ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4363/22
Провадження № 3/210/46/23
П О С Т А Н О В А

іменем України

"28" березня 2023 р.

Суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Сільченко В.Є., розглянувши матеріал, який надійшов з Полку патрульної поліції в місті Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце роботи ЗСУ, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

02 грудня 2022 року в провадження суду надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ААД №421031 від 21.11.2022 року, 21.11.2022 року о 23 год. 14 хв. у м. Кривому Розі на пл. Домнобудівників, буд.2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Шкода Октавія А5» держномер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння різкий запах алкоголю з ротової порожнини, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. На вимогу проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння відмовився.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судові засідання особа, що притягується до адміністративної відповідальності та її представник не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за ї відсутності, надали письмові пояснення по суті справи, докази на підтвердження їх позиції.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його чиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приймаючи дане рішення, суд керується принципом "поза розумним сумнівом", зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 130 ч. 1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Так, згідно наданих пояснень, ОСОБА_1 є військовослужбовцем, приймає безпосередню участь у відбитті збройної агресії Російської Федерації.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази керування ним транспортним засобом. На відеозапису видно, що автомобіль на момент, коли до нього підійшли поліцейські, стоїть нерухомо. Крім того, поліцейськими не запропоновано ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, чим порушено вимоги відповідної інструкції.

Таким чином, вважають, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, просять провадження закрити.

Суд, дослідивши документи та матеріали, що містяться у справі, у т.ч. переглянувши відеозаписи, що знаходяться на відеодиску, долученого до протоколу, доходить наступних висновків:

Як вбачається з матеріалів справи та видно з відеозапису, дана подія відбувалася у темний період доби. Вуличне освітлення не працювало. На відеозаписі з камери патрульного автомобіля вдалині видно світло фар іншого автомобіля, проте що це за автомобіль з відеозапису встановити неможливо. Також неможливо встановити, чи рухається вказаний автомобіль, чи ні, оскільки автомобіль патрульної поліції сам знаходиться у русі та змінює його напрямок (здійснює повороти, тощо), у зв`язку з чим незрозуміло, чи є зміщення розташування світла фар невстановленого автомобіля відносно поля зору камери наслідком руху невстановленого автомобіля, чи наслідком здійснення руху та маневрування автомобіля патрульної поліції.

У подальшому вказаний автомобіль вимикає світло фар, а потім і взагалі залишає межі поля зору камери патрульного автомобіля. При цьому неможливо встановити ані марку, ані номерний знак, ані навіть колір цього автомобіля.

Водночас, відеозапис, який ведеться вже з нагрудних камер співробітників поліції, також не містить відеозапису руху вказаного автомобіля. Більш того, з відеозапису видно, що автомобіль припарковано навіть не на узбіччі, а на газоні обабіч дороги, двері автомобіля відчинені і пасажир автомобіля знаходиться поза його салоном, що може свідчити про досить значний період часу з моменту завершення руху вказаного автомобіля, якщо саме він взагалі рухався.

Суд окремо зазначає, що на відеозаписі видно також той факт, що поблизу місця події припарковано значну кількість інших автомобілів, які, зокрема, видно на відеозаписі на його початковій частині, і безсумнівно встановити, чи саме автомобіль ОСОБА_1 зафіксовано рухаючимся на відеозаписі, чи це міг бути інший автомобіль, який рухався, але, побачивши поліцію, зупинився поміж інших автомобілів, немає можливості.

Суд зазначає, що дійсно, з відеозапису зі значною долею вірогідності можна зробити висновок про те, що на ньому зафіксовано факт руху саме автомобіля «Шкода Октавія А5» держномер НОМЕР_1 , проте вказана доля вірогідності, на переконання суду, хоча і значна, але не є такою, яка повністю виключає розумні сумніви у даному факті, а, отже, факт руху автомобіля «Шкода Октавія А5» держномер НОМЕР_1 , а, отже, і факт керування ним ОСОБА_1 , матеріалами провадження «поза розумними сумнівами» не доведено.

При цьому, незважаючи на те, що вказана вище процесуальна підстава є достатнім самостійним приводом для закриття провадження у справі, суд вважає за необхідно додатково зазначити наступне.

Як неодноразово встановлювалося рішеннями Європейського суду з прав людини (зокрема, у справах «Лучанінова проти України», «Малофєєва проти Росії» та ін. ) провадження у справах про адміністративні правопорушення слід розглядати за аналогією з кримінальним провадженням та з застосуванням таких самих принципів та стандартів щодо (зокрема) прав та свобод осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, т.я. вони є максимально наближеними та схожими за своєю правовою природою.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне у даному провадженні застосувати аналогію закону в частині застосування інституту звільнення від відповідальності у зв`язку із зміною обстановки, притаманному кримінальному судочинству та передбачений ст.48 КК України.

Так, згідно ст.48 КК України, особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, (…) може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

За своєю правовою природою адміністративне правопорушення є діянням, суспільна небезпека якого явно нижча навіть за кримінальних проступок.

Жодних доказів притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у минулому в ході судового розгляду не встановлено, тобто суд має підстави для висновку, що ним вчинено адміністративне правопорушення вперше.

Стосовно ж підстав для висновку про те, що особа правопорушника перестала бути суспільно небезпечною, суд виходить з наступного:

Суд вважає очевидним та не потребуючим жодного доказу факт військового збройного нападу Російської Федерації на Україну та факт триваючої на даний час війни.

При цьому, ОСОБА_2 є військовослужбовцем Збройних Сил України, що не оспорюється ніким та підтверджується документами, доданими до справи.

Більш того, ОСОБА_2 не знаходиться у військах, розташованих у тилових районах країни, а, ризикуючи життям та здоров`ям, виконуючи свій військовий обов`язок, приймає пряму, безпосередню участь у бойових зіткненнях на лінії фронту.

Так, відповідно до наданих документів, в ході ведення бойових дій 20.12.2022 року ОСОБА_2 отримав обмороження кінцівок, у зв`язку з чим був госпіталізований.

Більш того, завершивши лікування, ОСОБА_2 повернувся до зони бойових дій і 07.02.2023 року отримав вогнепальне осколкове поранення нижніх кінцівок, у зв`язку з чим знову знаходився на лікуванні у госпіталі.

З наведеного суд робить висновок, що дана особа у прямому сенсі цього слова (як би це патетично, і можливо, недоречно у юридичному документі не звучало), своєю кров`ю і ціною власного здоров`я захищає Україну від агресії Російської Федерації.

Тому, у даному одиничному, виключному випадку, суд вважає за можливе дійти висновку, що на момент розгляду даної справи про адміністративне правопорушення особа ОСОБА_1 перестала бути суспільно небезпечною і, отже, вважає за можливе звільнити його від адміністративної відповідальності шл яхом закриття провадження у даній справі.

Згідно до ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин як відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.62 ч.3 Конституції України, ст.ст.247 ч.1 п.1, 284 ч.1 п.3, 251, 252 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя: В. Є. Сільченко