Справа № 129/1099/23
Провадження по справі № 3/129/712/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.04.2023 року м. Гайсин

Суддя Гайсинського районного суду Вінницької області О.В. Бондар, розглянувши матеріали, які надійшли від Гайсинського районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

непрацюючого жителя АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності раніше не притягувався,

за ч.2 ст. 184 КУпАП, -

установила:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 22.03.2023 ОСОБА_1 не виконує належним чином обов`язки по догляду за дітьми ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та глебом, ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки 22.03.2023 близько 14-00 год. перебував за місцем проживання в присутності дітей з явними ознаками алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 184 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи.

Суддя, дослідивши письмові докази у справі, прийшла до такого висновку.

Положеннями ч.1 ст.184 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за ухиляння батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

У відповідності до ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття 9 ч.1 КУпАП зазначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин по справі.

Згідно вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвище, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, який відповідно до ст.251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення, зазначаюється нормативний акт, який передбачає відповідальність за скоєнне адміністративне правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення від 22.03.2023р. зазначено виклад обставин правопорушення, який не містить всіх ознак об`єктивної та суб`єктивної сторони передбаченого ч.2 ст. 184 КУпАП правопорушення, не зазначено в чому саме полягало ухилення ОСОБА_1 від виконання обов`язків щодо виховання малолітніх дітей, не зазначено норми законодавства, якими ці обов`язки передбачені та вимоги якого закону чи іншого нормативного акту порушені.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості. Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Суддя не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у протоколи про адміністративні правопорушення, витребувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим, що буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У рішенні у справі «Карелін проти Росії»(«Каге1іп v. Russia»,заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенніфабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 працівником поліції до справи доданий акт відвідування сімї ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , де встановлено, що в помешканні дотримані санітарно-гігієнічні норми проживання дітей, безпечне в помешканні, об лаштоване доступне місце для навчання дітей, небезпечно на території навколо помешкання (причин не зазначено), зовнішній вигляд дітей охайний, діти здорові, отримували щеплення у сімейного лікаря, якісною іжею, одягом та взуттям відповідно до сезону достатньо забезпечені, стан речей придатний для використання, шкільним приладдям забезпечені достатньо; співмешканець ОСОБА_4 був в стані зміненої свідомості, агресивний до ОСОБА_5 .

Будь-які інші докази, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 передбачених ст. 184 КУпАП винних дій, матеріали справи не містять.

При цьому, суд також виходить з вимог ст. 62 Конституції України та передбаченого у ній принципу презумпції невинуватості, згідно якого обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад передбаченого ч.2 ст. 184 КУпАП правопорушення, яке має утворювати його склад у сукупності з іншими обставинами, інших доказів, які би неспростовно доводили винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, матеріали справи не містять, викладу диспозиції, суб`єктивної та об`єктивної сторони передбаченого ст. 184 КУпАП правопорушення протокол не містить, то за таких обставин суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.184 КУпАП, провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 280, 283, 284 КУпАП, -

постановила:

Закрити справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.184 КУпАП через відсутність складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: