№ 536/1419/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі головуючої судді Даніліної Жанни Олександрівни, за участю секретаря Таран І.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Ковальчука О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду адміністративний матеріал, який надійшов від Відділення поліції № 2 Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого ТОВ «Кремагропак», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

04 листопада 2022 року о 10.10 годині на вулиці Київській в с.Піщане Кременчуцького району Полтавської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mitsubishi Galant», державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками стану алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, тремтіння пальців рук. Від проходження запропонованого у встановленому порядку огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав та пояснив наступне. Так, 04 листопада 2022 року він дійсно їхав на власному автомобілі в с.Піщане Кременчуцького району, при цьому разом з ним у автомобілі перебував його друг ОСОБА_2 . Автомобіль ОСОБА_1 зупинили на блок-посту для перевірки документів. Коли працівники поліції попросили пред`явити поліс страхування, то ОСОБА_1 рознервувався, оскільки не міг знайти поліс серед інших документів. У подальшому працівники поліції попросили його від`їхати за блок-пост та почали фіксувати на бодікамеру зупинку автомобіля ОСОБА_1 за начебто не пристебнутий ремінь безпеки. У подальшому, запропонували сказали, що в нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння та запитали чи вживав він в той день алкогольні напої. ОСОБА_1 пояснив працівникам поліції, що вживав пиво напередодні. На пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці ОСОБА_1 відмовився, оскільки поліцейський не надав йому для ознайомлення сертифікат відповідності приладу. Проходити огляд в медичному закладі він відмовився, оскільки поспішав на не мав на це часу. Проте, у подальшому самостійно пройшов огляд у медичному закладі, де встановлено, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності адвокат Ковальчук О.М., в судовому засіданні вказав, що в діях його підзахисного ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП з огляду на наступне. Так, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mitsubishi Galant», державний номерний знак НОМЕР_1 , був зупинений посадовою особою патрульної поліції на блок-посту в с.Піщане Кременчуцького району, для перевірки документів. Після перевірки документів поліцейський запропонував пройти тест на алкоголь за допомогою якогось приладу. ОСОБА_1 повідомив, що готовий пройти тест, але після пред`явлення сертифікату відповідності приладу, яким буде проводитись тестування. Однак поліцейський відмовився надавати такий сертифікат. З огляду на відсутність законних підстав для проходження тесту та відсутності документів на підтвердження відповідності та повірки алкотестера, ОСОБА_1 відмовився пройти такий тест. У подальшому працівник поліції повідомив, що буде складати протокол та запропонував від`їхати від блок посту. Вже після переміщення від блок посту поліцейський розпочав процес фіксування складання адміністративних матеріалів на боді-камеру.

На відеофайлі вбачається, що автомобіль патрульної поліції рухається позаду автомобіля ОСОБА_1 , що виключає можливість зафіксувати патрульними наявність порушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, а отже і наявність законних підстав для зупинки ОСОБА_1 , передбачених статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію». Далі відео переривається, а в подальшому поліцейський стверджує, що відмова пройти огляд є визнанням факту знаходження в стані алкогольного сп`яніння, що є підміною понять.

Окрім того, згідно вимог п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними пунктом 4 Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Однак, у матеріалах справи відсутнє належним чином оформлене направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, де були б зазначені ознаки сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду. Як на думку захисника, ані в протоколі, ані в направленні не зазначено усі необхідні ознаки стану алкогольного сп`яніння, які передбачені Інструкцією.

З огляду на викладене, як вважає захисник, слід дійти висновку про відсутність підстав для підозри ОСОБА_1 про перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Окрім того, ОСОБА_1 , не погодившись із незаконною зупинкою та незаконною поведінкою поліцейського, самостійно звернувся до медичного закладу та пройшов огляд на стан сп`яніння, відповідно д висновку № 766 від 04 листопада 2023 року ознак алкогольного сп`яніння не виявлено.

Також, з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку з чим, всі наступні вимоги поліцейського водій не зобов`язаний був виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Такі висновки повністю узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15 березня 2019 року у справі № 686/11314/17 та позицією судів апеляційної інстанції по справі № 718/1824/22 від 13 жовтня 2022 року.

Окрім того, у відповідності до вимог статті 265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху. Однак, ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, про що свідчить про відсутність в матеріалах справи відповідного документу, а саме, акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

За таких обставин, захисник вважає, що наявні у справі докази не підтверджують наявності в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, а тому просив суд на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Ковальчука О.М., вивчивши та проаналізувавши усі матеріали справи, докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд прийшов до наступних висновків.

Стаття 245 КУпАП регламентує, що завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду для виявлення стану, зокрема, алкогольного сп`яніння.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти у встановленому законом порядку медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до дослідженого в судовому засіданні відеозапису нагрудної камери поліцейського поліцейським було повідомлено ОСОБА_1 про наявні в нього ознаки стану алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у закладі охорони здоров`я, на що останній відмовився, посилаючись на те, що поспішає. Окрім того, ОСОБА_1 надав пояснення поліцейському, що того дня він не вживав алкогольні напої, а вживав пиво напередодні. Після висловлення відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, поліцейським розпочато оформлення адміністративних матеріалів.

Як вбачається з акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеного інспектором СРПП ВНП № 2 КРУП ГУНП в Полтавській області Приходьком М.Г., у ОСОБА_1 виявлено ознаки стану алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, почервоніння шкіри обличчя, однак від огляду за допомогою спеціального технічного зсобу Алкотест 6810 Драгер, ОСОБА_1 відмовився.

04 листопада 2022 року інспектором СРПП ВНП № 2 КРУП ГУНП в Полтавській області Приходьком М.Г. було видано направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого направлено ОСОБА_1 для проходження відповідного огляду у Кременчуцькій лікарні інтенсивного лікування.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що він є другом ОСОБА_1 та 04 листопада 2022 року вони їхали на автомобілі по в с.Піщане, де були зупинені на блокпосту для перевірки документів. Під час перевірки документів працівник поліції повідомив, що у ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння та сказав переїхати за блокпост. Після того, як ОСОБА_1 переїхав за блокпост, працівник поліції запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак на прохання ОСОБА_1 не надав сертифікат на Драгер. Окрім того, їхати до медичного закладу ОСОБА_1 відмовився, бо поспішав до лікарні, щоб забрати звідти дитину.

Як вбачається з довідки інспектора сектору адміністративної практики Кременчуцького РУП від 04 листопада 2022 року, ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП не притягувався, посвідчення водія отримував 02 серпня 2019 року.

В судовому засіданні захисник на обгрунтування своєї позиції посилався на висновки Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 15 березня 2019 року по справі № 686/11314/17, де зазначено, що у справі не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем вимог ПДР України, а отже неправомірною є вимога посадової особи поліції про пред`явлення документів, у тому числі, реєстраційного документа на транспортний засіб.

Однак, зі змісту наведених вище висновків вбачається, що предметом даного спору була саме правомірність пред`явленої поліцейським вимоги про надання певних реєстраційних документів, а також обгрунтованості відмови особи у наданні таких документів на вимогу поліцейського, і за даним самостійним складом правопорушення, власне, особу-позивача у цій справі було притягнуто до адміністративної відповідальності. За таких обставин, суд вважає невірним трактування захисником висновків Верховного Суду.

Окрім того, захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності також посилався на ті факти, що ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом, що свідчить про відсутність стану алкогольного сп`яніння, а після оформлення поліцейським відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП, самостійно звернувся до медичного закладу та пройшов огляд, за результатами якого в нього не було виявлено ознак стану алкогольного сп`яніння.

Однак, з приводу таких тверджень, суд зазначає наступне.

Ознаками об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, є, зокрема відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналізуючи доводи захисника у цій частині в контексті вимог законодавства, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу посилання про відсутність в діях водія ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, через відсутність ознак стану алкогольного сп`яніння, оскільки відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння є самостійною підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП.

В зв`язку з вищевикладеним, враховуючи підтверджений факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, суд не бере до уваги твердження захисника, стосовно невідсторонення від керування транспортним засобом та проходження ОСОБА_1 , за власної ініціативи тесту на стан сп`яніння в медичному закладі.

Суд критично оцінює посилання сторони захисту щодо відсутності у матеріалах справи даних щодо свідків, у присутності яких проводився огляд, оскільки увесь хід оформлення адміністративних матеріалів, повідомлення ОСОБА_1 про наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а також висловлення останнім відмови від проходження огляду належним чином зафіксовано відеозаписом камери нагрудної поліцейського.

Отже, оцінюючи наявні докази адміністративної справи в їх сукупності та взаємозв`язку, дослідивши всебічно і повно всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Під час накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, згідно частини 2 статті 33 КУпАП не враховуються, а тому в разі встановлення вини особи суддя лише накладає адміністративне стягнення в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП, яка є безальтернативною.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується судовий збір 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням викладеного, з ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 496, 20 грн.

Керуючись статтями 40-1, 130, 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначити адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 496 грн 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 26 травня 2023 року.

СуддяЖанна Олександрівна Даніліна