Справа № 645/683/23
Провадження № 3/645/493/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2023 року м. Харків

Суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Ульяніч І.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов із Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Харківської області, громадянина України, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

- за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення АДД № 456101 від 12.02.2023 року, ОСОБА_1 12.02.2023 р. о 00 год.15 хв., керував автомобілем марки «BMW3351», державний номер НОМЕР_1 , по пр-ту Петра Григоренко, буд.17 в м.Харкові, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законному порядку, із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора «Alcotest 6810», прилад №ARBL-0530, огляд проводився у присутності двох свідків. Результат огляду 0,75 % проміле.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснив суду, що він військовий, 11.02.23 року йому зателефонувала його вагітна дружина та повідомила, що вона погано себе почуває. Він приїхав додому, але дружини дома не було, вона була в гостях у ОСОБА_2 . 11.02.2023 р. він ввечері вийшов на вулицю зустрічати дружину, яка подзвонила та повідомила, що їде додому. Очікував дружину на парковці біля Немишлянського виконкому, його автомобіль стояв на зазначеній парковці вже декілька днів, так як був в технічно несправному стані. Його дружина була в гостях у ОСОБА_2 та поверталась разом із ними на їх автомобілі. Через деякий час приїхала дружина з подругою ОСОБА_3 та чоловіком подруги ОСОБА_2 , у них виник конфлікт та почалась бійка між ним та ОСОБА_2 , хтось викликав поліцію, він не знає хто. Автомобілем він не керував, автомобіль знаходився на стоянці два дня. Через деякий час приїхала патрульна поліція на виклик "Бійка" та склала на нього протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, він пояснював поліцейським, що він автомобілем не керував, він чекав в ньому на жінку. Із протоколом та оглядом на стан сп`яніння він не погодився, про що зазначив у протоколі, з актом огляду на стан сп`яніння його не ознайомлювали, підпис в акті не його. Проводити огляд у медичному закладі йому не пропонували. Просив про закриття провадження у справі.

Захисник притягуваного ОСОБА_1 адвокат Бабаскін К.С., надав клопотання та просив про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. В обгрунтування чого зазначив, що складений протокол відносно ОСОБА_1 є однобічним, та складеним із порушенням вимог статтей 245 та 280 КУпАП та таким, з якого слід робити висновок про відсутність події і складу адміністративного правопорушення у зв`язку із наступним. В ніч з 11.02.2023 на 12.02.2023, ОСОБА_1 перебував за адресою м. Харків, вул. Петра Григоренко, буд. 17. При цьому автомобіль БМВ вже стояв припаркований на стоянці за цією ж адресою, та був припаркований ще в день. Автомобіль був у не справному стані у зв`язку із виходом зі строю турбіни, а відтак рух на цьому автомобілі виключався. Підтвердження цьому є наряд замовлення від 13 лютого із СТО. Перебуваючи за вищевказаною адресою, ОСОБА_1 мав намір побачити свою дружину, яка на той момент перебувала неподалік. Дружина ОСОБА_1 гуляла із сім`єю ОСОБА_2 , які в подальшому і написали пояснення про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані сп`яніння та фактично були свідками, в упередженості яких виникають сумніви та які обмовили ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ст. 130 КУпАП. Зустрівши дружину, ОСОБА_1 побачив, що вона п`яна, що дуже його обурило, оскільки дружина на момент події була вагітною. В них з дружиною на цьому фоні виник конфлікт, в який втрутилися ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які також перебували в стані сп`яніння. В ході цього конфлікту у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 виникла бійка, де ОСОБА_1 здійснив легкий удар в ділянку вуха ОСОБА_4 . В цей час, ОСОБА_5 викликала поліцію. Після цього, спочатку на вищевказану адресу під`їхали поліцейські патрульної поліції особливо призначення, де один із членів екіпажу був ОСОБА_6 , який в своєму рапорті, який міститься в матеріалах справи, написав, що він зупинив авто під керуванням ОСОБА_1 хоча це не відповідає дійсності. Потім на місце на виклик прибули поліцейські патрульної поліції. Як вказується в рапорті інспектора Колісник Наталії, який також є в матеріалах справи, 12.02.2023 о 00 год. 04 хв. вона у складі свого екіпажу отримала виклик на службовий планшет про "Бійку" за адресою м. Харків, вул. Петра Григоренко, 17. Після прибуття на виклик до них звернувся саме ОСОБА_7 , який повідомив, що він зупиняв автомобіль БМВ під керуванням ОСОБА_1 . Відтак, протокол відносно ОСОБА_1 було складено зі слів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та поліцейського Кобзєва В,О. вже патрульними поліцейськими. Сам же поліцейський ОСОБА_8 в своєму рапорті відобразив не достовірну інформацію, яка спростовується переглядом відеозапису із матеріалів справи, оскільки при перегляді відеозаписів вбачається, шо він, відбираючи пояснення у ОСОБА_5 не бачив як ОСОБА_1 керував автомобілем, а прийняв до уваги лише слова ОСОБА_5 . При цьому, такі особи як ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є поліцейськими, та не могли бути залучені в якості свідків у відповідності до норм діючого законодавства, пов`язаного із порядком складення протоколів за ст. 130 КУпАП та порядком огляду водіїв на стан сп`яніння. Отже, матеріали справи грунтуються виключно на словах двох свідків - ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , які були і є поліцейськими, та у яких виник конфлікт із ОСОБА_1 . Ці свідки мали упереджене ставлення до ОСОБА_1 , обмовили його в тому, що він керував автомобілем. При цьому, жоден із поліцейських, які були на службі та прибули на бійку, не бачили як ОСОБА_1 керував автомобілем, який перебував у несправному стані, та відповідно не зупиняли його, але склали протокол виключно зі слів учасників конфлікту із ОСОБА_1 . До матеріалів справи не додано жодного доказу, який би в стандарті доказування "поза розумним сумнівом" свідчив би про те, шо ОСОБА_1 керував автомобілем в зазначений в протоколі час. Сам же ОСОБА_1 , неодноразово на відеозаписах із матеріалів справи повідомляє, шо він не керував автомобілем, шо автомобіль був в несправному стані. Однак поліцейські, нехтуючи ним, беручи до уваги слова свідків, які мали злість та упередженість до ОСОБА_1 , склали протокол за ч.1ст. 130 КУпАП. При цьому знову ж таки, жоден із поліцейських не бачив і не міг бачити факту керування автомобілем ОСОБА_1 , оскільки автомобіль стояв на стоянці, і жоден із поліцейських не зупиняв ОСОБА_1 ..

Все це є підтвердженням того, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, і що обслуговування виклику про бійку з боку поліції переросло в керування авто в стані сп`яніння.

Свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що вона 11.02.2023 р. знаходилась в гостях у друзів сім`ї ОСОБА_2 , поверталась додому вже після 23.00 години, її на автомобілі підвозили ОСОБА_2 та ОСОБА_11 . Вони її підвезли до парковки біля Немишлянського виконкому, де її очікував чоловік ОСОБА_1 .. Коли вони під"їхали, то між її чоловіком та ОСОБА_2 виник конфлікт та бійка. Коли приїхала поліція, то бійки вже не було, та вони склали протокол за ст.130 КУпАП на її чоловіка. При цього зазначила, що чоловік повідомляв, що він не керував автомобілем, так як автомобіль був припаркований на парковці біля виконкому, а це поруч із будинком де вони мешкають, так як автомобіль був у несправному стані. Також повідомила, що Проскурнікови сказали поліції, що вони бачили, як її чоловік керував автомобілем, хоча вони не могли цього бачити, так як вона із ОСОБА_2 приїхала разом, а чоловік чекав на парковці.

ОСОБА_1 та його адвокат факт вчинення правопорушення заперечували з підстав, викладених у письмовому клопотанні, вважали, що факт скоєння адміністративного правопорушення належними та допустимими доказами не доведений.

Зазначили, що всупереч вимогам законодавства у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння 12.02.2023 року.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, доходить таких висновків.

Частиною першою статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З аналізу диспозиції даної норми вбачається, що для встановлення складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, необхідно установити наявність таких обставин: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, обов`язковими елементами складу адміністративного правопорушення в даному випадку є об`єкт правопорушення суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху; об`єктивна сторона правопорушення перебування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння особи, яка керує транспортним засобом; суб`єкт адміністративного правопорушення - спеціальний, тобто водії транспортних засобів, інші особи, що керували транспортними засобами.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Пункт 1.10 ПДР України містить визначення водія, відповідно до якого водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Пунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що відповідальність за статтею 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Таким чином, обов`язок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння стосується тільки водія, тобто особи, яка здійснює управління транспортним засобом.

Порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння встановлений статтею 266 КУпАП України, якою передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Положеннями статті 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння 12.02.2023 року о 00:15, відповідно до рапорту поліцейського УПП в Харківській області сержанта поліції Кобзєва В., під час несення служби спільно з екіпажом КУПОЛ 4101, автомобіль БМВ, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_12 був зупинений 11.02.2023 приблизно о 00:15 за адресою: м. Харків, пр. П.Григоренка, 17, який був з ознаками алкогольного сп"яніння. В той же час згідно оглянутого в судовому засіданні відеозапису, який розпочався 12.02.2023 року о 00.04 хвилини, та на записі не було зафіксовано рух автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та його зупинення працівниками поліції, а зафіксовано припаркований автомобіль та розмову між працівниками поліції, ОСОБА_1 та його дружиною. Тому до зазначеного рапорта інспектора суд відноситься критично та не приймає його в якості доказу керування автомобілем ОСОБА_1 та його зупинення інспектором.

Пунктом 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 встановлено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 встановлено, що включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Судом було досліджено відеозапис. На вказаному відеозаписі зафіксовано особу, відносно якої складено протокол, який не перебуває за кермом автомобіля, а стоїть на вулиці, транспортний засіб не здійснює будь-якого руху. Тобто момент руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а також момент його зупинки працівниками поліції не зафіксовано.

Інші свідки, окрім ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які безпосередньо були учасником події (сварки) та є працівниками поліції, що підтверджується відповіддю Головного управління національної поліції в Харківській області від 17.04.2023 року, працівниками УПП не залучалися.

Крім того, згідно повідомлення Департаменту патрульної поліції УПП в Харківській області від 14.04.2023 року - 11.02.2023 року о 23.29 год. екіпаж патрульної поліції № 4101 на службовий планшет отримав виклик із кваліфікацією "Бійка".

В рапорті поліцейського УПП в Харківській області лейтенанта поліції Колісник Н. зазначено, що 12.02.2023 р. у складі екіпажу КУПОЛ 4101 під час патрулювання об 00:04 год. на службовий планшет надійшов виклик «Бійка». Під час відпрацювання завдання за адресою: м.Харків, вул.Петра Григоренка, 17, звернулися поліцейські ППОП Трал-801, які повідомили, що зупинили автомобіль БМВ, д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння. В ході з`ясування обставин події були встановлені свідки події: ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , у яких було відібрано пояснення. Також було отримано рапорт від поліцейського ППОП ГУНП в Харківській області ст. с-нта ОСОБА_13 . Водію було запропановано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з, на що останній погодився. Результат огляду 0,75 %, в результаті чого був складений протокол за ч.1 ст.130 КУпАП на водія ОСОБА_1 . Тобто зазначений екіпаж патрульної поліції не зупиняв автомобіль БМВ, д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , а приїхав на виклик "Бійка", який вони отримали на планшет 11.02.2023 року о 23.29 год., що підтверджено відповіддю Департаменту УПП.

Відповідно до пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які є працівниками поліції, вбачається, що 12.02.2023 р. близько 00:15 год. знаходячись на парковці за адресою ОСОБА_14 разом вони, побачили як автомобіль патрульної поліції зупинили автомобіль БМВ, за кермом якого був чоловік з ознаками алкогольного сп`яніння.

Між тим відповідно до Постанови Кабінет Міністрів України від 17.12.2008 р. за №1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, відповідно до п.4 - огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Суд не бере до уваги покази ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які є працівниками поліції, надані ними під час складання протоколу в якості свідків, зважаючи на те, що вони є заінтересованими особами при розгляді цієї справи, а тому вказане ставить під сумнів дотримання вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин.

Таким чином, доказів того, що особа, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення 12.02.2023 року о 00:15 керувала автомобілем суду не надано.

Дослідивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що переконливі та беззаперечні докази на підтвердження вчинення поза розумним сумнівом ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.

Як роз`яснив Верховний Суд в правовій позиції, що викладена в постанові від 26 червня 2019 року у справі № 536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3 839/17, при розгляді справ про вчинення адміністративних правопорушень необхідно врахувати, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний єдиним та беззаперечним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути доведені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у їх сукупності, та не викликали сумніви.

Встановлені вище факти відповідно до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 , які не дають суду достатніх підстав дійти висновку про те, що дії останнього містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Так, у своїй Постанові від 08 липня 2020 року Верховний Суд у справі 463/1352/16-а вказав, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення покладено на суб`єкта владних повноважень.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачяться на її користь.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (пункт 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09 червня 1998 року, пункт 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Згідно з вимогами частини другої статті 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення прав захисту (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має право захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягується до відповідальності є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії, а згідно з частиною другою статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з прецедентною практикою ЄСПЛ, відповідно до якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14 лютого 2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), пункт 43 (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно з правовою позицією ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Спираючись на положення частини першої статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії»(рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії»(заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Водночас, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними статтею 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також статтею 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно з якими, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах адміністративної справи докази у їх сукупності, приходить до висновку, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння належними, допустимими та достатніми доказами не підтверджені.

Пунктом 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі статтею 284 КУпАП при наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП виноситься постанова про закриття справи.

За таких обставин суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись пунктом 1 статті 247, статей 249, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її постановлення шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Суддя І.В.Ульяніч