Справа № 467/289/23
Провадження № 33/812/199/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 травня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Тищук Н.О.,

із секретарем Калашник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 11 квітня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 126 та піддано штрафу у розмірі 40 800 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу,

У С Т А Н О В И В:

Постановою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 11 квітня 2023 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 126 КУпАП та підданий стягненню у виді штрафу 40 800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову в частині позбавлення права керування транспортними засобами строком на п`ять років. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не повинен був застосовувати таке покарання оскільки строк дії його посвідчення про право керування транспортними засобами сплинув, тому його не можливо позбавити того, чого він не має. Крім цього зазначав, що визнав свою вину у вчиненому правопорушенні, позитивно характеризується за місцем проживання, а позбавлення права керування транспортними засобами позбавить його можливості забезпечувати родину, оскільки на життя він заробляє професією водія.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно п. 2.1 А Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно ч.ч.9, 10 ст.15 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353-XII, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частина 5 ст.126 КУпАП, передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, 02 березня 2023 року о 16 год 32 хв на 104 км автодороги «Благовіщенське-Миколаїв» водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ SPRINTER 210 СDІ д.н.з. НОМЕР_2 , будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом, та повторно протягом року керував вищевказаним транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п.2.1 «А» Правил дорожнього руху.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст. 251 КУпАП.

Факт скоєння вказаного адміністративного правопорушення підтверджується також відеозаписом з нагрудної камери поліцейського та особистими поясненнями ОСОБА_1 .

На відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не вказує.

За вказане адміністративне правопорушення частиною 5 статті 126 КУпАП передбачено покарання у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Будь-якого альтернативного покарання санкцією цієї статті не передбачено.

За правилами частини 1 статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим кодексом та іншими законами України.

Отже, призначаючи покарання без оплатного вилучення транспортного засобу, суд призначив мінімальне покарання, яке було можливе за санкцією частини 5 статті 126 КУпАП.

Можливості призначити покарання без позбавлення права керування транспортними засобами суд першої інстанції не мав. Не має такої можливості і суд апеляційної інстанції.

Правилами частини 2 статті 33 КУпАП визначено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

З огляду на викладене доводи апеляційної скарги про позитивну характеристику ОСОБА_1 , визнання ним своєї вини та про те, що професія водія ОСОБА_1 є єдиним джерелом доходу його родини, правового значення не мають тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Довод апеляційної скарги про те, що суд не повинен був позбавляти ОСОБА_1 права керування транспортними засобами з тих підстав, що строк дії його посвідчення закінчився, є безпідставним, оскільки ОСОБА_1 не є особою, яка взагалі посвідчення водія не отримувала та взагалі не мала права керувати транспортними засобами.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, оскільки він повторно протягом року керував транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1 "а" Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.5 ст. 126 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 11 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Н.О.Тищук