Справа № 509/1108/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2023 року смт Овідіополь

Суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Кириченко П.Л, розглядаючи матеріали, які надійшли від Відділу поліції №1 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області (протокол серія № ВАВ №812664 від 21.02.2023 року; протокол серія № ВАВ №812633 від 24.02.2023 року; протокол серія № ВАВ №812634 від 25.02.2023 року) про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює,-

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173-2 ч.1КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

07 березня 2023 року до Овідіопольського районного суду Одеської області від Відділення поліції №1 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області протокол серії ВАВ №812664 від 21.02.2023 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 21.02.2023 року о 11:00 год. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , у стані алкогольного сп`яніння вчинила домашнє насильство відносно своїх батьків: батька ОСОБА_2 , мати ОСОБА_3 , а саме висловлювалася нецензурною лайкою в їх адресу, погрожувала, на зауваження не реагувала, у наслідок чого могла бути нанесена психологічна травма, чим ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру.

Крім того, 07 березня 2023 року до Овідіопольського районного суду Одеської області від Відділення поліції №1 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області протокол серії ВАВ №812633 від 24.02.2023 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 24.02.2023 року о 12:00 год. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство у відношенні до сина ОСОБА_4 , яке виразилось у формі нецензурної лайки,та кидалась у бійку, чим ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру.

Крім того, 07 березня 2023 року до Овідіопольського районного суду Одеської області від Відділення поліції №1 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області протокол серії ВАВ №812634 від 25.02.2023 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 25.02.2023 року приблизно о 12:00 год. прийшла до дому за адресою: АДРЕСА_1 , всупереч «Терміновий» заборонний припис стосовно кривдника АА145665, а саме у будь-який спосіб перебувати та знаходитися за вказаною адресою, з постраждалою особою ОСОБА_4 вчинила домашнє насильство у відношенні до сина ОСОБА_4 , чим ОСОБА_1 невиконала терміновий заборонний припис.

Правопорушниця до суду з`явилася, надала письмові пояснення із яких ввину не визнає, просить закриту справу за відсутності складу правопорушення.

Дослідивши адміністративні матеріали, суд вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне порушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч.1 ст. 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно із ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Стаття 62 Конституції України прямо вказує , особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, - тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 № 23рп/2010 - конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті1,3, частина друга статті19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України(частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпція, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

В рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження - не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Судом встановлено, що особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та потерпілих виникли спірні відносини щодо користуванням житловим приміщенням.

Разом з тим з матеріалів справи, вбачається, що зафіксовані у протоколі дії були вчинені ОСОБА_1 не безпричинно, а з тих мотивів, що вона вважала незаконними дії батька, матері та її сина, які пояснила і самі потерпілі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в письмових заявах та поясненнях. Нецензурною лайкою ОСОБА_1 супроводжувала висловлення своїх заперечень проти вказаних дій та попередження проти протиправних дій батька, матері та її сина, щодо до свого місця мешкання.

Відтак, з досліджених судом матеріалів встановлено, що між ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виник конфлікт на ґрунті цивільно-правових відносин щодо користуванням житловим приміщенням. І хоча її дії дійсно носили образливий та принизливий характер по відношенню до батька, матері та її сина, і в цілому поведінка ОСОБА_1 явно не відповідала загальноприйнятим поняттям про поведінку культурної та вихованої людини, - причини і мотиви поведінки ОСОБА_1 були викликані не вчиненням домашнього насильства, а бажанням в такий спосіб захистити свої права, які вона вважала порушеними.

Незважаючи на те, що таке уявлення ОСОБА_1 про способи захисту своїх цивільних прав та інтересів було хибним, в сукупності наведені обставини не дозволяють зробити висновок про наявність в її діянні саме домашнього насильства.

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України от 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, - адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях.

Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку.

Одним із елементів презумпції невинуватості є тлумачення всіх сумнівів на користь особи, яка притягається до відповідальності.

Суддя враховує, що відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відсутність домашнього насильства виключає склад правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП.

Згідно з вимогами ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За положенням ст. 245 КУпАП завданнями провадження у зазначених справах є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Суддя, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у випадку встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В даному випадку, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст. 36, 247,251,252,256,276,284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 ч.1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови направити зацікавленим особам.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Кириченко П.Л.