Справа № 361/421/23 Суддя в І-й інстанції Скрипка О.В.
Провадження № 33/824/3137/2023 Суддя в 2-й інстанції Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., з участю: потерпілого ОСОБА_1 , його представника - адвоката Пашкова Є.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 на постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 травня 2023 року,-

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 травня 2023 року провадження у справі про притягнення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якийпроживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 173 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до протоколу, ОСОБА_2 , 24 грудня 2022 року, приблизно о 14 годині 54 хвилин, за адресою: АДРЕСА_2 , висипав сміття біля квартири, словесно погрожував та вдарив кулаком по вхідних дверях квартири АДРЕСА_3 , чим порушив громадський порядок та спокій громадян.

Закриваючи провадження у справі суддя місцевого суду послався на те, що на момент розгляду справи закінчились строки, передбачені ч. 2 ст. 38 КУпАП, у зв`язку із чим провадження у справі підлягає закриттю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, потерпілий ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій указав на незаконність на необґрунтованість оскаржуваної постанови. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що місцевим судом було не повно з`ясовано фактичні обставини справи, не досліджено та не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, які доводять наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, поставленого йому у вину. Поряд з цим, апелянт звернув увагу на ту обставину, що сам розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжені строками, визначеними ст. 38 КУпАП. При цьому, якщо на момент розгляду справи в суді закінчились строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд в разі заперечення особою своєї вини чи наявності в її діях складу адміністративного правопорушення у повному обсязі досліджує всі обставини справи, встановлює, чи містить діяння ознаки та склад адміністративного правопорушення, чи винна вона в його вчиненні, і лише після цього закриває провадження у справі. За наведених обставин просив постанову скасувати та прийняти нову постанову.

В запереченнях на апеляційну скаргу, захисник особи щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - адвокат Усенко М.М. указав про безпідставність доводів викладених в ній, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін. Також захисник просив проводити розгляд за його відсутності та відсутності ОСОБА_2 .

Вислухавши пояснення:

потерпілого ОСОБА_1 , та його представника, які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити, а також уточнили вимоги апеляційної скарги, просили призначити новий розгляд в суді першої інстанції;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ст. 173 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Нормами КУпАП прямо не передбачено необхідності визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у випадку закриття провадження у справі. Однак суд звертає увагу на те, що встановивши вимоги до постанови у справі про адміністративне правопорушення, законодавець не зробив будь-яких виключень щодо постанов про закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення, із чого необхідно зробити висновок про те, що виконання вимог ч.2 ст. 283 КУпАП є обов`язковим і для цього виду постанов.

Із урахуванням наведеного та враховуючи відповідні положення ЦПК України та КАС України щодо обов`язковості висновків суду у справі про адміністративне правопорушення при розгляді цивільного чи адміністративного позову в частині висновків про те, чи мали місце певні дії (бездіяльність) та чи вчинені вони певною особою, виходячи із принципів верховенства права та однієї із засад судочинства, передбаченої п.2 ч.1 ст. 129 Конституції України, якою є забезпечення доведеності вини, суд приходить до висновку про те, що визнання вини особи є обов`язковим при доведеності вчинення нею будь-якого адміністративного правопорушення, в тому числі, і у випадку закриття справи із нереабілітуючих підстав.

Зазначене вище узгоджується із правовою позицією Європейського суду з прав людини щодо порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду "Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень. Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

Аналіз диспозиції та санкції 173 КУпАП дає підстави стверджувати те, що це правопорушення відповідає критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства, де визнання вини є обов`язковим відповідно до положень ст. 17, ч.4 ст.374 КПК України, п.2 ч.1 ст. 129 Конституції України.

Аналіз положень ст. 38 та п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП дає підстави стверджувати те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення. При цьому суд звертає увагу і на те, що закриття справи із підстав, передбачених п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого була би відсутність підстав для визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Зважаючи на викладене та враховуючи зазначену вище правову позицію ЄСПЛ у питанні порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку про те, що закриття справи у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення за своєю суттю є закриттям справи із нереабілітуючих підстав, не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, що указує на необхідність визнання вини.

Як слушно зазначено у апеляційній скарзі потерпілого, при розгляді справи суддею вимоги ст.280 КУпАП не були дотримані, зокрема, не було з`ясовано питання чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що фактично розгляд справи про адміністративнеправопорушення поставлене у вину ОСОБА_2 , не відбувся, судове рішення за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення не прийняте, чим допущене істотне порушення процесуального закону.

Оскільки до компетенції апеляційного суду віднесено перегляд рішень судів першої інстанції у межах обставин, які були предметом розгляду в суді першої інстанції, тобто судове рішення, ухвалене в суді першої інстанції судом апеляційної інстанції може переглядатись лише щодо тих обставин, які досліджувались у суді першої інстанції і щодо яких суд першої інстанції зробив відповідні висновки.

Як вбачається з постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 травня 2023 року питання щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП в ході судового розгляду не досліджувалось і рішення судом з цього приводу не ухвалювалось, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити рішення по суті протоколу.

З урахуванням викладеного, постанова судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 травня 2023 року щодо ОСОБА_2 підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду справи у суді першої інстанції.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 травня 2023 року щодо ОСОБА_2 скасувати.

Призначити новий розгляд справи про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ст. 173 КУпАП у суді першої інстанції.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька