Єдиний унікальний номер 448/73/23
Провадження № 3/448/126/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.04.2023 м. Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області у складі:

головуючої судді Гіряк С.І.

за участі секретаря судового засідання Семен І.І.,

розглянувши матеріали справи, що надійшли з Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого (згідно протоколу)

за ч.1 ст. 204?, Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

учасники справи:

особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - не зявився,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, виніс постанову про наступне:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи

1. 08 січня 2023 о 14 годині 30 хвилин в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Шегині», територія Шегинівської ОТГ Яворівського району Львівської області, під час проходження прикордонного контролю на в`їзд в Україну з Республіки Польща була виявлена особа, яка пред`явила на паспортний контроль паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 виданий 07 липня 2016 року органом 4601 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Під час здійснення прикордонного контролю відбулось спрацювання бази даних «Додаткове вивчення».

2. В ході додаткового вивчення, не підтверджено факту перетинання державного кордону на виїзд з України встановленим порядком, про що свідчить відсутність відомостей в базі даних «Гарт-1/П». Встановлено, що даний громадянин здійснив перетинання державного кордону з України в Угорщину в міжнародному пункті пропуску 31 серпня 2022 року без дозволу відповідних органів влади, про що свідчить свідчать відомості в базі даних Гарт 1/П «Особи, що перетнули державний кордон України».

3. Своїми діями гр. України ОСОБА_1 вчинив перетинання державного кордону України в пункті пропуску через державний кордон України, без дозволу відповідних органів влади, порушивши вимоги ст. 9 Закону України « Про державний кордон» від 04.11.1991 року п.1 ст. 6 Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.1999 року, вчинивши правопорушення відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 204-1 КУпАП.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення

4. ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи належним чином. Слід зазначити, що на мобільний номер телефону ОСОБА_1 , був неодноразово здійснений виклик, про що складена телефонограма, обставини, які б свідчили про поважність причин його неявки, суду невідомі.

5. Крім того, інформація щодо часу та місця розгляду зазначеної справи розташована на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: https://ms.lv.court.gov.ua.

6. З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу.

7. Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

8. Відповідно до положень ст.268 КУпАП при розгляді даної категорії адміністративних справ участь особи, щодо якої розглядається справа не обов`язкова.

9. Враховуючи вищенаведене, вбачаю за можливе розглянути дану справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

ІІІ. Застосоване Судом законодавство

10. Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення. Згідно ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

11. Як зазначено в ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

12. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

13. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

14. Відповідно до ст.9 КУпАП, правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

15. Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

16. Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

17. Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

18. У ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

19. Допустимість доказів це придатність їх для використання у адміністративному процесі за формою, на відмінну від їх належності придатність для використання за змістом.

20. При цьому, у відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

21. Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

22. У справі Проніна проти України, № 63566/00, від 18 липня 2006 Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

23. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

24. Також, як у справі «Бакланов проти росії» (рішення від 9 червня 2005), так і в справі «Фрізен проти росії» (рішення від 24 березня 2005) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

25. Суд враховує, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

26. При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

27. Диспозицією ст. 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу чи без дозволу відповідних органів влади.

28. Об`єктом даного адміністративного проступку є встановлений порядок управління, а також безпека особи, суспільства і держави. Об`єктивна сторона цього правопорушення виражається у перетинанні державного кордону України поза пунктами пропуску, а також у пунктах пропуску через державний кордон України без установлених документів або дозволу відповідних органів державної влади. Під незаконним перетинанням державного кордону громадянами України, іноземними громадянами й особами без громадянства слід розуміти залишення особою території однієї держави і переміщення на територію іншої держави шляхом самовільного (без відповідного документа або відповідного дозволу) перетинання державного кордону України.

29. Відповідно до вимог Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

30. Зокрема, відповідно до ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

31. Частинами 2 та 3 ст. 6 Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 за №1710-VI, який визначає умови перетинання державного кордону України, передбачено, що початком здійснення прикордонного контролю, зокрема, особи, є момент подання особою паспортного, інших визначених законодавством документів для перевірки уповноваженій службовій особі Державної прикордонної служби України. Пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами.

32. Відповідно до положень ст. 7 вищенаведеного Закону паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону. У ході перевірки документів уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України використовують технічні засоби контролю для пошуку ознак підробки у документах, здійснюють пошук необхідної інформації у базах даних Державної прикордонної служби України, а також за результатами оцінки ризиків проводять опитування осіб, які прямують через державний кордон.

33. Крім того, за п. 14 ч. 1 ст. 1 вказаного закону перевірка документів - дослідження уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України паспортного та інших документів фізичних осіб, які перетинають державний кордон, з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі, а також дослідження за результатами оцінки ризиків документів, що стосуються транспортних засобів, вантажів.

34. Відтак, кожна особа при проходженні паспортного контролю самостійно надає органам Державної прикордонної служби України документ, який надає їй право на перетин державного кордону України. У зв`язку з чим саме цей документ і підлягає перевірці працівниками прикордонної служби з метою встановлення його дійсності та приналежності відповідній особі. Таким чином, працівники прикордонної служби позбавленні можливості здійснити перевірку будь-якого іншого документу, який не був безпосередньо наданий особою при проходженні останнім паспортного контролю для посвідчення своєї особи.

35.Законом України № 2105-IX затверджений Указ Президента України від 24 лютого 2022 № 69 «Про загальну мобілізацію» відповідно до якого встановлено заборону чоловікам у віці від 18 до 60 років, які підлягають мобілізації, виїжджати за межі України. 16.11.2022 було подовжено дію воєнного стану та загальної мобілізації до 19 лютого 2023.

ІV. Висновок Суду

А. Щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП

36. Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серій ЗхРУ №283948 від 08.01.2023, у якому вказано суть правопорушення згідно диспозиції ч. 1 ст. 204-1 КУпАП; копією паспорту гр. України на ім`я ОСОБА_3 для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 ; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 08.01.2023; витягом з бази даних «Ризик-перетин»; рапортами старшого сержанта прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_4 та капітана ОСОБА_5 .

37. Досліджених судом доказів, достатньо для перевірки встановлених судом обставин, зокрема тих, що стосуються вчиненого правопорушення, а представлені матеріали справи повністю забезпечують можливість встановити об`єктивні обставини справи по факту подій, яка мала місце 08.01.2023 за участю ОСОБА_1 .

38. Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі судового розгляду.

39. Суд зазначає, що при дослідженні доказів по справі не встановлено, що ці докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

40. Тому протокол складений відносно ОСОБА_1 за порушення вимог ч. 1 ст. 204-1 КУаАП повністю узгоджується дослідженими матеріалами справи та не свідчить про порушення при його складанні.

41. Дослідженими Судом докази є допустимими, тобто придатними для використання у адміністративному процесі за формою та належними придатними для використання в адміністративному процесі за змістом, тому є доказами у розумінні вимог ст.251 КУпАП.

42. Зібрані докази оцінені Судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи кожен окремо та в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

43. При цьому, враховується також те, що ОСОБА_1 дії працівників прикордонної служби щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього, суду не скеровував.

44. Аналізуючи наведені докази, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), приходжу до переконання в доведенні винуватості ОСОБА_1 у перетинанні державного кордону України в пункті пропуску через державний кордон України без дозволу відповідних органів влади, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст.204? КУпАП.

Б. Щодо адміністративного провадження

45. Згідно вимог ч.5 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтями 204-1 і 204-2 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня їх виявлення, але не пізніше року з дня їх вчинення, а у разі вчинення таких правопорушень іноземцями або особами без громадянства, стосовно яких у встановленому законом порядку прийнято рішення про примусове повернення чи примусове видворення з України, - протягом часу, необхідного для їх виїзду з України, але не пізніше строку, визначеного законом для виїзду цих осіб з України чи забезпечення їх примусового видворення з України.

46. Суд звертає увагу на назву статті 38 КУпАП «строки накладення адміністративного стягнення», що свідчить про те, що стягнення, все ж таки, накладається лише на винну особу. Відповідно і застосування даної норми (можливість застосування строків накладення адміністративного стягнення) повинно відбуватись лише у випадку встановлення вини особи у вчиненні правопорушення.

47. З правового аналізу положень статті 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже, у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, а тому, така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у вчиненому правопорушенні.

48. Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.04.2019 у справі № 927/623/18.

49. Крім того, слід зазначити, що стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати ряд обставин, в тому числі, чи винна особа в його вчиненні. Так само і стаття 284 КУпАП не містить обмежень при винесені постанови про закриття справи встановити вину особи.

50. В свою чергу законодавець передбачив іншу підставу для закриття провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 частини першої статті 247 КУпАП).

51. Таким чином, в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП - перетинання державного кордону України в пункті пропуску через державний кордон України без дозволу відповідних органів влади.

В. Накладення адміністративного стягнення

52. У частині 5 ст. 38 КУпАП зазначено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтями 204-1 і 204-2 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня їх виявлення, але не пізніше року з дня їх вчинення, а у разі вчинення таких правопорушень іноземцями або особами без громадянства, стосовно яких у встановленому законом порядку прийнято рішення про примусове повернення чи примусове видворення з України, - протягом часу, необхідного для їх виїзду з України, але не пізніше строку, визначеного законом для виїзду цих осіб з України чи забезпечення їх примусового видворення з України.

53. У пункті 7 статті 247 КУпАП зазначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

54. Як вбачається із матеріалів справи відносно ОСОБА_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.204-1 КУпАП від 08.01.2023 відносно правопорушення, яке вчинено 08.01.2023, крім того він 31.08.2022 вчинив перетинання державного кордону України в пункті пропуску через державний кордон України, без дозволу відповідних органів влади.

55. Матеріали даної справи про адміністративне правопорушення надійшли до суду 12.01.2023, розгляд якої був призначений на 12.01.2023.

56. В подальшому, дану адміністративну справу неодноразово призначалось до судового розгляду, зокрема призначалась на: 08.02.2023, 01.03.2023, 31.03.2023, 21.04.2023 однак кожного разу мало місце відкладення судового розгляду, у зв`язку з неявкою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

57. Згідно з ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: - про накладення адміністративного стягнення; - про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; - про закриття справи.

58. Враховуючи вищенаведене, а також те, що на час розгляду справи в суді, тобто станом на 21.04.2023 минули законодавчо встановлені строки, впродовж яких можливе накладення адміністративного стягнення, провадження в справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.204-1 КУпАП підлягає закриттю.

V. Вирішення питання щодо судових витрат

59. Згідно вимог ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

60. В свою чергу, статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та ст.40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч.2 ст.284 та ст.247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору з ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 1, 9, 23, 33, 38, 204?, 276-279, 283-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за ч.1 ст. 204? КУпАП закрити у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

2. Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови суду виготовлений та підписаний суддею 21.04.2023.

Суддя Світлана ГІРЯК