П О С Т А Н О В А

Іменем України

18.05.2023 року Суддя Франківського районного суду м. Львова Мартьянова С.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ФОП, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ст.185 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи, 22.03.2023 року, близько 17:00 год., по вул. Наукова, 112 у м. Львові, ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського, а саме не пред`явив документ, що посвідчує особу оперуповноваженому ВКП ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області лейтенанту поліції Юрію Яремі при пред`явленні документів згідно ст. 32 Закону України «Про національну поліцію».

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення вимог ст. 185 КУпАП.

ОСОБА_1 в судових засіданнях свою вину заперечив. Пояснив, що 22.03.2023 року близько 17:00 год. ОСОБА_1 збирався їхати у м. Жовкву на парастас з приводу смерті його бабці ОСОБА_2 . З огляду на траур, на ньому був одяг темних кольорів і перед поїздкою він вирішив придбати квіти у спеціалізованому магазині, котрий розташований по вул. Науковій у м. Львові.

Рухаючись по вул. Науковій поблизу будинку під №112 до ОСОБА_1 підійшли троє чоловіків, як пізніше ОСОБА_1 з`ясовано ОСОБА_3 , Ярема Ю.М. та Верховодов М.О. , які також були одягнуті у темний одяг, представились працівниками поліції та почали з`ясовувати куди ОСОБА_1 прямує. ОСОБА_1 повідомив, що у зв`язку зі смертю його бабці прямує у квітковий магазин, оскільки збирався поїхати на парастас у м. Жовкву.

Оскільки чоловіки, які представилися працівниками поліції висловлювалися нецензурно та на прохання ОСОБА_1 дуже швидко показали посвідчення, яке останній не розгледів, та у нього виникла підозра, стосовно того, чи вони дійсно є працівниками поліції. На повторне прохання ОСОБА_1 представитися один із чоловіків показав у складеному положенні посвідчення синього кольору, на зовнішньому боці якого був напис поліція.

Вказані чоловіки наказали ОСОБА_1 пред`явити документи про посвідчення моєї особи. Так як документи наявні у мобільному додатку «Дія», ОСОБА_1 дістав свій мобільний телефон, розблокував його та хотів пред`явити зображення своїх документів вказаним чоловікам. Однак, один із чоловіків, а саме ОСОБА_3 , проти волі ОСОБА_1 , хотів без попередження вирвати телефон з його рук. Оскільки вказані чоловіки продовжували у ОСОБА_1 викликати підозру, він подумав, що таким чином невідомі намагаються заволодіти його телефоном, тому заховав телефон у кишеню свого одягу.

На це, ОСОБА_3 , використовуючи перцевий газовий балончик, розпилив його вміст ОСОБА_1 у очі, повалив його на землю та наніс тілесні ушкодження. Вказаний чоловік заламав ОСОБА_1 руку за спину і продовжував утримувати його лежачим на землі до приїзду поліцейського патруля. Це все відбувалося у присутності невідомої раніше ОСОБА_1 дівчини на ім`я ОСОБА_6 , яка надала мені свій номер телефону НОМЕР_1 . ОСОБА_3 під час даних подій були знищені окуляри ОСОБА_1 , розірваний одяг, а саме куртка та джинси.

Прибулими працівниками поліції ОСОБА_1 доставили в ЛРУП №2, де останній надав пояснення і відносно нього склали протокол про адміністративне правопорушення, якого він не вчиняв У приміщенні ЛРУП №2, з розмови працівників поліції зрозумів, що ОСОБА_3 , Ярема Ю.М. та Верховодов М.О. прийняли мене за розповсюджувача - закладника наркотичних речовин.

З приводу нанесених тілесних ушкоджень ОСОБА_1 відразу після перебування у ЛРУП №2 звернувся у травмопункт 8-ї лікарні, де у медичному висновку зафіксовані наявні у мене тілесні ушкодження. ОСОБА_1 категорично настоював, що ним 22.03.2023 близько 17.00 год. під час перебування на вул. Науковій, 112 у м. Львові не вчинялося жодного адміністративного правопорушення, а протокол серії ВАБ № 949011 від 22.03.2023 відносно нього сфальсифікований задля покриття незаконних дій працівників поліції Гусара Т.М., Яреми Ю.М. та Верховодова М.О .

Адвокат Снігур Я.Е. в інтересах ОСОБА_1 в судових засіданнях доповнив пояснення ОСОБА_1 . Пояснив, що працівником поліції неправомірно кваліфіковано правопорушення, оскільки згідно Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Відтак, ним не було вчинено жодних дій, які б свідчили про злісну непокору законній вимозі працівника поліції. При цьому, злісну непокору законному розпорядженню або вимозі необхідно відрізняти від захисту особою своїх прав, оскільки непокора розпорядженню або вимозі, що суперечать закону або не передбачені ним, не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Вказав, що у протоколі про адміністративне правопорушення не розкрито об`єктивної сторони правопорушення, суть адміністративного правопорушення викладена формально, не конкретно, загальними фразами і не відображає усіх кваліфікуючих ознак, передбачених ст. 185 КУпАП. Викладені в протоколі фактичні дані ймовірного правопорушення не підтвердженні жодними об`єктивними даними. Крім того, у складеному відносно нього протоколі не конкретизовано суть правопорушення, а саме не зазначено яким нормативним актом передбачено законність вимоги поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, оскільки ст. 185 КУпАП є бланкетною нормою закону, не вказано яке правопорушення він вчинив, у зв`язку з чим не реагував на вимогу працівника поліції припинити це правопорушення, та в чому конкретно полягала злісна непокора такій вимозі. Ці обставини свідчать про те, що інспектором патрульної поліції не в повній мірі викладно суть адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, оскільки фабула даного правопорушення не конкретизована, не розкрито її зміст в повному обсязі, фактично відсутній виклад саме злісної непокори законному розпорядженню працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків. Відтак, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. На підставі вищевикладеного зазначає, що будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП матеріали справи не містять. Посилаючись на наведене, просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, захисника, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд звертає увагу, що до адміністративної відповідальності можливо притягти особу лише у разі наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи те діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він криє в собі: а) об`єкт; б) об`єктивну сторону; в) суб`єкт; г) суб`єктивну сторону.

Диспозицією статті 185 КУпАП передбачає відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Відповідно до коментаря даної статті, злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторних законних вимог чи розпоряджень поліцейського при виконанні ним службових обов`язків або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок. Тобто слово "непокора" означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної законної вимоги поліцейського.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу порушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

З матеріалів справи встановлено, зокрема протоколу серії ВАБ № 949011 від 22.03.2023 року, ОСОБА_1 інкримінують вчинення правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, а саме, що він 22.03.2023 року, близько 17:00 год., по вул. Наукова, 112 у м. Львові, вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського, а саме не пред`явив документ, що посвідчує особу оперуповноваженому ВКП ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області лейтенанту поліції Юрію Яремі при пред`явленні документів згідно ст. 32 Закону України «Про національну поліцію».

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Системний аналіз норм КУпАП, з урахуванням позиці Верховного Суду України, висловленої в Узагальненні «Практика розгляду судами справ про адміністративні правопорушення, що посягають на встановлений порядок управління (статті 185-185-2 КУпАП)» слідує, що дане правопорушення обов`язково передбачає наявність правомірної вимоги поліцейського, саме законної, адже його вимоги та розпорядження - акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, - мають бути законодавчо обґрунтовані, зокрема, про перебування його при виконанні службових обов`язків мають свідчити установлена форма одягу, нагрудний знак, а також пред`явлене відповідне посвідчення, у зв`язку з чим у протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути відображені які саме законні вимоги були висунуті поліцейським, дані про те, що він знаходився при виконанні службових обов`язків та пред`явлення ним правопорушнику відповідного посвідчення, яке саме правопорушення законно вимагав припинити поліцейський, який поліцейський висував таку вимогу, його прізвище, ім`я та по-батькові, посада.

В той же час, ст. 185 КУпАП є бланкетною нормою Закону, однак у складеному відносно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, від кого саме (прізвище, ім`я, по-батькові, посада, звання) поступила дана вимога та у зв`язку із чим було пред`явлено вимогу щодо надання документу, який посвідчує особу, і яким саме чином особа не виконувала такі вимоги, в чому полягала зухвалість такої поведінки особи і її злісна непокора, що є невід`ємною частиною об`єктивної сторони даного адміністративного правопорушення.

Відповідно доп.3 п.п "а" ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожний має бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, що не було дотримано в частині конкретизації інкримінованих дій.

Крім того, суд зазначає наступне.

Відповідно дост.32 Закону України «Про Національнуполіцію» ,поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу,та/або документів,що підтверджують відповідне право особи,у спосіб,який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками,схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку,або безвісно зниклої особи, або самовільно залишила місце для утримання військовополонених; 2)якщо існує достатньо підстав вважати,що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3)якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4)якщо в особи є зброя,боєприпаси,наркотичні засоби та інші речі,обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання,використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5)якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Механізм перевірки документів в осіб під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану визначено Порядком перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1456.

Перевірка документів в осіб здійснюється лише після введення воєнного стану в межах території та у строки, зазначені в Указі Президента України про введення воєнного стану, на підставі наказу військового командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення). Зазначеним наказом призначається комендант, визначаються його завдання, повноваження із забезпечення єдиного управління визначеними силами та засобами Держспецтрансслужби, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Національної поліції, СБУ, ДПС, ДМС, ДСНС, військових адміністрацій (у разі їх утворення) та координації їх дій під час здійснення заходів особливого режиму.

Право на проведення перевірки документів в осіб надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.

Уповноважена особа має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, у таких випадках: якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи, або самовільно залишила місце для утримання військовополонених; якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом; якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином не можливо; якщо особа перебуває в місці вчинення кримінального, адміністративного правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення; порушення особою відповідних заборон, введених на території, де запроваджено правовий режим воєнного стану (пункт 7 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1456).

Виходячи з формулювань п. 7 Порядку перевірки, перелік підстав, за якими уповноважена особа має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи є вичерпним.

У разі відсутності в особи документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи уповноважена особа затримує таку особу для її встановлення на строк, передбачений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно з частиною третьою статті 18 Закону України "Про Національну поліцію"звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний: назвати своє прізвище, посаду, службове звання; пред`явити своє посвідчення на її вимогу; дати можливість ознайомитися із наявною там інформацією. У разі відмови пред`явити своє посвідчення, особа має право одразу зателефонувати на номер "102", викликавши наряд поліції.

Крім того, суд не приймає до уваги рапорт оперуповноваженого ВКП ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області Яреми Ю., як доказ на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення за ст. 185 КУпАП, з наступних підстав.

Із змісту вказаного рапорту працівника поліції, в тому числі, вбачається, що 22.03.2023 MHOIO спільно старшим оперуповноваженим ВКП Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області майором поліції Верховодовим М. та помічником о/у ВКП Львівського РУП № 2 старшим сержантом поліції Гусаром Т. здійснювалося відпрацювання території Франківського району м. Львова на предмет незаконного обігу наркотичних засобів і психотропних речовин.

Приблизно о 17:00 год. біля будинку № 112 по вул. Наукова м. Львова було помічено невідому особу, яка підозріло себе поводила, у зв`язку з чим у неї, згідно ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію». Постанови КМУ від 29.12.2021 № 1456, було вирішено перевірити документи та перевірити її можливу причетність до скоєння кримінальних правопорушень. пов`язаних з незаконним обігом наркотиків. Зупинивши особу, їй були пред`явлені наші службові посвідчення у розгорнутому вигляді та попросили показати свій документ, що посвідчує особу. Останній відповів, що такого документу не має, на що йому було запропоновано показати у телефоні додаток «Дія». Невідома особа, тримаючи телефон у руках, заблокувала його та сховала до кишені, почала нервуватися, кричати, що наші посвідчення несправжні та ми не є працівниками поліції. У зв`язку з чим їй було повідомлено про те, якщо вона не надасть документ, що її посвідчує, вона буде нами затримана для її встановлення, в результаті чого останній почав вириватися, виражатися нецензурною лайкою та намагатися втекти. Ярема Ю. та Гусар Т. , знаходячись поруч з даною особою, схопили її за руки, на що вона почала вириватись та кричати, чим саме здійснювала злісну непокору законному розпорядженню поліцейського. Гусара Т. , відповідно до ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію», застосував засіб, споряджений речовинами сльозогінної та дратівної дії, загнув її праву руку за спину та поклав на землю.

Потім кимось з присутніх було здійснено повідомлення до оператора «102», після чого приїхали працівники патрульної поліції, при яких невстановлена особа перестала пручатися та встановлено її особу: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого в подальшому, було запрошено до Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області для адміністративного протоколу за ст. 185 КУпАП.

Вказані обставини, викладені у зазначеному рапорті повністю спростовуються наявними в матеріалах справи поясненнями ОСОБА_1 , поясненнями ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Згідно з якими працівник поліції в ході спілкування з ОСОБА_1 не зазначав йому про підстави здійснення перевірки документів, зокрема не вказував на схожість ОСОБА_1 на особу, яка перебуває в розшуку чи обставин його причетності до вчинення кримінального та/або адміністративного правопорушення. Також, не підтвердилось, що ОСОБА_1 відмовляється надати свої документи, він вимагав пред`явити посвідчення поліцейського та назвати підставу перевірки документів. Більше того, не підтверджується, намагання ОСОБА_1 покинути визначене місце затримання.

Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, встановивши обставини справи, давши оцінку кожну доказу окремо та в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що достатніх, належних і допустимих доказів, які б доводили вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП суду не надано, в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт злісної непокори ОСОБА_1 законній вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, що виразилось у ненаданні документів при перевірці особи, що виключає в його діях склад адміністративного правопорушення за ст. 185 КУпАП та дії ОСОБА_1 суд оцінює, як захист особою своїх прав.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України», «Берктай проти Туреччини» та «Леванте проти Латвії», неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, змінювати чи уточнювати суть порушення, яке вказано у протоколі. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому судом враховуються положення ст. 62 Конституції України, у відповідності до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Наведене дає підстави для висновку, що підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КпАП України - немає, а тому справа відносно нього підлягає закриттю на підставі ст. 247 п.1 КУпАП в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 9, 251, 252, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - провадженням закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівської апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Мартьянова С.М.