ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Русєва А.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 818549 від 10.03.2023 року ОСОБА_1 27.02.2023 року о 20 год. 00 хв., перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство у відношенні матері ОСОБА_1 , у формі психологічного характеру, а саме ображала та висловлювалась нецензурною лайкою, чим порушила ЗУ «Про домашнє насильство», чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала та пояснила, що проживає з матір`ю в одній квартирі, яку придбали за спільні кошти, але право власності оформлено на неї. В неї з матір`ю ОСОБА_2 , яка на її переконання страждає на психічні розлади, вже давно триває конфлікт, у них часті сварки на побутовому рівні, матір постійно робить зауваження та її постійно щось не влаштовує. Відтак, вони достатньо довгий час не можуть знайти взаємопорозуміння. В підтвердження своїх пояснень, надала до суду копію Акту судово-медичного обстеження на підтвердження наслідків сварки з матір`ю, яка сталась 27.02.2023 року.

У судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила суду, що вона з донькою проживає в одній квартирі, щодо якої наявний спір про дійсного власника, оскільки квартиру вона придбала за власні кошти, але в силу життєвої ситуації право власності оформлено на доньку. ЇЇ донька постійно намагається її виселити з квартири, однак через матеріальний стан вона не може залишити житло. На цьому рівні та з приводу побутових ситуацій в них постійно виникають сварки. Крім того, ОСОБА_2 повідомила, що її донька намагалась помістити її на лікування до психіатричного закладу у примусовому порядку, в підтвердження чого надала копію рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19.09.2022 року (вступна та резолютивні частини), згідно якого у задоволенні заяви Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради про госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу відмовлено. ОСОБА_2 також надала копію Акту судово-медичного обстеження на підтвердження наслідків сварки з донькою 27.02.2023 року, а також копію ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 14.10.2022 року, якою задоволено заяву ОСОБА_2 про внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Крім того, стверджувала, що її донька має спадкове захворювання психічного розладу, яке передалось їй по лінії батька.

Суд, заслухавши ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дослідив матеріали справи, вважає, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до диспозиції частини 2 статті 173-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, вчинене особою, яка протягом року була піддана адміністративному стягненню за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Тобто, стаття 173-2 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності саме за вчинення домашнього насильства. Будь-яка суперечка чи конфлікт, які виникають між родичами, не можуть однозначно трактуватись, як домашнє насильство.

Домашнє насильство це один з різновидів насильства. Воно відрізняється від інших проявів (на вулиці, під час військових дій, під час конфлікту, в колективах тощо) тим, що коїться близькими один до одного людьми (родичами або членами сім`ї), які мають тісні стосунки кровні, емоційні, шлюбні, інтимні, господарські та які пов`язані між собою. Таким чином, попередження та протидія домашньому насильству, а також надання допомоги постраждалим ускладняються саме тим, що це правопорушення стосується близьких людей.

Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Для того, щоб відрізнити насильство від конфлікту, необхідно звернути увагу на те, що насильство є результатом свідомих дій людини і характеризується такими основними ознаками: умисність; спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, економічних, чи пов`язаних з вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство. Насильство - це умисні дії однієї або кількох осіб, що спричиняють шкоду іншій особі, порушують права і свободи та відбуваються в умовах значної переваги сил тих, хто скоює ці дії, що унеможливлює самозахист особи, котра страждає від цих дій. Якщо у вказаних діях відсутня хоча б одна з наведених ознак, такі дії не є насильством.

Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Під час конфлікту часто відсутні одна чи кілька вищеперераховані ознаки. Ескалація конфлікту може привести до насильства, та не обов`язково завжди приводить.

З наданих у судовому засіданні пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та їх письмових пояснень слідує, що між ними систематично виникають сварки на побутовому рівні з ведення господарства та з приводу проживання в квартирі, яка перебуває у власності доньки ОСОБА_1 .

Факт сварок і непорозумінь на побутовому ґрунті свідчить про наявність конфлікту та не підтверджує факту вчинення особою домашнього насильства та домашнє насильство передбачає домінування кривдника над постраждалою особою, що не було встановлено у судовому засіданні та ситуація, яка склалась між донькою ОСОБА_1 та матір`ю ОСОБА_2 свідчить про те, що між ними існує триваючий обопільний конфлікт побутового характеру, що виключає статус будь-якої з цих осіб як постраждалої особи, що зазнала домашнього насильства.

Такий висновок суду підтверджується наданими сторонами доказами, а саме в загальному значенні без дослідження по суті копією рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 19.09.2022 року, згідно якого у задоволенні заяви Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради про госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу відмовлено, яке зі слів ОСОБА_2 було ініційовано її донькою; копіями актів судово-медичного обстеження на підтвердження факту сварки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка відбулась 27.02.2023 року, наданими суду останніми та згідно яких як одній так і іншій завдані тілесні ушкодження; копією ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 14.10.2022 року, яку надала ОСОБА_2 ; повідомленнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про наявність складених протоколів за ст.173-2 КУпАП на кожну з них окремо. Відтак, зазначене вказує на системність обопільного триваючого конфлікту, ворожнечі між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та відсутності у даній ситуації кривдника та постраждалої особи в розумінні ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Крім того, суд зауважує, що як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення ВАВ № 818549 від 10.03.2023 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП, їй у вину ставиться вчинення домашнього насильства психологічного характеру до своєї матері.

Суть правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, зводиться до вчинення таких дій, внаслідок яких могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, об`єктивна сторона складу ст.173-2 КУпАП має обов`язкову ознаку можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому. Однак, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 при формулюванні суті правопорушення не містить зазначення про наслідки вчинених дії притягуваної, зокрема можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана ОСОБА_2 , що також позбавляє суд можливості дійти однозначного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, яке ставиться їй у вину.

Таким чином, обставини викладені у протоколі, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.173-2 КУпАП.

Також при прийнятті рішення у справі підлягає застосуванню конституційний принцип, закріплений у ст.62 Конституції України, згідно якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження факту скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)». Таким чином, суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчинення адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд також не має права самостійно вишукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином перебиратиме на себе функції обвинувача, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження підлягає закриттю на підставі п.1ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 221, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

постановив:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси А.С. Русєва

Єдиний унікальний номер справи: №522/6012/23

Номер провадження №3/522/4980/23

Головуючий суддя Русєва А.С.