Провадження № 33/824/2373/2023 Головуючий - Олійник В.І.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Олійник В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 грудня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 6 місяців.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 496 грн 20 коп.

Згідно постанови судді ОСОБА_1. 11.10.2022 року о 14 год. 20 хв. в м. Києві по проспекту Голосіївський в сторону вулиці Жуковського, керуючи автомобілем «KIA» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, не надала дорогу автомобілю «Toyota LC-300» (реєстраційний номер

НОМЕР_2 ), який рухався по головній дорозі, внаслідок чого при ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.п.16.11 ПДР України, відповідальність за що передбачена ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Клопотання обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова складена судом 30 грудня 2022 року, отримана 07 березня 2023 року, отже з урахуванням норм КУпАП строк на апеляційне оскарження 10 днів з дня винесення постанови підлягає поновленню.

Вказує, що 16 березня 2023 року ОСОБА_1 направляла апеляційну скаргу на адресу Київського апеляційного суду, була отримана Київським апеляційним судом 20 березня 2023 року та зареєстрована за вхідним номером 32820. Проте, 22 березня 2023 року Київський апеляційний суд повернув апеляційну скаргу на адресу реєстрації ОСОБА_1 (Запорізька область, м. Запоріжжя) з тих підстав, що її необхідно було подати через суд першої інстанції.

Вважає, що своєчасно направила апеляційну скаргу в рамках процесуального строку з метою захисту своїх прав та інтересів, однак скарга була повернута з формальних причин, у зв`язку з чим строк підлягає поновленню у зв`язку з повторною подачею скарги через Голосіївський районний суд м. Києва.

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 16 грудня 2022 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що події, що стали причиною ДТП, відбулися 11.10.2022 року, на наступний день після масованого ракетного обстрілу м. Києва, що призвів до значних жертв та руйнувань, що безумовно не могло не вливати на емоційний стан усіх учасників ДТП. Зокрема, даний емоційний стан міг вплинути і на швидкість реакції учасників ДТП.

Вказує, що попри твердження суду, що причиною порушення міг бути молодий вік ОСОБА_1 , яке взагалі нічим не підтверджується, на момент вчинення ДТП мала водійський стаж близько 10 років і це ДТП є першим за 10 років кермування, що свідчить про те, що незалежно від віку вона є досить обережним та свідомим водієм.

Твердження суду про те, що порушення було вчинене «умисно і свідомо» є безпідставним, адже без участі ОСОБА_1 в засіданні, стверджувати про її ставлення до порушення не можна. Окрім того, якщо звернути увагу на пояснення скаржниці, що були зафіксовані на місці ДТП, ОСОБА_1 до моменту зіткнення здійснила всі можливі від себе дії для дотримання вимог ПДР, а саме «зупинившись на перехресті нерівнозначних доріг, подивилась по сторонах та пропустивши автомобіль, що рухався по головній дорозі справа почала рух. Саме в цей момент вискочило авто зліва і відбулось зіткнення». Отже назвати дане порушення грубим, свідомим та умисним аж ніяк не можна.

Вказує, що перед початком руху подивилась по сторонахі пропустила авто, що рухалось справа. В той же час водій автомобіля учасника ДТП всупереч вимог п.12.3. ПДР не здійснив усіх дій для уникнення потенційно небезпечної події, хоча й бачив як авто ОСОБА_1 виїжджало на дорогу, а отже мав час і можливість уникнути ДТП.

Щодо отримання тілесних ушкоджень пасажиркою автомобіля учасника ДТП, а саме, «забій м`яких тканин голови, забій лівого плеча, гостра реакція на стрес», хотіли б повідомити наступне: пасажирка отримала легкі тілесні ушкодження, зокрема, з тієї причини, що під час перебування в автомобілі учасника ДТП на момент зіткнення вона не дотрималась вимог ПДР та не скористалась ременем безпеки. Враховуючи той факт, що зіткнення автомобілів відбулось на мінімальній швидкості руху автомобіля ОСОБА_1 , то наявність ременя безпеки гарантувала б відсутність тілесних ушкоджень пасажирки автомобіля учасника ДТП.

Окрім того, скаржник на місці події після зіткнення неодноразово питала водія та пасажирку автомобіля учасника ДТП про їхнє самопочуття та необхідність виклику швидкої. Зі свого боку водій і пасажирка автомобіля учасника ДТП повідомили, що не мають жодних ушкоджень і виклику швидкої не потребують.

Саме ОСОБА_1 здійснила виклик поліції за номером 102 і повідомила про настання ДТП. За час, поки учасники ДТП очікували прибуття поліції та більшість часу оформлення співробітниками поліції ДТП водій та пасажирка перебували на місці події і не виявляли жодних ознак травмування. Пасажирка мала лише ознаки стресу від події, що сталась.

Також вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_1 цікавилась на місці події у лікарів швидкої, що приїхали, щодо самопочуття пасажирки, адже переживала за її стан, однак лікарі швидкої повідомили, що з нею все добре, просто вона злякалась. Після цього пасажирка автомобіля учасника ДТП поїхала на іншому авто з місця події окремо від карети швидкої.

За потреби дана інформація може бути підтверджена особами, що перебували на місці після ДТП та явку яких може забезпечити ОСОБА_1 .

Транспортні засоби учасників ДТП мали всі необхідні поліси страхування ОСАГО та КАСКО і отримали повне відшкодування всіх матеріальних витрат. Зокрема ремонт обох транспортних засобів було здійснено СК «Експрес страхування» та обидва учасника ДТП не понесли витрат на ремонт автомобілів. Сторонами не складався «європротокол» виключно з тих причин, що сума відшкодування була би більша за ліміт покриття «європротоколу». Жодних матеріальних претензій учасники ДТП одне до одного не мають.

Вважає, що підстави, які послугували застосуванню санкції більш суворої - позбавлення права керування замість штрафу, як вже вище було доведено є необґрунтованими, надуманими та такими,що не відповідають фактичним обставинам справи, ахарактеристика особи ОСОБА_1 взагалі не відповідає дійсності.

Отже, у відповідності до вимог ч.2 ст.33КУпАП, при накладенні стягнення суд належним чином не врахував та не дослідив, не визначив з урахування фактичних обставин справи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують відповідальність.

Вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного.

З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на викладені в апеляційній скарзі обставини, вважаю за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 грудня 2022 року, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах проадміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Частина 1 ст.268 КУпАП передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутись до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (п.2 рішення Конституційного Суду України 25.12.1997 року по справі №9-зп).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутись до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

За змістом ст. 252 КУпАП, суддя має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи та протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №367170, ОСОБА_1 11 жовтня 2022 року о 14 год. 20 хв. в м. Києві по проспекту Голосіївський в сторону вулиці Жуковського, керуючи автомобілем «KIA» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, не надала дорогу автомобілю «Toyota LC-300» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), який рухався по головній дорозі.

При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим ОСОБА_1 порушила вимоги п.п.16.11 ПДР України, відповідальність за що передбачена ст.124 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд першої інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №367170, схемою місця ДТП та поясненнями, наданими як на місці пригоди, які також в повній мірі узгоджуються між собою. Крім того, суд зазначав, що вина ОСОБА_1 підтверджується і її поясненнями, які також в повній мірі узгоджуються зі схемою пригоди, характером і локалізацією пошкоджень транспортних засобів.

Апеляційний суд з такими висновками суду першої інстанції погоджується.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

Згідно з п.2.3.Б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

За змістом п.16.11 ПДР України на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Відповідальність за ст.124 КУпАП настає у випадку порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Враховуючи дані обставини, суд вбачає в діях водія ОСОБА_1 порушення п.16.11 ПДР України, які призвели до настання дорожньо-транспортної пригоди, а тому суд вважає, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №367170 від 11.10.2022 року, складеним відносно ОСОБА_1 за порушення ст.124 КУпАП, який за формою та змістом відповідає вимогам ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України від 06.11.2015 року №1376;

- схемою місця ДТП, яка сталася 11.10.2022 року о 14 год. 20 хв. в м. Києві по проспекту Голосіївський, 100/2;

- поясненнями учасників ДТП від 11.10.2022 року;

Під час апеляційного розгляду правопорушник вказав, що свою вину у порушенні інкримінованих йому пункту ПДР України не визнає та заперечує.

Доводи апеляційної скарги суд не може прийняти до уваги, оскільки вони мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене нею адміністративне правопорушення, зазначені нею порушення спростовуються матеріалами справи, а будь-яких інших доказів щодо відсутності її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, з матеріалів справи не вбачається і вони не знайшли свого підтвердження.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ставити під сумнів докази у справі у апеляційної інстанції немає підстав.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП є правильною, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність прийнятого рішення.

Щодо ж стосується доводів заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києв від 16 грудня 2022 року, то вони є слушними та такими, що підлягають до задоволення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, проаналізувавши в сукупності наявні в матеріалах справи докази, вважає, що постанова судді є законною і підстав для її зміни не вбачається.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києв від 16 грудня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києв від 16 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.І. Олійник