Справа № 509/1966/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2023 року Суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Панасенко Є.М., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

До Овідіопольського районного суду Одеської області від ВП №1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 03 червня 2022 року серії ОБ № 094454.

Згідно з протоколом серії ОБ № 094454 від 03 червня 2022 року об 18:30 годині по вул. Набережна біля будинку № 4 у с. Молодіжне Овідіопольського району Одеської області ОСОБА_1 керував автомобілем Форд Фокус д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, невнятна мова). Від проходження медичного огляду у встановленому порядку, а також від огляду за допомогою алкотестера Драгер відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, таким чином вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Постановою суду від 19 вересня 2022 року адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. ст. 130 КУпАП було зупинено до звільнення з військової служби.

Постановою суду від 12 червня 2023 року провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП поновлено, призначено судове засідання на 22.06.2023 року 15 год. 30 хв. в режимі відеоконференції. Допущено адвоката Берзіня С.Л. до участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

15 червня 2023 року на адресу суду надійшли заперечення від адвоката Берзіня С.Л., який, посилаючись на відсутність події і складу адміністративного правопорушення та закінчення строку накладення адміністративного стягнення, просив закрити провадження у справі.

В своїх запереченнях захисник:

- вказує, що ОСОБА_1 своєї винуватості не визнає, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, його вина у вчиненні вказаного адміністративного правопорушенні відсутня;

- вказує, що на день розгляду справи судом, який призначено на 22.06.2023 о 15:30, річний строк накладення адміністративного стягнення закінчився;

- зазначає, що склад правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 , зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

- вказує, що факт безпосереднього керування транспортним засобом ОСОБА_1 у стані сп`яніння відсутній, факт перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля відсутній

- зазначає, що поліцейськими не було роз`яснено ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а саме що він порушить вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- наголошує, що перебування у стані сп`яніння не за кермом автомобіля не утворює складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення наявне виправлення дати народження з 05.05.1977 на 05.04.1977, яке відсутнє у копії протоколу, що була надана поліцейським ОСОБА_1 , що свідчить про незаконність самого протоколу як доказу;

- вказує, що рапорт працівника поліції не може слугувати доказом у справі, проте суд не дав вказаному доказу жодної оцінки, а матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних та допустимих доказів;

- зазначає, що письмові пояснення свідків ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) є недопустимими доказами, оскільки свідки мають бути допитані тільки у судовому засіданні під присягою з попередженням про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань;

- вказує, що направлення містить перелік ознак сп`яніння, відмінний від переліку у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме вписані такі ознаки: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, невнятна мова та нестійка хода.

Про дату, час та місце судового розгляду ОСОБА_1 повідомлений належним чином шляхом надіслання СМС-повідомлення, у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Захисник звернувся до суду з клопотанням в якому просив провести судовий розгляд за його відсутності, закрити провадження по справі відносно ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріли справи про адміністративне правопорушення, врахувавши подані заперечення, перевіривши доводи сторін, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі за таких підстав.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь- які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото-і кінозйомки, відеозапису та інш.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підтвердження наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП суду надані такі докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 094454 від 03.06.2022, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 03.06.2022; письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; довідки з обліків НПУ з адміністративної практики від 06.06.2022, рапорт поліцейського.

Судом встановлено, що 03 червня 2022 року відносно ОСОБА_1 поліцейським СРПП ВП №1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 094454 за ч.1 ст.130 КУпАП України.

Разом з тим, суд вважає, що вищезазначений протокол про адміністративне правопорушення самі по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Згідно ст. 280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення та суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП є правопорушенням, пов`язаним з порушенням Правил дорожнього руху.

Склад адміністративного правопорушення наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. Подія правопорушення пов`язана з відбуттям певного явища, тобто факту правопорушення. Така подія може бути обумовлена як усвідомленими діяннями, так і не залежати від волі і бажання особи.

Водночас відсутність факту правопорушення автоматично означає і відсутність складу правопорушення.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п.27 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином, перебування особи в стані алкогольного сп`яніння не за кермом та у транспортному засобі, який не є в стані руху, а знаходиться в нерухомому стані не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за діяння, яке на момент його вчинення не є правопорушенням.

Виходячи з цього, оскільки склад зазначеного в протоколі та, відповідно, інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, не відповідає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто правопорушенням не являється, дана особа не може бути піддана адміністративному стягненню на підставі зазначеної норми.

Щодо наявного виправлення у протоколі про адміністративне правопорушення.

Так, у графі «дата народження» міститься виправлення з 05.05.1977 на 05.04.1977.

З цього приводу суддя зазначає, що відповідно до п. 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376 не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Таким чином, через наявне виправлення протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 094454 від 03.06.2022 не може бути підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Щодо рапорту поліцейського, який міститься в матеріалах справи, суд зазначає наступне.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суд у своїй постанові від 28.05.2020 року у справі №524/4668/17 зазначив:

«п.28 Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що суди обґрунтовано не взяли до уваги рапорт інспектора роти № 1 батальйону УПП у м. Кременчуці лейтенанта поліції Волошина Д.С. на ім`я начальника УПП у м. Кременчуці Деркача В.В., зважаючи на те, що він є зацікавленою особою при розгляді цієї справи, а тому вказане ставить під сумнів дотримання вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин. Рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень».

Таким чином, приймаючи до уваги вищезазначену правову позицію Верховного суду, суддя погоджується з позицією захисту в частині того, що даний рапорт поліцейського не може бути доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року наголошує, що при оцінки доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумнім сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Суд вважає необхідним, звернути увагу на правові висновки, викладені у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Яременко проти України», де зазначено наступне:

«…Питання, яке Суд має вирішити, полягає у визначенні, чи було справедливим провадження у справі загалом, включаючи спосіб, у який були отримані докази. При цьому має бути оцінена відповідна "незаконність" і, якщо це стосується порушення іншого конвенційного права, має бути оцінений характер виявленого порушення (рішення "Хан проти Сполученого Королівства" і "Аллан проти Сполученого Королівства"). При цьому має бути врахована якість таких доказів і, зокрема те, чи породжують обставини, за яких вони були отримані, будь-який сумнів щодо їхньої достовірності й точності…».

Суд, після аналізу та оцінки всіх доказів, що містяться у матеріалах справи про адміністративне правопорушення та досліджених безпосередньо у судовому засіданні, з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи у їх сукупності, прийшов до висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки факт керування транспортним засобом 03 червня 2022 року о 18 год. 30 хв. по вул. Набережна біля будинку № 4 у с. Молодіжне Овідіопольського району Одеської області саме ОСОБА_1 не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні.

Стаття 62 Конституції України встановлює, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 280, 283, 284, 287 Кодексу України про адміністративне правопорушення,суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд Одеської області.

Суддя: Є. М. Панасенко