Справа № 643/4509/23
Провадження № 3/643/2393/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2023 м.Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ

1. Обставини адміністративного правопорушення, визнані судом доведеними

09.05.2023 о 17-47 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Jetta», державний номерний знак НОМЕР_1 , по пр-ту Ювілейному, буд. 67-Б в м. Харкові в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1052 від 09.05.2023, складеним Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер».

2. Нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 130 КУпАП як керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

3. Позиція учасників справи

ОСОБА_1 у судові засідання 28.06.2023, 08.08.2023 не з`явився, викликався до суду належним чином шляхом направлення судової повістки.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Стець М.Л. у судовому засіданні 08.08.2023 просив закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення з підстав, викладених у письмовому клопотанні від 07.08.2023.

07.08.2023 через підсистему «Електронний суд» захисник подав до суду письмове клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Ураховуючи факт належного виклику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та участь у судовому засіданні 08.08.2023 його захисника, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Прокурор у судове засідання 08.08.2023 не з`явився, викликався до суду належним чином.

Таким чином, судом було вжито передбачених законодавством України заходів щодо повідомлення прокурора про дату і місце розгляду справи та реалізації його права приймати участь у розгляді справи в суді.

У постанові Верховного Суду від 07.11.2022 у справі № 361/1017/20 зазначено, що здійснюючи судове тлумачення норми права, суд не повинен ухвалювати рішення, які б змінювали закон або суперечили йому, не повинен переходити межі своїх повноважень й не перетворюватися на творця права (див.: ухвала ЄСПЛ від 27 квітня 2004 року щодо прийнятності заяви № 65518/01 «Салов проти України»; рішення ЄСПЛ від 29 березня 2006 року у справі «Скордіно проти Італії» (№ 1), заява № 36813/97).

Оскільки, виходячи з положень ст. 250 КУпАП, участь прокурора в даній категорії справ не є обов`язковою, у суду відсутні процесуальні механізми зобов`язувати прокурора брати участь у розгляді справи та відкладати судове засідання у зв`язку з його неявкою.

Ураховуючи наведене та обов`язок суду розглянути справу про адміністративне правопорушення протягом встановлених законодавством строків, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для розгляду справи за відсутності прокурора.

4. Застосовне законодавство

Відповідно до ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належать забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно п.п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху (ПДР) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння врегульовано ст. 266 КУпАП, а також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (Інструкція), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 (Порядок).

5. Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 127874 від 17.05.2023, згідно якого ОСОБА_1 вчинив правопорушення за вказаних вище обставин,;

- даними рапортів співробітників поліції, згідно яких ОСОБА_1 вчинив правопорушення за вказаних вище обставин;

- даними висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1052 від 09.05.2023, складеного Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер», з якого вбачається, що ОСОБА_1 під час огляду 09.05.2023 о 18-40 год. перебував у стані алкогольного сп`яніння;

- даними відеозапису, на якому зафіксовані факт зупинки вказаного вище автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та факт проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає доведеною поза розумним сумнівом вину ОСОБА_1 у вчиненні вказаного вище правопорушення та факт порушення ним вимог п. 2.9 «а» ПДР.

6. Мотиви неврахування аргументів захисника

6.1. Аргументи захисника

Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, заповнене інспектором роти № 5 батальйону № 2 УППВ в Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції Мельником Віктором Олександровичем та датоване 09.05.2023 о 18-00 год, при цьому містить посилання на протокол серії ДПР18 № 127874.

Протокол серії ДПР18 №127874 складений інспектором роти № 5 батальйону № 2 УППВ в Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції Кураксіним Сергієм Геннадійовичем та датований 17.05.2023 о 12-10 год.

Тобто вказані документи складалися різними особами, а направлення містить посилання на протокол, якого на час заповнення направлення ще не існувало.

Позиція суду

Судом встановлено, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (Направлення), яке міститься в матеріалах справи, дійсно містить посилання на протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 127874, який був складений 17.05.2023.

Суд зауважує, що форма Направлення затверджена вказаною вище Інструкцією та є додатком № 1 до неї. Типовою формою Направлення передбачено в тому числі такі графи, як «Результати огляду» та «Серія ___ № _____________ протоколу про адміністративне правопорушення, складеного поліцейським». Наведене свідчить, що у Направленні зазначаються в тому числі відомості, отримані після проходження водієм огляду на стан відповідного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, у тому числі відомості щодо результатів такого огляду та серії і номеру протоколу про адміністративне правопорушення в разі його складення.

Направлення, яке міститься в матеріалах справи, за своєю формою та змістом відповідає типовому Направленню, яке є додатком № 1 до Інструкції.

Ураховуючи наведене, Направлення складене у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Положеннями чинного законодавство не передбачено необхідність складання протоколу про адміністративне правопорушення та Направлення одним і тим же працівником поліції.

Ураховуючи наведене, складення вказаних документів різними працівниками поліції не суперечить чинному законодавству України.

З вказаних мотивів суд відхиляє аргументи захисника.

6.2. Аргументи захисника

Протокол серії ДПР18 №127874 складений 17.05.2023 о 12-10 год. за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 26.

В той же час, згідно повідомлення про запрошення до УПП в Харківській області ДПП від 09.05.2023, ОСОБА_1 запропоновано з`явитися до УПП в Харківській області ДПП за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 315А, 17.05.2023 о 12-00 год для з`ясування обставин у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про місце з`ясування обставин у справі.

Вказане підтверджується, зокрема, і рапортом інспектору роти № 5 батальйону № 2 УППВ в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Кураксіна С.Г. від 17.09.2023.

При цьому не можна вважати доказом належного повідомлення телефонну розмову, зафіксовану на відео з бодікамери № 475950, оскільки, по-перше, вона була зроблена вже під час складання вказаного протоколу, а по-друге, з наданого відео неможливо встановити особу, з якою спілкувався інспектор, на який телефонний номер він дзвонив тощо.

Відсутність належного повідомлення про місце з`ясування обставин у справі та складання протоколу призвело до неможливості реалізації ОСОБА_1 прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Крім того, наслідком вказаного є невідповідність протоколу серії ДПР18 № 127874, складеного 17.05.2023 о 12-10 год за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 26 інспектором роти № 5 батальйону № 2 УППВ в Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції Кураксіним Сергієм Геннадійовичем, вимогам ст.256 КУпАП:

- у протоколі про адміністративне правопорушення у графі «гр-ну роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП» відсутній його підпис;

- відсутні пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, або відомості про відмову від надання таких пояснень;

- відсутні відомості про вручення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, другого примірнику протоколу або про відмову в отриманні примірника, що, в свою чергу, призводить до недопустимості вказаного протоколу як доказу по справі.

Позиція суду

Насамперед суд зауважує, що виходячи з положень ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є одним з доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом зроблений не на підставі оцінки вказаного протоколу, а на підставі оцінки всієї сукупності зібраних у справі доказів, у тому числі об`єктивних даних відеозапису.

Повертаючись до аргументів захисника, суд констатує, що в матеріалах справи міститься повідомлення, підписане ОСОБА_1 , згідно якого останній викликаний на 17.05.2023 на 12:00 год. до Управління патрульної поліції за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, буд. 315А.

Протокол про адміністративне правопорушення складений 17.05.2023 об 12:10 год. за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 26.

В матеріалах справи міститься рапорт працівника поліції, згідно якого в повідомленні в якості адреси, за якою запрошується ОСОБА_1 , помилково зазначено адресу: АДРЕСА_2 . В закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 було повідомлено, що складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі позитивного висновку відбудеться за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 26.

Таким чином, в повідомленні, яке підписано ОСОБА_1 , дійсно зазначена інша адреса, ніж та, за якою складений протокол про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи питання відносно того, чи може вказана обставина бути підставою для визнання протоколу про адміністративне правопорушення недопустимим доказом та закриття провадження у справі, суд керується таким.

Положеннями КУпАП не встановлено правил оцінки доказів у справах про адміністративні правопорушення, критеріїв їх належності, допустимості тощо.

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 16.02.2021 по справі № 263/10894/2020, в ситуаціях, коли нормами КУпАП чітко не врегульовано ті чи інші питання, суди відповідно до усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії закону. У цьому випадку найбільш близьким до адміністративно-деліктної галузі права є кримінальне процесуальне законодавство.

Правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з критеріїв Енгеля (Engel and Others v. the Netherlands, рішення 8 червня 1976 року, заяви №№ 5100/71; 5101/71; 5102/71; 5354/72; 5370/72), відноситься до «кримінальних» у розумінні ЄСПЛ.

Суд враховує, що стандарт доказування у кримінальних справах є найвищим, тобто таким, що передбачає максимальні вимоги до належності та допустимості доказів.

Ураховуючи наведене, суд вважає за можливе під час вирішення даної справи враховувати загальні підходи до оцінки допустимості доказів, сформовані Верховним Судом під час розгляду кримінальних проваджень.

Як вбачається висновків щодо застосування норм права Верховного Суду, не будь-яке формальне недотримання вимог закону під час отримання доказу автоматично спричиняє визнання його недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення законодавства істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи. Не у всіх випадках порушення навіть фундаментальних прав і свобод особи під час судового провадження має прямий вплив на дотримання гарантій справедливого судового розгляду, зокрема й на допустимість доказів. У разі визнання доказів недопустимими суд має вмотивувати свої висновки про істотне порушення вимог закону, зазначивши, які саме й чиї права і свободи було порушено і в чому це виражалося (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 756/10060/17, постанови Верховного Суду від 01.12.2020 у справі № 318/292/18, від 01.11.2022

У постанові від 01.11.2022 у справі № 344/2995/15-к Верховний Суд, оцінюючи доводи сторони захисту відносно того, що з окремими доказами сторона захисту була ознайомлена лише на початку судового провадження, тобто в суді, висловив наступні висновки щодо застосування норм права. Коли сторона вимагає скасування або зміни судового рішення, посилаючись на порушення, допущене під час кримінального провадження, вона має обґрунтувати не лише наявність такого порушення, але й переконати, що воно істотно позначилося на можливостях сторони відстоювати свою позицію у справі і не було виправлено в ході кримінального провадження. Для цього сторона, крім іншого, має продемонструвати, що вона під час кримінального провадження вжила заходів у межах процесуальних можливостей, наданих їй кримінальним процесуальним законодавством, для виправлення ситуації, що склалася внаслідок стверджуваного порушення, і скористалася можливостями, наданими їй іншою стороною та/або судом. Права сторони буде порушено не стільки у випадку, якщо доказів не буде або буде не в повному обсязі відкрито на стадії завершення досудового розслідування, скільки тоді, коли суд, обізнаний із порушенням права сторони на своєчасне ознайомлення з матеріалами іншої сторони, не вжив належних заходів для виправлення ситуації. Сторона захисту повинна обґрунтувати, що в неї не було достатнього часу і можливості під час судового розгляду детально ознайомитися із цими доказами і врахувати їх при опрацюванні стратегії і тактики захисту.

Повертаючись до обставин даної справи, суд констатує, що в ході розгляду справи було задоволено клопотання ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами справи.

Згідно розписки ОСОБА_1 , яка міститься в матеріалах справи, він 22.06.2023 у повному обсязі ознайомлений з матеріалами справи. Справу судом розглянуто 08.08.2023.

Таким чином, сторона захисту мала достатньо часу, а саме півтора місяці, для опрацювання стратегії і тактики захисту в даній справі, будучи при цьому достовірно обізнаною про зміст усіх доказів, наданих працівниками поліції на доведення винуватості ОСОБА_1 , у тому числі про зміст протоколу про адміністративне правопорушення.

Сторона захисту скористалась своїм правом на захист та відстоювання правової позиції, подавши суду письмове клопотання про закриття провадження у справі, в якому надала власну оцінку зібраним у справі доказам.

Таким чином, судом в ході розгляду справи повною мірою забезпечено реалізацію прав ОСОБА_1 , передбачених ст. 268 КУпАП, у тому числі права знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, а також користуватися юридичною допомогою адвоката.

Захисником не обґрунтовано, яким чином відсутність ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення призвела до порушення права останнього на справедливий судовий розгляд та перешкоджала забезпеченню і реалізації його прав і свобод під час вказаного розгляду.

Між тим, як неодноразово зазначалось Великою Палатою Верховного Суду та Верховним Судом, не будь-яке формальне недотримання вимог закону під час отримання доказу автоматично спричиняє визнання його недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення законодавства істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи. Не у всіх випадках порушення навіть фундаментальних прав і свобод особи під час судового провадження має прямий вплив на дотримання гарантій справедливого судового розгляду, зокрема й на допустимість доказів. У разі визнання доказів недопустимими суд має вмотивувати свої висновки про істотне порушення вимог закону, зазначивши, які саме й чиї права і свободи було порушено і в чому це виражалося.

В ході розгляду справи сторона захисту реалізувала право надати пояснення по суті правопорушення та висловити правову позицію щодо доказів у справі та обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, суд ураховує, що реалізація прав, передбачених ст. 268 КУпАП, виходячи із змісту вказаної норми, відбувається саме в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Складення протоколу про адміністративне правопорушення передує розгляду справи про адміністративне правопорушення та фактично відбувається на стадії збору працівниками поліції доказів у справі та фіксації факту протиправних дій.

Як вже зазначено судом, в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення судом забезпечено реалізацію прав ОСОБА_1 , передбачених ст. 268 КУпАП.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відсутність ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не призвела до порушення його права на справедливий суд та сама по собі не може бути підставою для визнання вказаного доказу недопустимим і свідчити про таке істотне порушення процедури огляду на стан сп`яніння, яке нівелює результати вказаної процедури та може бути підставою для закриття провадження у справі.

З вказаних мотивів суд відхиляє аргументи захисника.

6.3. Аргументи захисника

Згідно п. 7 розділу 2 Інструкції, кваліфікуючою ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП України, є цифровий показник проміле в крові, який має бути не менше 0,2 проміле.

Всупереч вимогам Інструкції, у протоколі про адміністративне правопорушення та у висновку № 1052 лікаря нарколога КНП ХОР ОНД будь-який цифровий показник алкоголю в крові не вказаний, а тому стверджувати, що останній вчинив правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не має правових підстав.

Крім того, відповідно до п.22 вказаної Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Позиція суду

На СД-диску з позначкою «2», який надійшов до суду разом з протоколом про адміністративне правопорушення, міститься відеозапис, на якому зафіксована процедура проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Згідно відеозапису, ОСОБА_1 повідомив лікаря, який проходив огляд, що вжив 200-250 гр. (час запису 56:20 56:36). В подальшому ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора, за наслідками якого отриманий результат 0,96 проміле (час запису 57:00 58:15). Після проходження вказаного огляду, ОСОБА_1 також здав кров для проведення лабораторних досліджень на стан алкогольного сп`яніння (час запису 01:00:10 01:02.00).

Таким чином, висновок лікаря щодо перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння зроблений на підставі об`єктивних даних лабораторних досліджень та узгоджується з попередніми результатами, які згідно відеозапису були отримані за допомогою газоаналізатора.

Суду не надано доказів, які б ставили під сумнів компетентність та неупередженість фахівців закладу охорони здоров`я, які проводили огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, відбирали біологічний матеріал (кров) та проводили лабораторні дослідження.

З вказаних мотивів суд відхиляє аргументи захисника.

6.4. Аргументи захисника

Відповідно до Правил дорожнього руху України, водій - це особа, яка керує транспортним засобом.

Зі змісту протоколу серії ДПР18 №127874, складеного 17.05.2023 о 12-10 год. за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 26 інспектором роти № 5 батальйону № 2 УППВ в Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції Кураксіним Сергієм Геннадійовичем, вбачається перебування ТЗ Volkswagen Jetta , д.н.з. НОМЕР_1 , в статичному стані, адже не вказаний проміжок часу керування та не вказаний відрізок шляху, яким переміщувався вказаний автомобіль.

Вказана адреса є адресою проживання ОСОБА_1 , що відображено в протоколі.

Крім того, з доданих до протоколу відео з бодікамер № 472531, 476544, 475950, 472287 також вбачається статичний стан ТЗ Volkswagen Jetta , д.н.з. НОМЕР_1 .

Таким чином, достеменних відомостей про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом або був зупинений працівниками поліції під час керування, матеріали цієї справи не містять

Позиція суду

Відповідно до роз`яснень, наданих в п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 «Про судову практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває в стані сп`яніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим із того моменту, коли він почав рухатись.

У постанові Верхового Суду від 20.02.2019 у справі № 404/4467/16-а зазначено, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в простірі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Повертаючись до обставин даної справи, суд констатує, що на СД-диску з позначкою «ДПР18 127874», який надійшов до суду разом з протоколом про адміністративне правопорушення, міститься відеозапис тривалістю 51 секунда, на якому зафіксовані факт руху вказаного вище автомобіля, його зупинка та ОСОБА_1 , який після зупинки автомобіля вийшов з місця водія автомобіля.

Таким чином, дані протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту співробітника поліції, згідно яких ними був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , підтверджуються об`єктивними даними відеозапису, згідно якого ОСОБА_1 виконував функції водія автомобіля під час руху останнього, після чого був зупинений співробітниками поліції.

Виходячи з вказаних вище висновків щодо застосування норм права, сформованих Пленумом Верховного Суду України та Верховним Судом, для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває в стані сп`яніння, керувала транспортним засобом.

Ураховуючи наведене, відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення даних щодо проміжку часу, протягом якого ОСОБА_1 виконував функції водія автомобіля, та відрізку шляху, яким переміщувався вказаний автомобіль, не спростовує висновки суду щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З вказаних мотивів суд відхиляє аргументи захисника.

Посилання захисника на численну практику Європейського суду з прав людини, норми Конституції України та КУпАП суд відхиляє, оскільки приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 доведена з дотриманням стандарту доказування «поза розумним сумнівом».

7. Накладення стягнення

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.

Згідно довідки, яка міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 отримував посвідчення водія.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 536,80 грн..

Ураховуючи наведене, суд стягує з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Керуючись ст. 33-35, 40-1, 130, 251-252, 279, 283-285 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу на користь держави у розмірі одної тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 (сімнадцять тисяч гривень) (отримувач: ГУК у Харківській області 21081300, код отримувача 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, UА0020001, призначення платежу: «штраф по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху») з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 536 грн. 80 коп. (отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: «судовий збір при ухваленні судом постанови про накладення адміністративного стягнення»).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Д.А. Крівцов