Справа №461/2427/23
Провадження №3/461/1002/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2023 року суддя Галицького районного суду м. Львова Мироненко Л.Д.., при секретарі судових засідань Штогрині В.-Н. Л., за участі представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Якимишин О.З., представника Львівської митниці Лубоцького Б.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Львівської митниці про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 від 21.12.1999 року, виданий Жовтневим РУ ГУ МВС України в м. Києві, ідентифікаційний код НОМЕР_2 ,

за ч.1 ст.483 Митного Кодексу України,-

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про порушення митних правил №0308/209000/23, 07.05.2022 року о 18 год 26 хв. через пункт пропуску «Шегині- Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці було здійснено пропуск в напрямку «виїзд з України» автомобіля марки «MAZDA СХ5», VIN НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням громадянки України ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_5 ).

Даним транспортним засобом як пасажир переміщувалася громадянка України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_6 ),

Громадянка України ОСОБА_1 до митного, оформлення подала декларацію транскордонного .переміщення фізичними особами валютних цінностей від 07.05.2022, якою заявила, що переміщує через митний кордон України 100 000 (сто тисяч) доларів США.

Для переміщення через митний кордон України валютних цінностей у сумі 100 000 (сто тисяч) доларів США гр, ОСОБА_1 до митного оформлення надала довідку від 27.04.2022 № 27/04/04-22, видану AT «Кредобанк» про зняття 22.02.2022 року з власного рахунку 100 000 (сто тисяч) доларів США. АТ «Кредобанк» листом від 28.10.2022 № 13- 22371/22 (вхідний номер Львівської митниці 37554/13 від 02.11.2022) на запит Львівської митниці від 04.10.2022 № 7.4-4/20-02/14/19239 повідомило, що довідку від 27.04.2022 № 27/04/04-22, яку громадянка ОСОБА_1 07.05.2022 подала до митного контролю, банківська установа не видавала.

З метою отримання пояснень від гр. ОСОБА_1 та прийняття нею участі у складанні протоколу про порушення митних правил Львівською митницею на її адресу скеровано листи від 19.12.2022 № 7.4-4/20-01/10/24931 та від 11.01.2023 № 7.4-4/20-01/10/768, якими громадянці запропоновано прибути до Львівської митниці. Однак громадянка у вказані терміни не з`явилася та про причини неявки не повідомила.

Зазначені дії, на думку митного органу, мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст. 483 Митного кодексу України, оскільки ОСОБА_1 перемістила через митний кордон України товари - валютні цінності на суму 2 925 490,00 грн., з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом.

Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 в судовому засіданні, вину у вчиненні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 Митного кодексу України, заперечила, подала письмові пояснення, які підтримала з підстав, наведених у них. Представник зазначила, що ОСОБА_1 та її сім`я є мешканцями м. Києва та через повномасштабне вторгнення РФ, родиною було прийнято рішення тимчасово покинути територію України. 07 травня 2022 року, в транспортному засобі Мазда 5, реєстраційний номер НОМЕР_4 , до Польщі прямували ОСОБА_1 , її невістка ОСОБА_4 та двоє внуків. Одночасно із ними, однак іншою машиною, кордон перетинали ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (син та чоловік ОСОБА_1 ), які їхали на медичне обстеження, оскільки ОСОБА_6 є онкохворим, інвалід ІІ групи та терміново потребував медичної допомоги. Оскільки родина не знала наскільки вони покидають територію України, відтак везли із собою заощадження, які були отримані ними від продажу майна та інші накопичення, які були ними зароблені протягом усього життя. Перетин кордону відбувався у пункті пропуску «Шегині-Медика». Працівник митниці проводив контрольні заходи, під час яких, запитав у ОСОБА_7 про наявність у нього товарів, які потребують декларування та грошових коштів, що потребують декларування. ОСОБА_1 повідомила, що везе 100 тисяч доларів США, про що зазначила у декларації. Окрім того, ОСОБА_1 пояснила представнику митниці, що вона була власницею трьохкімнатної квартири в м. Києві, яку у 2018 році продала, що підтвердила копією договору купівлі-продажу квартири. Окрім того, її сини та чоловік постійно займались підприємницькою діяльністю, мали кілька успішних ТОВ, що підтверджується витягом з державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Після цього працівник митниці сказав, що перевірку закінчено, віддав ОСОБА_1 документи та надав дозвіл на виїзд за кордон. Представник зазначила, що жодних інших документів ОСОБА_1 не подавала. Представник стверджує, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не приховувала від митного органу наявність у неї коштів, які вона перевозила через кордон, відверто про це заявила, вказала у декларації, надала докази легального походження коштів, відтак в її діях відсутній склад інкримінованого їй адміністративного правопорушення. Просить закрити провадження у справі.

Представник Львівської митниці вважав вину ОСОБА_1 доведеною повністю, оскільки в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності наявний склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.483 МК України.

Заслухавши пояснення представника Львівської митниці, а також представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

В обґрунтування висновків про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, митним органом суду надано наступні досліджені в процесі розгляду справи докази:

- протокол про порушення митних правил № 0308/20900/23 від 27 березня 2023 року;

- копію бланка декларації транскордонного переміщення фізичними особами валютних цінностей;

- лист Львівської митниці від 04.10.2022;

- копію довідки АТ «Кредобанк» № 13-22371/22 від 27.04.2022 № 27/04/04-22;

- копію листа АТ «Кредобанк» № 13-22371/22 від 28.10.2022;

- витяги з інформаційних систем митного органу;

- доповідну записку;

- листи Львівської митниці адресовані ОСОБА_1 від 19.12.2022 та від 11.01.2023 року, поштові документи про їх надсилання.

Вказані докази були безпосередньо досліджені та перевірені судом в процесі судового розгляду в присутності учасників даного провадження.

Статтею 486 МК України передбачено, що завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог Закону.

Згідно з частиною 1 статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до статті 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил, здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу вказаних правових норм, а також статей 2, 9, 11 КУпАП підставою для визнання особи винною в порушенні митних правил, як різновиду адміністративного правопорушення, є встановлення у вчиненому нею діянні всіх ознак складу такого правопорушення, в тому числі ознак суб`єктивної та об`єктивної сторони складу правопорушення.

Частиною 1 статті 483 МК України передбачена адміністративна відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Тобто, основним безпосереднім об`єктом є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.

Об`єктивною стороною правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України (активна поведінка особи).

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується прямим умислом особи на переміщення товарів з приховуванням від митного контролю.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається скоєним умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 483 МК України є наявність в діях правопорушника вини.

Частиною 3 статті 197 Митного кодексу України визначено, що переміщення валюти України, іноземної валюти, банківських металів через митний кордон України здійснюється з урахуванням вимог Закону України «Про валюту і валютні операції».

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про валюту і валютні операції» транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 тисяч євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню митним органам, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з вимогами п.6 Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02 січня 2019 року №3, фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10 000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Відповідно до п.18 Розділу 1 Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02 січня 2019 року №5, фізичні особи - резиденти здійснюють валютні операції з транскордонного переміщення валютних цінностей шляхом їх вивезення/пересилання за межі митної території України в загальній сумі, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10 000 євро, на підставі документів, що підтверджують: 1) зняття цією фізичною особою готівки з власних рахунків у банках і квитанції про здійснення валютно-обмінної операції з цією готівкою (у разі здійснення такої операції) виключно на ту суму, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10 000 євро; 2) придбання цією особою банківських металів у банках та/або Національному банку виключно на ту суму, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10 000 євро.

Відповідно до ч.1 ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Згідно Порядку заповнення митної декларації для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 614від 28.05.2012, з моменту прийняття декларації посадовою особою митного органу для оформлення вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а громадянин або уповноважена особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації. Будь-які документи або їх копії, що залишаються у справах митного органу, повинні бути засвідчені особистою номерною печаткою посадової особи митного органу, яка здійснила митне оформлення товарів.

Статтею 266 МК України передбачено, що декларант зобов`язаний: здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого Кодексом; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей.

Зазначення відомостей про наявність додатків до даної декларації не передбачено її формою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 27 лютого 2019 року № 203.

Таким чином, вищевказані нормативно-правові акти визначають, що фізична особа може вивезти за межі України готівкову валюту в загальній сумі, що перевищує на день вивезення 10 000 євро, при здійсненні її декларування та виключно на підставі документів, що підтверджують зняття цією фізичною особою готівки з власних рахунків у банках і квитанції про здійснення валютно-обмінної операції з цією готівкою (у разі здійснення такої операції) виключно на ту суму, що перевищує на день вивезення в еквіваленті 10 000 євро.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.05.2022 громадянка України ОСОБА_1 переміщувалась через митний кордон України в пункті пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці у напрямку «виїзд з України», у якості пасажира транспортного засобу марка/модель «Mazda 5», реєстраційний номер НОМЕР_7 . ОСОБА_1 до митного оформлення подала декларацію транскордонного переміщення фізичними особами валютних цінностей. У цій декларації ОСОБА_1 зазначила про факт переміщення валютних цінностей у розмірі 100 000 (сто тисяч) доларів США.

Для переміщення через митний кордон України валютних цінностей на вказану вище суму, ОСОБА_1 до митного оформлення надала довідку з банківської установи, яку (в електронному вигляді) посадовою особою митниці додано (прикріплено) в модуль «Облік валютних цінностей» АСМО «Інспектор».

У графі декларації «Для службових відміток» міститься рішення посадової особи митного органу про випущення через митний кордон України вказаних валютних цінностей, її підпис та відбиток особистої номерної печатки.

В рамках перевірки, з метою підтвердження або спростування фактів видачі довідок, на адресу банку AT «Кредобанк» Львівською митницею направлено лист за вих № 7.4-4/20-02/14/19239 щодо підтвердження/спростування факту видачі довідок про зняття готівки з рахунків, у тому числі і довідки від 27.04.2022 № 27/04/02-22, яку громадянка ОСОБА_1 07.05.2022 подала до митного контролю. АТ «Кредобанк», листом від 28.10.2022 № 13-22371/22, повідомило Львівську митницю про те, що не видавало довідку від 27.04.2022 № 27/04/02-22, на ім`я ОСОБА_1 .

У зв`язку з наведеним, митний орган вказує, що ОСОБА_1 здійснила переміщення через митний контроль України товарів валютних цінностей на суму 100 000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 07.05.2022, становить 2 925 490,00 грн., з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, тим самим вчинив порушення митних правил, передбачене ч.1 ст.483 МК України.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у ч.1 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 №8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», незаконне переміщення предметів із приховування від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон України з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів чи способів, що утруднюють їх виявлення, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи одержаних незаконним шляхом або таких, що містять неправдиві дані.

Так, як вбачається зі змісту протоколу про порушення митних правил у даній справі та доданих до нього документів, товар, а саме валютні цінності у розмірі 100 000 доларів США переміщувались через митний кордон України ОСОБА_1 без приховуванням від митного контролю, без зміни зовнішніх ознак, форми та стану, що аж ніяк не утруднювало їх виявлення. Більше того, остання 07.05.2022 пройшла митний контроль, задекларувавши переміщення валютних цінностей і лише через 10 місяців від вказаної події було складено протокол про порушення митних правил.

Згідно з п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України №8 від 03.06.2005 підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесено неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються, а також документи з підробленими підписами, відбитками печаток та штампів. Незаконно одержаними слід визнавати документи, які особа отримала за відсутності законних підстав або з порушенням установленого порядку.

Згідно з протоколом про порушення митних правил, митний орган прийшов до висновку про порушення ОСОБА_1 ч.1 ст.483 МК України після отримання листа з АТ «Кредобанк» № 13-22371/22 від 28.10.2022 про те, що банком не видавалась довідка від 27.04.2022 № 27/04/02-22, на ім`я ОСОБА_1 , однак у протоколі про порушення митних правил №0308/20900/23 від 27.03.2023 митним органом не зазначено згідно з якими критеріями довідка АТ «Кредобанк» є підробленою чи такою, що одержана незаконним шляхом. Зокрема, не конкретизовано, чи у таку внесені неправдиві відомості щодо зняття ОСОБА_1 готівкових коштів, чи така містить підроблені печатку АТ «Кредобанк», підпис директора відділення, чи така довідка видана за відсутності законних підстав або з порушенням установленого порядку. Окрім того, суд зазначає, що факт підробки тих чи інших документів може бути встановлений вироком суду, який набрав законної сили, однак такий представником Львівської митниці до матеріалів справи долучено не було.

Щодо долученої до протоколу відповіді АТ «Кредобанк» № 13-122371/22 від 28.10.2022 року, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно частини 2 статті 65 Закону України «Про акціонерні товариства», головний виконавчий директор має право без довіреності діяти від імені акціонерного товариства відповідно до рішення ради директорів, у тому числі представляти інтереси товариства, вчиняти правочини від імені товариства, видавати накази та розпорядження, обов`язкові для виконання всіма працівниками товариства. Інший виконавчий директор також може бути наділений такими повноваженнями, якщо це передбачено статутом акціонерного товариства. Статут акціонерного товариства може передбачати можливість всіх чи окремих виконавчих директорів діяти від імені товариства без довіреності або можливість всіх чи окремих виконавчих директорів вчиняти дії від імені товариства без довіреності виключно разом. Статут акціонерного товариства може передбачати, що головний виконавчий директор може вчиняти правочини від імені товариства лише разом з одним або кількома іншими виконавчими директорами.

Однак, як вбачається з долученого до протоколу листа АТ «Кредобанк» № 13-122371/22 від 28.10.2022 року, такий підписаний начальником відділу управління клієнтським досвідом Департаменту маркетингу AT «Кредобанк» ОСОБА_8 , без додання до вказаного листа документа, яким дану особу було уповноважено представляти інтереси AT «Кредобанк» перед державними органами влади, у тому числі відповідати на запити державних органів влади від імені AT «Кредобанк».

Щодо долучених до протоколу витягів з АСМО «Інспектор», суд зазначає, що такі містять в собі недостовірну та не точну інформацію щодо особи декларанта та щодо суми грошових коштів, яка була задекларована а саме:

-у графі «серія та номер паспорта» зазначено - « НОМЕР_6 », тоді як дійсна серія та номер паспорта особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у даній справі - «СО273585»;

-у графі «примітка» зазначено - «задекларовано 270000 доларів США», тоді як особа, яка притягується до адміністративної відповідальності задекларувала 100000 доларів США.

Крім того, з відтиску печатки митного органу «під митним контролем» (арк. 8) неможливо встановити дату її проставлення.

Наявна в матеріалах справи копія довідки з грифом "з оригіналом згідно" судом до уваги не береться, оскільки оригінал довідки АТ «Кредобанк» № 27/04/04-22 від 27 квітня 2022 року в матеріалах справи відсутній, а відтак, митний орган був позбавлений можливості її виготовлення.

Судом також враховано, що відповідно до порядку заповнення, який міститься на зворотному боці бланка декларації транскордонного переміщення фізичними особами валютних цінностей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 року № 203, декларація заповнюється в одному примірнику. Відомості, що не вмістилися на одному бланку декларації, зазначаються громадянином або уповноваженою особою на окремих бланках декларації (додаткових аркушах). При цьому у верхньому правому куті лицьового боку кожного додаткового аркуша декларації громадянином або уповноваженою особою учиняється запис «Додатковий аркуш». Заповнені додаткові аркуші є невід`ємною частиною декларації. Декларація не приймається до митного оформлення посадовою особою митниці в разі заповнення декларації, форма якої відрізняється від установленої, та з порушенням вимог порядку заповнення;

Разом із заповненою декларацією для митного контролю та митного оформлення товарів громадянином або уповноваженою особою подаються такі документи:

-документи, що посвідчують особу та підтверджують країну постійного проживання громадянина або уповноваженої особи;

-документи, що підтверджують зняття готівки з власних рахунків у банках і квитанції про здійснення валютно-обмінної операції та/або придбання особою банківських металів у банках та/або Національному банку, визначені у пункті 18 постанови Правління Національного банку України від 2 січня 2019 р. № 5 «Про затвердження Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті».

Як вбачається із долученої до матеріалів справи декларації транскордонного переміщення фізичними особами валютних цінностей від 07.05.2022, яка подавалась ОСОБА_1 для митного оформлення валютних цінностей, не містить переліку додатків, які подаються разом з декларацією, а також, не містить інформації щодо додаткових аркушів декларації.

Все вищенаведене ставить під обґрунтований сумнів фактичні дані, які містяться у документах, поданих представником митного органу до суду, а тому вони не можуть вважатися належними та допустимими доказами у даній справі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що митним органом не надано достатніх доказів, які б беззаперечно вказували на те, що дії ОСОБА_1 були спрямовані на переміщення товарів (іноземної валюти) через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митному органу підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, та під час розгляду справи не встановлені будь-які докази того, що вона мала умисел вчинити вказане правопорушення, що є обов`язковою ознакою порушення митних правил.

Окрім цього, при розгляді даної справи про порушення митних правил, суд враховує наступне.

Відповідно до положень ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як випливає зі змісту положень ст.1 Першого протоколу, вони містять три правила: перше правило має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друге - стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у право на мирне володіння майном правомірним; третє - визнає за державами право контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Зазначені правила не застосовуються окремо, вони мають тлумачитися у світлі загального принципу першого правила.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У практиці Європейського суду з прав людини напрацьовано головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно суспільний інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

При цьому, Європейський Суд констатує про порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися на підставі закону, під яким розуміється нормативно-правовий акт, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.

Європейський суд з прав людини у справі «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року зазначив, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний inter alia, інтерес суспільства та умови, передбачені законом. Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав Суд, справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Пошук такого справедливого балансу пролягає через всю Конвенцію. Далі Суд зазначає, що необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе індивідуальний і надмірний тягар (див. рішення щодо Брумареску (Brumaresku), параграф 78).

Рішенням у справі «Гирлян проти Росії» від 9 жовтня 2018 року (заява № 35943/15) Європейський суд з прав людини наголосив, що законодавець не залишає суду, який ухвалює вирок, будь-якої свободи розсуду в цій справі, пропонуючи вибір між штрафом в еквіваленті щонайменше незадекларованої суми, і конфіскацією не задекларованої готівки. У будь-якому випадку на користь держави було конфісковано не задекларовані кошти в повному обсязі. Така жорстка система не здатна забезпечити потрібний справедливий баланс між вимогами загального інтересу та захистом права власності особи (§ 31).

У рішенні «Краєва проти України» від 13.01.2022 (заява №72858/13) Європейським судом з прав людини зазначено, що жорстка система, за якої штраф обов`язково дорівнює вартості товарів, які є предметом умисно недостовірної декларації, за відсутності винятків, які ґрунтуються на індивідуальних обставинах, не здатна забезпечити необхідний справедливий баланс між вимогами загальних інтересів і захисту майна особи. Судом вказано на необхідність більшої послідовності та вдосконалення у розгляді справ за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції щодо заходів конфіскації та штрафів за недотримання митних правил. У надто великій кількості справ загальний інтерес, який обґрунтовує такий законодавчий підхід, відкидається або применшується, при цьому Суд зосереджується на тому, чи покладається індивідуальний і надмірний тягар внаслідок застосування стягнення, сама мета якого полягає у стримуванні та покаранні.

Окрім цього, суд враховує рішення Конституційного Суду України від 21.07.2022 у справі № 3-261/2019(5915/19), в якому зазначено таке.

Юридичне регулювання питань транскордонного переміщення валютних цінностей в Україні визначає, що власне переміщення через митний кордон України валютних цінностей у сумі, що перевищує еквівалент 10 тисяч євро, не зумовлює потреби в сплаті митних зборів або будь-яких інших платежів на користь держави, а лише вимагає дотримання встановлених законодавцем додаткових вимог щодо письмового декларування зазначених цінностей, після виконання яких заборони чи обмеження не застосовуються до такого переміщення і воно не характеризується відповідно до законодавства України як незаконне. Отже, недотримання зазначених вимог не завдає жодної матеріальної шкоди або інших збитків державі, а також не спричиняє суттєвих негативних наслідків для суспільних або державних інтересів, якщо походження та подальше використання валютних цінностей, що не були задекларовані, не є неправомірними або злочинними.

Водночас переміщення валютних цінностей в сумі, що перевищує еквівалент 10 тисяч євро, з огляду на специфіку організації та реалізації такої форми переміщення валютних цінностей може відбуватися без дійсного наміру особи порушувати правила митного контролю, установлені законодавством України. Якщо такого наміру немає, фактично уся шкода для державних і суспільних інтересів полягатиме у неповідомленні держави про переміщення через її митний кордон зазначених валютних цінностей, а їх конфіскація як адміністративне стягнення набуватиме непомірно каральних ознак.

Представником особи, що притягується до адміністративної відповідальності у якості підтвердження законності джерел походження валютних коштів ОСОБА_1 було. надано суду копію договору купівлі-продажу квартири від 26.02.2018 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 продала ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_2 за ціною 2156050 (два мільйони сто п`ятдесят шість тисяч п`ятдесят) грн.

Таким чином, суд погоджується з доводами сторони захисту, про те, що у ОСОБА_1 не було необхідності використання жодних підроблених документів, оскільки у неї були документи, що підтверджують законність джерел походження валютних коштів.

Суд вважає, що таке виключне рішення суду узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини «Їсмаілов проти Російської Федерації» від 06 листопада 2008 року. Конфіскація грошових коштів ОСОБА_1 , буде порушенням ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таке покарання буде непропорційним переслідуваній меті і покладатиме на ОСОБА_1 та її чоловіка ОСОБА_6 , який страждає від онкологічного захворювання та є особою з інвалідністю другої групи індивідуальний і надмірний тягар, особливо в умовах запровадженого в Україні воєнного стану. Положеннями п.3 ч.1 ст.8 МК України визначено, що державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

Відповідно до статті 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Особу може бути визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, в тому числі у сфері митного оформлення і контролю, виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто, за наявності усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення - у сукупності.

Виходячи з вищевикладеного та аналізуючи матеріали справи, Львівською митницею не надано належних та допустимих доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 слід закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.483 МК України.

Керуючись ст.ст.7, 9, 243-244, 247, 248, 249, 251, 257, 283-285 КУпАП, ст.ст.483, 487, 527, 528 МК України, суд

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 МК України закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Мироненко Л.Д.