Справа № 336/3433/23
Провадження 3/336/2208/2023
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Звєздова Н.С., за участі адвоката Штенгелова О.В.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції Запорізької області Департаменту патрульної поліції у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, тимчасово не працюючої, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №392938 від 02.04.2023, 02 квітня 2023 об 11 год. 50 хв. в Шевченківському районі м.Запоріжжя вул. Харчова біля будинку 50, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керувала транспортним засобом DAEWOO LANOS, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога відмовилась. Від керування транспортним засобом відсторонена. Про повторність попереджена. Вказаними діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адвокат Штенгелов О.В. в судовому засідання зазначив, що ОСОБА_1 не відмовлялась на місці зупинки транспортного засобу від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога, вона підкорилась вимогам працівників поліції, умислу ухилятися від огляду ОСОБА_1 не мала, а тому об`єктивна сторона адміністративного правопорушення відсутня. Окрім того, вказав, що правових підстав для проведення медичного огляду працівники поліції не мали, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП. Заявив клопотання про закриття провадження по справі на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмове клопотання адвоката, вивчивши матеріали справи, долучені до протоколу та відеозапис з нагрудної камери співробітника поліції, суддя приходить до наступного висновку.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Процес притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, регулюється нормами: Кодексу України про адміністративні правопорушення; Правилами Дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція № 1452/735); Порядком направлення водії транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. №1103 (далі Порядок); Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395 (далі Інструкція №1395); Законом України «Про Національну поліцію».

Згідно із ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та ін.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція ч. 1ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України, який ставиться в провину ОСОБА_1 , водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення - передбаченої нормами права сукупності об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати, як адміністративне правопорушення.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , полягає у відмові водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння, а суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачає умисну форму вини.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП можливе лише у випадку наявності зазначених елементів складу адміністративного правопорушення.

Так, порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року "Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, та регулюється "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року N 1452/735.

Статтею 266 КУпАП зазначено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до Постанови КМУ № 1103 від 17.12.2008 р. "Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" (із змінами) огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи Державтоінспекції є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

За ч.1 ст. 266 КУпАП, правовою підставою для проведення огляду водія на стан сп`яніння є наявність обґрунтованої підозри у співробітників поліції, що водій перебуває у стані сп`яніння.

Відповідно до Інструкції № 1452/7305, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: а) наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); б) звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; в) сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; г) почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно п. 27 постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією.

В судовому засіданні суддею було досліджено відеозапис, який долучений працівниками поліції до матеріалів справи, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, з якого вбачається, що працівниками поліції був зупинений транспортний засіб DAEWOO LANOS, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . В автомобілі, окрім водія ОСОБА_1 , також перебували пасажири. Працівники поліції перевірили документи у всіх осіб, які перебували в транспортному засобі та, після цього, посилаючись на воєнний стан, провели обшук автомобіля DAEWOO LANOS, державний номерний знак НОМЕР_1 , та осіб, які перебували у ньому, в результаті якого жадних заборонених речовин знайдено не було.

Після цього, на 18 хв. 34 сек. з початку відеозапису, під час приватної розмови між працівниками поліції, в якій останні вагається чи потрібно пропонувати водію ОСОБА_1 проходити медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, оскільки не могли визначитись чи є у водія ознаки такого сп`яніння чи ні, все ж таки пропонують їй пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога, на що водій ОСОБА_1 надає згоду, зазначаючи, що в неї жодних ознак наркотичного сп`яніння немає.

Після того, як водій надала згоду на проходження медичного огляду у лікаря-нарколога, працівники поліції посадили водія ОСОБА_1 до службового автомобіля. У напрямку до лікарні працівники поліції, під час бесіди з водієм, зазначають, що як за відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, так і за керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, на неї буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. На 27 хв. 13 сек. працівник поліції пропонує водію ОСОБА_1 «або проходити медичний огляд у лікаря-нарколога або відмовитися від такого огляду», зазначаючи, що «вам вирішувати, якщо зараз ви відмовитесь від проходження ви зекономите свій час». На що водій питає «як краще зробити?» Працівник поліції відповідає, що «це ваш вибір, вирішувати вам, зекономите час, якщо відмовитесь від проходження». На 30 хв. працівник поліції питає у водія «ми їдемо і проходимо медичний огляд чи відмовляєтесь?». Після чого, водій зазначає «що якщо різниці немає, і все одно буде складений протокол, то з економією часу відмовляюсь від проходження». Після чого, працівник поліції виходить з автомобіля, зачитує права водію та підстави складання протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд констатує, що під час спілкування водія ОСОБА_1 та працівників поліції, останні спонукали водія відмовитися від проходження медичного огляду у лікаря-нарколога з метою економії часу, що є порушенням вимог ч.3 ст. 266 КУпАП та Інструкції.

Зі змісту відеозапису, долученого до матеріалів справи, об`єктивно вбачається, що огляд водія працівниками поліції на реагування зіниць очей на світло проведений не був, разом з тим, працівники поліції дійшли висновку, що зіниці очей не реагують на світло. Яким чином працівники поліції дійшли такого висновку, суду не зрозуміло.

Таким чином, з дослідженого відеозапису суддею встановлено порушення працівниками поліції Інструкції № 1452/7305 та Постанови КМУ № 1103 від 17.12.2008 р., а саме: обґрунтованої підозри у співробітників поліції, що водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом перебувала у стані наркотичного сп`яніння, не було, об`єктивних підстав пропонувати водію ОСОБА_1 пройти медичний огляд у працівників поліції не було, оскільки огляд зіниці очей не проводився, поліцейські вагались, чи пропонувати водію проходити такий огляд чи ні, оскільки не вбачали об`єктивних підстав для такого проведення. Окрім того, відмова водія від проходження медичного огляду у лікаря-нарколога зафіксована не на місці зупинки транспортного засобу, як того вимагає Інструкції № 1452/7305, а по дорозі в медичний заклад до лікаря-нарколога для проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, що є грубим порушенням вказаної Інструкції.

Окрім того, з дослідженого відеозапису в судовому засіданні суддею встановлено, що жодних ознак перебування водія ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, встановлено не було.

Також, суд підкреслює, що матеріали справи не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем, як про це зазначено в протоколі, та передачі автомобіля для керування іншій особі, що є порушенням Інструкції № 1452/7305 та ч.7 ст. 266 КУпАП, та ставить під сумнів факт наркотичного сп`яніння під час керування транспортним засобом водієм ОСОБА_1 .

Суд критично ставить до рапорту інспектора Івана Ланцевича в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 відмовилась від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога на місці зупинки транспортного засобу, оскільки вказане повністю спростовується відеозаписом, який міститься на диску, з якого суддею встановлено, що водій ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу надала згоду на проведення медичного огляду у лікаря-нарколога.

Отже, враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку, що відсутня об`єктивна та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, а саме відмова водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у лікаря-наролога на місці зупинки транспортного засобу.

Враховуючи вище вказане, суд приходить до висновку про задоволення клопотання адвоката Штенгелова О.В. про закриття провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Стосовно наданого адвокатом медичного висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння від 02.04.2023 за №2262, проведений о 15.55 год., щодо того, що 02.04.2023 у ОСОБА_1 ознак сп`яніння виявлено не було, то суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Враховуючи той факт, що водій ОСОБА_1 пройшла медичний огляд з порушенням вимог вказаної вище статті, а саме: медичний огляд проведений більше ніж через дві години з моменту встановлення підстав для його здійснення - після зупинки водія працівниками поліції (зупинили водія об 11 год. 50 хв., висновок лікаря-нарколога о 15 год. 55 хв.); медичний огляд та складення висновку за результатами огляду проведений без присутності поліцейського, а тому суд критично відноситься до вказаного висновку та вважає його неналежним доказом, оскільки складений з порушенням вимог ч.4 ст. 266 КУпАП.

Оскільки, винність особи є обов`язковою умовою притягнення до адміністративної відповідальності, проте згідно матеріалів справи в діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з недоведеністю факту відмови останньої від проходження на місці зупинки транспортного засобу медичного огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога, суд приходить до висновку, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 відсутній.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст.19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно із ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Оскільки під час розгляду справи судом встановлено, що докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП - відсутні, а згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, оцінивши та дослідивши усі наявні у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись Законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 , оскільки обставини скоєння адміністративного правопорушення, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, серії ААД №392938 від 02 квітня 2023, не підтверджені у судовому засіданні жодним належним доказом, а тому в діях останньої відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір розмір і порядок якого встановлений законом.

Оскільки відносно ОСОБА_1 не винесено постанови про накладення на неї адміністративного стягнення, судовий збір стягненню також не підлягає.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 1, 7, 9, 130 ч. 1, 245, 247, 251, 252, 279, 280, 283-285 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити на підставі ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Н.С. Звєздова