Номер провадження: 33/813/870/23
Справа № 522/2630/23
Головуючий у першій інстанції Косіцина В. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю:

секретаря Хухрова С.В.,

правопорушника ОСОБА_1 ,

захисника ОСОБА_1 адвоката Попової О.А.,

водія ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Попової Олени Анатоліївни на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 17.04.2023 року, прийняту під головуванням судді Косіциної В.В., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, саме 850 грн. Також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Відповідно до адміністративних матеріалів, 18 січня 2023 року о 08 год. 57 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Toyota, номерний знак НОМЕР_1 , в м. Одесі, по вул. Водопровідна, 28, під час перестроювання не надав перевагу у русі автомобілю, який рухався в попутному напрямку по полосі, на яку він мав намір перестроїтись, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Skoda, номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Зазначена подія була зафіксована співробітниками поліції та кваліфікована як порушення п. 10.3 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Приморського районного суду м. Одеси від 17.04.2023 року про визнання винним і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.52-54).

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, 02.05.2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Попова О.А. подала на неї апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.21-30).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, у судове засідання до суду апеляційної інстанції, призначене на 26.05.2023 року з`явились правопорушник ОСОБА_1 та його представник Попова О.А., які апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити, крім того з`явився інший водій ОСОБА_2 , який просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, постанову суд першої інстанції залишити без змін (а.с.78-79).

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Так, приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив і з того, що вина ОСОБА_1 у скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, повністю підтверджується зібраними у справі доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД 089056 від 18.01.2023 року (а.с.2);

-схемою місця ДТП (а.с.3);

-CD-диском з відеозаписом з місця події (а.с.33);

-поясненнями учасників пригоди (а.с.4-5).

Однак, з таким твердженням не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 18 січня 2023 року о 08 год. 57 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Toyota, номерний знак НОМЕР_1 , рухався в м. Одесі, по вул. Водопровідна, 28. Під час руху, сталося ДТП, за участю автомобіля під керуванням ОСОБА_1 і автомобіля Skoda, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Працівники поліції дійшли висновку, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.3 ПДР України,за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП, у зв`язку з чим бу складений протокол про адміністративне правопорушення, серії ААД 089056, від 18.01.2023 року.

При цьому слід зазначити, що ст. 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктами правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона правопорушення в даній ситуації виражається у порушенні учасниками дорожнього руху ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП для того, щоб порушення вважалося завершеним (доведеним до кінця і таким, що підлягає оформленню і покаранню), потрібні факти: особа - водій повинна експлуатувати автомобіль (керувати автомобілем, їхати, залишити в стані, через який в подальшому буде порушено ПДР України) і заподіяння або спричинення збитку.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Так із пояснень водія ОСОБА_1 вбачається, що рухаючись у м.Одесі, по вул. Водопровідна, останній почув звук сирени швидкої допомоги, та побачив що позаду нього рухалась карета швидкої допомоги, у зв`язку із чим, почав перестраюватись в праву смугу, в якій позаду рухався автомобіль Shkoda, під керуванням ОСОБА_2 , який в свою чергу не обрав безпечної швидкості руху, у зв`язку із чим відбулось зіткнення вищевказаних автомобілей.

За змістом п.2.3 «б» ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно до п.3.2 ПДР України, у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів).

Пунктом 10.1 ПДР України встановлено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Вимога даного пункту ПДР України встановлює повну відповідальність водіїв за забезпечення безпеки дорожнього руху перед початком руху, перестроюванням або зміною напрямку руху.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що з дослідженого відеозапису моменту ДТП вбачається, що ОСОБА_1 рухаючись у лівій полосі по вул. Водопровідна в м. Одесі, почув звук сирени швидкої допомоги та з наміром пропустити карету швидкої допомоги, перестроївся в правий ряд. В момент перестроювання сталось зіткнення з автомобілем Skoda, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , та який рухався прямо в правій смузі, в яку перестроївся ОСОБА_1 .

На думку суду першої інстанції, пояснення потерпілого ОСОБА_2 свідчать про те, що ОСОБА_1 змінював ряд дуже швидко, в свою чергу не надавши дорогу автомобілю потерпілого, який не міг передбачити наміри ОСОБА_1 , рухався прямо, внаслідок чого відбулось зіткнення.

Однак, як вбачається з відеореєстратору автомобіля Toyota Matrix, ОСОБА_1 , рухаючись у м. Одеса, з наміром пропустити карету швидкої допомоги, здійснював перестроювання в правий ряд і зіткнення з іншим автомобілем відбулось не відразу, а лише через 3 секунди після того, як автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , закінчив маневр.

Згідно до п.12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пунктом 13.1 ПДР України визначено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Таким чином, виходячи із встановлених обставин події ДТП, яка мала місце 18.01.2023 року, вбачається, що саме невиконання водієм ОСОБА_2 п. 13.1 ПДР України знаходиться у прямому причинному зв`язку з ДТП та наслідками, що настали у виді пошкодження транспортного засобу, оскільки саме водій ОСОБА_2 не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем, під керуванням ОСОБА_1 .

Крім того, як вбачається з відеозапису портативного відеореєстратора 473677 (17 хв.), ОСОБА_2 пояснював працівникам поліції, що не бачив як ОСОБА_1 увімкнув сигнал повороту, оскільки дивився на швидку допомогу в дзеркало, де вона знаходиться, бо попереду яма/люк. Разом з тим, вказав, що їхав зі швидкістю десь 50-60 км/год., і побачив авто ОСОБА_1 вже перед самим зіткненням, у зв`язку із чим почав гальмувати та брати праворуч до бордюру.

Отже, вищевказаний факт належним чином зафіксований, і свідчить про те, що водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем, в порушення п.2.3 ПДР України не стежив за дорожньою обстановкою, яка відбувалась попереду його автомобіля.

Стосовно доводів представника ОСОБА_1 про те, що схема ДТП не відповідає дійсності, то апеляційний суд вважає їх слушними, оскільки дійсно з даної схеми вбачається, що транспортні засоби знаходяться на лівій смузі, але з доданих до протоколу фотокарток вбачається, що транспортні засоби знаходяться на правій смузі, крім того, даний факт підтверджується відеозаписом з портативних відеореєстраторів поліцейських.

Більше того, зі складеної схеми ДТП вбачаться, що транспортні засоби отримали наступні пошкодження:

-Toyota, д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 : переднє праве крило, праві передні та задні двері, правий поріг, праве заднє крило, задній бампер, правий задній диск колеса;

-Skoda, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 : передній бампер, ліве переднє крило, передній правий диск колеса.

Тобто, з переліку завданих вище пошкоджень вбачається, що водій Skoda, намагаючись уникнути зіткнення, враховуючи значну ширину правої крайньої смуги дороги, спробував відвести машину в праву сторону смуги, однак через існування бордюру не змін цього здійснити, у зв`язку із чим і спричинив відповідні пошкодження правої сторони автомобіля ОСОБА_1 . Крім того, як зазначалось вище, у ОСОБА_1 , було пошкоджено саме задню частину бамперу, що свідчить про те, що зіткнення відбулось саме після перестроювання останнього у праву смугу руху.

За таких обставин, факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є недоведеним, а висновок суду про його винуватість є безпідставним, таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, наявним доказам та зазначеним вимогам закону, про що слушно зазначається в апеляційній скарзі.

За змістом п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п.282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться па її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), що передбачають: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у його вчиненні. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення.

Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Більше того, як стало відомо, в процесі апеляційного перегляду матеріалів справи, водій автомобіля Skoda ОСОБА_2 , керував транспортним засобом з підробленими водійськими правами, і вироком Приморського районного суду м. Одеси від 21.02.2023 року по справі №522/3305/23 останнього було визнано винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 Кримінального кодексу України (Підробка і використання документів, штампів, бланків) (а.с.61).

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Попової О.А. підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП - скасуванню із закриттям провадження по справі, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 268, 277-2, 283, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 17.04.2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено: 29.05.2023 року.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда