Справа № 285/2257/23
провадження у справі 3/0285/1841/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 квітня 2023 року м. Звягель

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Мозговий В.Б., розглянувши матеріали, що надійшли зі Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 ,-

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД18 №398705, 04.04.2023 року, о 09 год. 47 хв. по автодорозі Васьковичи-Шепетівка, 103 км ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Caddy, д.н.з НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком №42 від 04.04.2023, результат огляду 2,63% проміле, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР.

Захисник Федоров Д.С. просив провадження в справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки докази, які містяться в матеріалах справи, оформлені з процесуальними порушеннями, а огляд на стан сп`яніння було проведено не у відповідності до законодавства. Крім того, зазначив, що ОСОБА_1 не може бути позбавлено права керування, оскільки він такого права не набув (відсутнє посвідчення водія).

Вислухавши пояснення захисника, дослідивши адміністративний матеріал, суд приходить до наступного висновку.

Так, згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.ст. 254, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, який фіксує факт адміністративного правопорушення і який є підставою для подальшого провадження у справі.

Встановлено, що 04.04.2023 року о 10 год. 35 хв.поліцейським Звягельського РВП СРПП було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №398705, відносно ОСОБА_1 за порушення ним п.2.9(а) ПДР.

Також встановлено, що огляд на перебування ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився в найближчому медичному закладі, а саме КНП Звягельська багатопрофільна лікарня Звягельської міської ради, оскільки проходити огляд на місці зупинки він відмовився. Крім того, під час огляду поліцейським, відповідно до ст. 266 КУпАП, було застосовано технічні засоби відеозапису.

Згідно ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

З долученого працівниками поліції до протоколу відеозапису, зафіксовано момент огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу в медичному закладі. З відео вбачається, що показники після проведення лікарем тесту мали цифровий показник більше 0,20 проміле алкоголю в крові, а саме 2,63% проміле. За результатом огляду було складено висновок №42, згідно якого ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинене і особа є винною у вчиненні цього правопорушення.

Встановлені судом обставини справи не викликають сумнівів, що ОСОБА_1 04.04.2023 року о 09 год. 47 хв по автодорозі Васьковичи-Шепетівка, 103 км керував автомобілем Volkswagen Caddi, д.н.з НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

Щодо доводів захисника про процесуальні порушення, які було допущено лікарем під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, зокрема не проведення повторної продувки в прилад через 20 хвилин після першої, а також не відібрання біологічних зразків (кров), то вони судом до уваги не приймаються, виходячи з наступного.

Порядок медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння визначено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція)

Проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я та оформлення його результатів врегульовано розділом ІІІ Інструкції.

Відповідно до п.9 Розділу ІІІ використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Згідно п.12 розділу ІІІ Інструкції предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Згідно п.13 розділу ІІІ Інструкції для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Відповідно до п.14 розділу ІІІ якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.

Отже, як вбачається з наведених положень Інструкції, лікар на власний розсуд, входячи з конкретних обставин може використати один або декілька видів лабораторного дослідження при огляді на стан сп`яніння, а саме: провести лабораторного дослідження повітря, що видихається; сечі, слини; змивів з поверхні губ; шкірного покриву обличчя і рук.

При цьому Інструкцією визначено, що кров для аналізів на алкоголь слід брати у виняткових випадках і лише за медичними показаннями (наприклад, важкі травми, отруєння, тощо).

В даному випадку лікарем було проведено лабораторне дослідження видихального ОСОБА_1 повітря на вміст та кількість алкоголю, і за результатами якого лікар зробив висновок, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Доводи захисника, що через 20 хв. не було повторно проведено дослідження видихального повітря, суд відхиляє, оскільки, як вбачається з відео (файл 2, з 3 хв.45 с), ОСОБА_1 фактично своїми діями ухилився від його проходження. Крім того, попередній огляд показав, що він знаходиться в стані сильного алкогольного сп`яніння.

Таким чином, огляд ОСОБА_1 та зроблений лікарем висновок про його стан проведено з дотриманням Інструкції, а тому відсутні підстав для визнання висновку недійсним.

Щодо інших доводі захисника.

Суд звертає увагу, що право кожної людини на життя та безпеку може бути порушено, якщо водій керує транспортним засобом у стані сп`яніння. Крім того, керування автомобілем у стані сп`яніння є порушенням права на безпеку дорожнього руху та може призвести до серйозних наслідків для інших учасників дорожнього руху.

Загальноприйнятою імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини - заборони катування й нелюдського поводження (ст. 3 Конвенції, ч. 1 ст. 28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п. «d» ч. 3 ст. 6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст. 8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч. 1 ст. 63 Конституції України).

Визнання недопустимими доказів, зібраних поліцейськими, лише з підстав невиконання формалізованих процедур, або допущення описок без усвідомлення їх мети і значення, а тільки тому, що вони існують, без встановлення факту порушення жодного з прав чи основоположних свобод особи яка притягається до адміністративної відповідальності, вказувало б лише надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм, що в свою чергу унеможливить досягнення мети адміністративного стягнення (ст. 23 КУпАП).

Під час розгляду справи, судом не було встановлено, що ті порушення на які посилається захисник, потягли за собою порушення конвенційних або конституційних права ОСОБА_1 , внаслідок чого зібрані докази могли б бути визнані недопустимими, а провадження в справі закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Доводи захисника, що ОСОБА_1 не може бути позбавлено права керування, оскільки він не отримував посвідчення водія, судом до уваги також не беруться, оскільки, як вбачається з довідки про адміністративне правопорушення посвідчення водія ОСОБА_1 за даними ГСЦ МВС відсутнє. При цьому, відомостей, про те що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія матеріали справи не містять, не надані таки відомості і захисником. Крім того, згідно постанови серії БАБ №468676, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, зокрема за не пред`явлення посвідчення водія (ч. 1 ст.126 КУпАП), а не за керування особою, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч.2 ст.126 КУпАП)

Оскільки санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативний вид адміністративного стягнення, суд не наділений законних підстав для врахування особи порушника, обтяжуючи та пом`якшуючи обставини.

Відповідно до ст. 40-1, ч. 5 ст. 283 КУпАП судовий збір у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 130 ч 1, 245, 283, 284 п 1, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя В.Б. Мозговий