та чи перебували на момент такої перевірки у салоні автомобіля пасажири.

Доводи апеляційної скарги про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено яку статтю нормативно-правового акту, яким регулюється провадження господарської діяльності, порушив ОСОБА_1 , не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки ОСОБА_1 не був позбавлений можливості надати у протоколі пояснення щодо незгоди з його змістом.Права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України і ст. 268 КУпАП йому були роз`яснені, даний протокол він підписав та будь-яких зауважень щодо його змісту чи клопотань не заявляв. Вказане свідчить про необґрунтованість твердження скаржника щодо порушення вимог чинного законодавства під час складання протоколу, а тому апеляційний суд такі доводи відхиляє. Разом із цим апеляційний суд зауважує, що складання протоколу - це процесуальні дії, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення, в силу положень ст. 251 КУпАП є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Твердження скаржника про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не відображена будь-яка систематична діяльність, яка здійснювалась ним протягом тривалого часу спростовуються його ж пояснення у цьому протоколі, де він зазначив, що вимушений чимось заробляти. Тобто, із зафіксованих у протоколі про адміністративне правопорушення пояснень ОСОБА_1 можна зробити висновок, що останній здійснює таку діяльність регулярно з метою отримання прибутку від здійснення пасажирських перевезень.

Зазначені доводи жодним чином не впливають на доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та розцінюються судом як намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Наявні у матеріалах справи докази у своїй сукупності є підтвердженням в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, отже судом першої інстанції під час розгляду справи вимоги ст. ст. 279, 280 КУпАП дотримано, доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваної постанови відсутні.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2023 року задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2023 року без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ковальчук