Дата документу 15.05.2023
Справа № 334/2579/23
Провадження № 3/334/1188/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року місто Запоріжжя

Суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя Коломаренко К.А., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , інші дані суду не відомі,у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

24.03.2023 року о 21 годині 10 хвилин в м. Запоріжжі, вул. Дніпровське шосе, біля буд. 2-А водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом «MAZDA 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності свідків та на нагрудну бодікамеру 471852. Від керування автомобілем відсторонений, транспортний засіб припаркований без порушень ПДР. Про повторність попереджений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим судом про дату та час слухання справи у Ленінському районному суді м. Запоріжжя, в судове засідання 19.04.2023 року не з`явився, при цьому отримавши судову повістку особисто наручно, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Після чого, ОСОБА_1 повторно викликався до суду, причин поважності своєї неявки суду не надав, інтересу до справи, яка розглядається судом не проявив, до суду повернувся конверт з відмуткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява №3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вжити якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що право особи, щодо якої складено адміністративний протокол, на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, порушене не було. Особі повинно бути відомо про час і місце розгляду справи, оскільки є можливість стежити за ходом справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. З таким висновком погодився ЄСПЛ у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» № 12307/16.

Крім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, враховуючи безпідставне умисне затягування правопорушником справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Суд враховує те, що рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка" доставляються відповідно до вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, а згідно п.991 згаданих Правил рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка". Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка", працівник поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за вказаною адресою", яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Такі дії ОСОБА_1 суд розцінює як ухилення від явки до суду з метою затягування розгляду справи та неможливості прийняти рішення у строк, встановлений ст. 38 КУпАП, а тому суд не вбачає підстав відкладати розгляд справи, оскільки правопорушник за період перебування на розгляді суду матеріалів справи не скористався правами, наданими йому чинним законодавством, передбаченими статтею 268 КУпАП, не надав пояснень щодо протоколу про адміністративне правопорушення, обставин справи й доказів на їх підтвердження, беручи до уваги той факт, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП, не віднесено до таких, які підлягають розгляду за обов`язкової присутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, а тому, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності правопорушника, на підставі наявних документів, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

За приписами ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В пункті 1.9 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як передбачено п.2.5 ПДР України, водій зобов`язаний на вимогу працівників поліції пройти у встановленому порядку медичне обстеження для визначення стану алкогольного сп`яніння,впливу наркотичних або токсичних речовин.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за дії передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою повторно протягом року.

Отже ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, по третє - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність, такий та його невід`ємні складові повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного проступку.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 407183 від 24.03.2023 року, 24.03.2023 року о 21 годині 10 хвилин в м. Запоріжжі, вул. Дніпровське шосе, біля буд. 2-А водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом «MAZDA 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності свідків та на нагрудну бодікамеру 471852.

Згідно письмових пояснень та рапорту (аналогічного за змістом письмовим поясненням) т.в.о. заступника начальника Дніпровського РВ УПО майора поліції Білаш Дмитра Олександровича від 24.03.2023 року слідує, що ОСОБА_2 , рухаючись по вул. Дніпровське шосе, біля зупинки громадського транспорту «Управління ЗТЗ» на автомобілі, у вільний від служби час, близько 21 години 10 хвилин, звернув увагу на транспортний засіб «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався попереду по середині двох напрямків дороги, зупинився, почав здавати назад і знову їхати вперед. Проїхавши невелику відстань, транспортний засіб зупинився. Рух автомобіля був не зрозумілим та хаотичним. ОСОБА_2 зупинився, підійшов до зазначеного вище автомобіля з боку водія та звернувся до водія з питанням чи все в нього добре та як він себе почуває, після чого попросив заглушити двигун та включити аварійний сигнал. Водій розмовляв незрозуміло та не внятно, чітко не міг відповісти на питання та не розумів що його запитують. Від водія було чутно сильний запах алкоголю. ОСОБА_2 запитав документи на автомобіль (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу) та посвідчення водія, на що водій відповів, що в нього відсутні вказані документи. Після чого, через відповідального по підрозділу Дніпровського РВ УПО лейтенанта поліції ОСОБА_3 по спецлінії «102» викликав працівників управління патрульної поліції. По прибуттю працівників патрульної поліції, ОСОБА_2 передав ним водія. Зі слів, водій назвався ОСОБА_1 , 1998 року народження (а.с.7-8).

Зідно письмових пояснень свідка ОСОБА_4 слідує, що проїжджаючи з громадянином ОСОБА_2 повз зупинки «Управління ЗТЗ» на вул. Дніпровське шосе, приблизно о 21-15 годині, побачили автомобіль «Mazda» сірого кольору, що рухався посередині проїзної частини, потім зупинився, почав здавати назад, після чого зупинився вздовж проїзної частини. ОСОБА_2 зупинив свій автомобіль, підійшов до автомобіля «Mazda» з номерним знаком НОМЕР_1 . З автомобіля вийшов хлопець у чорній кофті, зелених штанах та чорній кепці. Хвилин через п`ять до нього підійшов ще один громадянин, який назвався власником машини, поводив себе неадекватно та здавалося, що знаходиться у стані алкогольного сп`яніння. Коли водій автомобіля відходи від машини, його хода також була невпевненою. ОСОБА_2 викликав наряд патрульної поліції (а.с.6).

Згідно рапорту інспектора 1 взводу 1 роти 4 батальйону УПП в Запорізькій області ДПП старший лейтенант поліції А. Білоконь,24.03.2023 року під час несення служби о 21-22 годині отримали виклик, що на вул. Дніпровське шосе, буд. 2-а, на зупинці громадського транспорту «ЗТЗ» п`яний водій їхав за кермом. По приїзду за адресою, до ОСОБА_5 звернувся заступник начальника Дніпровського РВ УПО Запорілької області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та громадянка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яки стали свідками того, як водій автомобіля «MAZDA 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , їхав в стані алкогольного сп`яніння і зупинили його. Водій автомобіля «MAZDA 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , при собі посвідчення водія не мав, а мав тільки паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає АДРЕСА_1 . Водій ОСОБА_1 був з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності свідків та на нагрудну бодікамеру 471852. Від керування транспортним засобом відсторонений. Транспортний засіб припарковано без порушення ПДР. Про повторність попереджений (а.с.9).

Відповідно до відомостей, які містяться у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд ОСОБА_1 не проводився у зв`язку із відмовою останнього від проходження такого огляду (а.с.4-5).

Вказані доказі узгоджуються з відеозаписом з нагрудної бодікамери поліцейського №471852, відповідно до якого свідки надали аналогічні пояснення, як і в своїх письмових поясненнях від 24.03.2023 року та чітко, без сумнів вказали на водія автомобіля, який керував транспортним засобом, а саме на ОСОБА_1 . З відеозапису встановлено, що заперечуючи факт керування транспортним засобом, ОСОБА_1 , помилково прийнявши, що відеофіксація припинена, пояснив поліцейському, що живе поряд, за поворотом та відчуває себе нормально, факт керування не заперечував, та зазначив, що хтось його здав працівникам поліції, а саме що він керує транспортним засобом у нетверезому стані, за винагороду.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином, не має значення відстань на яку перемістився транспортний засіб, для встановлення факту керування достатньо аби транспортний засіб розпочав рух.

З огляду на викладене, під час розгляду справи знайшов підтвердження факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Також, з дослідженого відеозапису встановлено, що працівниками поліції неодноразово пропонувалося ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, однак, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, при цьому, заперечуючи факт керування транспортним засобом.

Твердження ОСОБА_1 на відеозапису про те, що він не керував автомобілем, судом оцінюються критично, оскільки спростовані дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме письмовими поясненнями свідків, відповідно до яких вони на своєму автомобілі рухались в попутному напрямку, бачили як транспортний засіб «Mazda» хаотично рухався, підійшли до автомобіля й побачили, що за кермом ОСОБА_1 .. Ставити під сумнів достовірність пояснень свідків у суду підстав не вбачається, з огляду на те, що ці пояснення узгоджуються з іншими долученими до справи доказами, зокрема відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що на ОСОБА_1 постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.11.2022 року накладено стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на один рік, про що свідчить довідка згідно бази даних підсистеми «Адмінпрактика» (а.с.5).

Вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, що виразилось у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння, правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП вчинено повторно протягом року, суд дійшов висновку, що його вина цілком доведена. Факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння зафіксований відповідними належними доказами, які узгоджуються між собою та жодним чином не спростовані.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень правопорушником.

Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ст. 130 КУпАП є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням.

З огляду на викладене, враховуючи положення ч. 2 ст. 33 КУпАП, суд вважає, що ОСОБА_1 необхідно визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, що буде дієвим для запобігання вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень.

При цьому, з матеріалів справи встановлено, що транспортний засіб «Mazda 6» д.н.з. НОМЕР_1 , на праві власності належить іншій особі ОСОБА_6 , а не правопорушнику, а тому оплатному вилученню транспортний засіб не підлягає (а.с.11).

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення зі ОСОБА_1 , підлягає стягненню сума судового збору, що складає 0.2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі 536,80 гривень.

Враховуючи викладене та керуючись ст.40-1, 130, 283, 284, 307, 308 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 гривень (тридцять чотири тисячі гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір 536,80 гривень (п`ятсот тридцять шість гривень 80 коп.).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: Коломаренко К. А.