Справа № 676/1959/23
Провадження № 3/676/631/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області у складі: головуючого судді Шульги К. М., за участю секретаря Костецької І. В., адвоката Баблонюк О. В., представника Служби у справах дітей Кам`янець-Подільської міської ради Басараби В. С., розглянувши матеріали, які надійшли від Кам`янець-Подільського РУП ГУНП у Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий 20.11.1999 Кам`янець-Подільським МВ УМВС України в Хмельницькій області, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, має інвалідність 2 групи,

за частиною 1 статті 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

02.03.2023 о 18.01 год. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство економічного характеру відносно пасинка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки остання є мачухою ОСОБА_2 , а саме бездіяла під час того, як ОСОБА_3 , батько ОСОБА_1 , не дозволив та заборонив ОСОБА_2 залишитися за місцем проживання по АДРЕСА_1 , що могло завдати шкоду здоров`ю малолітнього, таким чином вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвокат Баблонюк О. В. вказала на відсутність складу адміністративного правопорушення, оскільки домашнє насильство вчиняється у формі активних дій, а не бездіяльності; що це був виховний момент, спровокований неналежною поведінкою ОСОБА_2 ; що до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КУпАП за вказаним фактом притягується також ОСОБА_3 . Також зазначила, що на теперішній час конфлікт вичерпано, усі примирилися, проживають однією сім`єю. З урахуванням усіх обставин просила закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, пояснила, що має інвалідність з дитинства, також має хронічні хвороби, тому не може працювати, а отримує пенсію, залежить від батьків. Власником квартири, де вона проживає, є її батько ОСОБА_3 . В квартирі також проживають її мати та її донька. Її чоловік ОСОБА_4 на той час був призваний до Збройних Сил. 18.10.2022 до них приїхав син чоловіка ОСОБА_2 , який проживав з бабусею, тому до того часу вона його не виховувала. Хлопець скаржився на бабусю, що вона знущається з нього, тому він від неї втік. Йому виділили ліжко, робоче місце, забезпечили одягом та харчуванням. Поки ОСОБА_4 перебував у відпустці, поведінка ОСОБА_2 була нормальною, але коли батько повернувся до військової служби погіршилася. Хлопець міг не повідомляти, де він знаходиться, брати без дозволу речі, не приходити вчасно, а напередодні події вимагав у неї гроші на металошукач. Через неналежну поведінку ОСОБА_2 у неї почало погіршуватися здоров`я, вона почала худнути, постійно була знервована. Через це її батько ОСОБА_3 вирішив припинити все це і направити ОСОБА_2 проживати до бабусі, що визначено відповідним рішенням суду. Того дня вона повідомила ОСОБА_2 , щоб він прийшов додому о 17.00 год., оскільки є розмова. Він прийшов після 18.00 год. Батько вже зібрав його речі, викликав таксі. Батько сказав, що через його поведінку погіршився стан здоров`я його доньки і що так надалі не може продовжуватися. ОСОБА_2 не заперечував їхати до бабусі. Вона телефоном повідомила чоловіка ОСОБА_4 про ситуацію, який також не заперечив, щоб хлопець поїхав до бабусі. Щоб уникнути звинувачення у тому, що дитину вигнали, її батько зателефонував до поліції. Від усього цього їй стало погано і вона пішла пройтись, а коли повернулась, то ОСОБА_2 вже не було вдома. Її донька повідомила, що поліцейські їх опитали та склали протокол. На теперішній час ситуація змінилася. Її чоловік ОСОБА_4 у зв`язку з вказаними подіями звільнився з військової служби. Підтримала клопотання адвоката про закриття провадження у справі.

ОСОБА_4 , батько ОСОБА_2 , як законний представник неповнолітнього потерпілого в судовому засіданні вважає винуватим у виниклій ситуації себе, оскільки на той час не зміг забезпечити виховання сина. ОСОБА_1 було б важко, якби син залишився і продовжував так себе поводити, бо стан її здоров`я значно погіршився. 02.03.2023 ОСОБА_1 зателефонувала йому і повідомила про виниклу ситуацію, він не заперечував. Зазначив, що ситуація могла психологічно вплинути на сина, який пережив стрес, але він усвідомлював наслідки, і фізичної шкоду йому не могло бути завдано.

Неповнолітній ОСОБА_2 у присутності психолога ОСОБА_5 відмовився надавати пояснення щодо події, яка мала місце 02.03.2023, підтвердив, що на теперішній час ситуація не конфліктна, що з поверненням батька все стало краще, не заперечував проти закриття провадження у справі.

Представник Служби у справах дітей Кам`янець-Подільської міської ради Басараба В. С. в судовому засіданні наполягала на притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки факт вчинення домашнього насильства над дитиною мав місце. ОСОБА_1 звернулась із заявою про відібрання дитини, і не дочекавшись вирішення питання, наступного дня вигнала дитину з дому.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_3 пояснив, що 02.03.2023 вигнав ОСОБА_2 через поведінку останнього, який все перерив у шафах, під ліжками, бешкетував, не слухався, а він просив його не бігати і не пригати, бо має контузію, тому він і вирішив його вигнати. Він повідомив ОСОБА_2 , що той більше не буде проживати з ними, а поїде до бабусі в с. Оленівку, йому простягли руку, а він поводився протиправно. Про вказаний факт він повідомив поліцію.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_6 повідомила, що того дня була на роботі, коли прийшла додому ОСОБА_2 вже не було, а чоловік пояснив, що через поведінку останнього він викликав поліцію і ті його забрали. Також пояснила, що її чоловік ОСОБА_3 афганець, має пухлину у голові, а також інші захворювання. Крім того, у її доньки ОСОБА_1 погіршився стан здоров`я. І все це через поведінку ОСОБА_2 , який вимагав гроші за куртку, яку нібито порвав однокласнику, але до них ніхто з цього приводу не звертався; у оптиці вибрав окуляри, які захотів, у бабки вкрав брошку, брав участь у бійці, тобто вів себе неадекватно.

Допитана в судовому засіданні як свідок неповнолітня ОСОБА_7 у присутності матері ОСОБА_1 пояснила, що ОСОБА_2 не слухався, довів матір до того, що вона зібрала його речі, оскільки він сварився, нецензурно лаявся, був випадок, коли він вдарив маму. Того дня він довів матір, яка разом з дідусем, якому належить квартира, вирішили, щоб ОСОБА_2 більше не жив з ними і поїхав жити до бабусі в с. Оленівку. Але особисто вона не мала конфліктів з ОСОБА_2 , вони спілкувалися як брат з сестрою, він називав маму мамою.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_8 повідомила, що очевидцем події не була, але раніше приходила в гості до ОСОБА_1 , спілкувалися з сім`єю, де до дитини ставились добре, хлопець був забезпечений усім необхідним. Зі слів ОСОБА_1 знає, що ОСОБА_2 вів себе погано. І коли він приходив до неї на ринок, то також поводився невиховано.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_9 пояснив, що не був очевидцем події, але йому відомо, що ОСОБА_2 виставили з дому і його забрала ювенальна поліція. ОСОБА_2 попросили залишити квартиру через його погану поведінку, але в нього є визначене місце проживання. Такі дії було розцінено поліцейськими як негуманне поводження з дитиною. Він раніше був у квартирі ОСОБА_10 , все було добре. ОСОБА_1 скаржилася на поведінку ОСОБА_2 , який «сам собі на розумі», не реагує на зауваження, не вміє спілкуватися.

Допитана в судовому засіданні як свідок начальник сектору ювенальної превенції Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_11 пояснила, що того дня їй зателефонував черговий і повідомив про виїзд поліцейських до дитини, тому вона і її колега ОСОБА_12 також поїхали туди. ОСОБА_2 вона знає, бо ОСОБА_1 зверталася до поліції, щоб попрацювали з хлопцем через його поведінку. Після проведення профілактичної роботи поведінка дитини покращилася. Також було рекомендовано звернутися до психолога. 02.03.2023 коли вони приїхали, ОСОБА_2 стояв з речами біля під`їзду. В квартирі були працівники поліції, проводили опитування. ОСОБА_1 тоді не було, її донька повідомила, що вона пішла. ОСОБА_2 був наляканий, не знав, куди йому йти і що робити. Таксі біля будинку не бачила. До бабусі хлопець їхати не захотів, тому вирішили помістити його до лікарні і повідомити Службу у справах дітей. Вважає, що в той момент дитина зазнала насильства.

За узгодженою позицією усіх учасників справи письмові матеріали не досліджувались.

Вислухавши пояснення учасників справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідальність за частиною 1 статті 173-2 КУпАП настає, зокрема, за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого

Законодавство про запобігання та протидію домашньому насильству складається з Конституції України, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та інших нормативно-правових актів щодо недопускання насильства.

Основним міжнародним правовим документом, спрямованим на подолання насильства над дітьми, та призваним захищати їхні права є Конвенція ООН про права дитини, ратифікована Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року.

Статтею 19 даної Конвенції передбачено, що держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Однією з форм домашнього насильства є економічне насильство, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що дитиною, яка постраждала від домашнього насильства (постраждала дитина), є особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» жорстоке поводження з дитиною це будь-які форми фізичного, психологічного, сексуального або економічного насильства над дитиною, зокрема домашнього насильства.

Будь-який вид жорстокого поводження з дітьми веде до найрізноманітніших наслідків, але поєднує їх одне збитки здоров`ю дитини чи небезпеку для її життя.

Діти, що пережили будь-який вид насильства, відчувають труднощі соціалізації: у них порушені зв`язки з дорослими, немає відповідних навичок спілкування з однолітками, вони не мають достатнього рівня знань і ерудиції, щоб завоювати авторитет у школі тощо. Рішення своїх проблем діти жертви насильства часто знаходять у кримінальному, асоціальному середовищі.

В судовому засіданні встановлено, що неповнолітній ОСОБА_2 поїхав від бабусі, з якою проживав, до батька та його сім`ї в тому числі через неналежні умови проживання та погане ставлення до нього з боку бабусі. ОСОБА_4 пояснював, що дитина у бабусі зазнавала усіх видів насильства, що стало причиною зміни місця проживання. Таким чином, можна дійти висновку, що саме через неналежне виховання та піклування ОСОБА_2 допускав негативні вчинки, проблеми у спілкуванні, про що зазначали учасники справи в своїх поясненнях. Разом з тим, ОСОБА_2 знову зазнав домашнього насильства у формі економічного насильства, що виявилося у бездіяльності щодо позбавлення його житла. Суд критично оцінює пояснення про намір ОСОБА_1 супроводжувати дитину до бабусі, оскільки ці пояснення суперечать поведінці ОСОБА_1 , яка пішла з дому, коли дитині повідомляли, що він більше не проживатиме з цією сім`єю. Також суд критично оцінює пояснення про те, що це був виховний момент, а не насильство, оскільки вказане спростовується заявою, поданою ОСОБА_1 напередодні події до Служби у справах дітей про необхідність забрати дитину та передати за місцем проживання, визначеним у рішенні суду. Тобто ОСОБА_1 усвідомлювала або повинна була усвідомлювати характер вчинюваною нею бездіяльності, передбачала або могла передбачити можливість настання таких шкідливих наслідків, як заподіяння моральної шкоди, шкоди фізичному або психічному здоров`ю ОСОБА_2 , але допустила їх настання. Притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення 02.03.2023 домашнього насильства відносно ОСОБА_2 не звільняє ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене нею діяння. Так само не може бути підставою для звільнення від відповідальності поведінка дитини, навіть за умови, що така поведінка є конфліктною, з негативним спрямуванням.

Відповідно до статті 16 Конвенції про права дитини жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону (стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Таким чином, на підставі наведених вимог законодавства та отриманих в судовому засіданні свідчень вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 173-2 КУпАП, повністю доведена, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Разом із тим, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі пункту 7статті 247 КУпАП з наступних підстав.

Положеннями пункту 7 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Статтею 38 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні два місяці з дня його виявлення. Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду, стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні три місяці з дня його виявлення.

Відповідно до наданих матеріалів правопорушення вчинено 02.03.2023, про що було складено відповідний протокол про адміністративне правопорушення 04.03.2023.

Враховуючи, що на час розгляду справи закінчився визначений статтею 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення, справа підлягає закриттю.

Керуючись статтями 38, 247, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 173-2 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту проголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського

міськрайонного суду Хмельницької області К. М. Шульга