Номер провадження: 33/813/1350/23
Номер справи місцевого суду: 521/4091/23
Головуючий у першій інстанції Громік Д. Д.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Вінжановської К.С., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Морозова Вадима Юрійовича, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 по адміністративному правопорушенню передбаченому ч.1 ст. 130 КУпАП у відкритому судовому засіданні на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 02.06.2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 070548 від 29.12.2022 , про те, що 29.12.2022 року, о 10 год. 30 хв. в м. Херсон, по вул. І. Богуна, 72, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Renault Sandero», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія із застосуванням приладу «Alcotest Drager 7510» прилад 0327, тест 346. Результат тесту 0,81 % (проміле), чим порушив п. 2.9а «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306.

Короткий зміст постанови суду першої інстанції

Постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536, 80 грн.

Мотивуючи таку постанову суд першої інстанції виходив з того, що досліджений судом відеозапис досить інформативний, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, є послідовним, зафіксований у хронологічній послідовності, містить відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною постановою представник особи, що притягається до адміністративної відповідальності, подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову та ухвалити нову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що скаржника дискредитовано й притягнуто до відповідальності з порушеннями вимог чинного законодавства. 3 зазначеного можливо дійти висновку, що суддя вбачаючи порушення, які допустили працівники поліції, жодним чином не враховує їх та взагалі постає у ролі сторони обвинувачення. Зазначав, що судом першої інстанції всіх істотних обставин справи № 521/4091/23 не досліджувалось. В поясненнях, які містяться в матеріалах справи взагалі не відображено повної картини, оскільки вони є типовими та повністю були надиктовані працівниками поліції, що у свою чергу призвело до неможливості відобразити у них своє власне бачення. Скаржник зазначав, що подавав декілька разів заяву про ознайомлення з матеріалами справи, однак суддя не надав можливості скористатись своїми правами та отримати копії адміністративної справи. Також під час розгляду справи в суді першої інстанції, скаржник вважав, що його позбавлено законного права на адвоката, відмовивши у заяві на захист та клопотанні про проведення судового засідання в режимі відео конференції, не врахувавши ситуацію в країні та положення про військовий стан. У матеріалах справи про адміністративне правопорушення взагалі не міститься у відеодоказі ознак алкогольного сп?яніння, які дійсно надали б можливість зробити висновок того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом перебуваючи у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані. Скаржник вважав, що відсутність хоча б одного належного доказу під час розгляду справи ставить під сумнів законність інкримінованого адміністративного правопорушення. У вчиненні адміністративного правопорушення винним себе не вважав та не володів достатніми знаннями у галузі законодавства про адміністративні правопорушення, мені необхідна була кваліфікована правова допомога під час розгляду даної справи, зокрема для складання й написання грунтовних заперечень та пояснень, надання додаткових документів, встановлення необхідних фактів та здійснення представництва безпосередно в судовому засіданні. Суд першої інстанції опирався лише на письмові показання та докази, не викликавши всіх сторін у судове засідання та позбавивши його можливості реалізувати всі свої права у повному обсязі. В протоколі про адміністративне правопорушення та в матеріалах справи зазначається, що скаржник нібито мав ознаки алкогольного сп?яніння та керував транспортним засобом. Проте, зазначене не відповідає дійсним обставинам справи. Суд першої інстанції не вбачав того, що працівники поліції не вели безперервної відео зйомки, що призвело до спаплюження фактів та не повноти картини. Вважав, що письмові пояснення осіб не можуть братися до уваги, якщо вони не надали показання в судовому засіданні під присягою. Вважав, що суд першої інстанції взяв на себе функції обвинувачення, хоча на його думку, його винність не доведена. Звертав увагу суду на те, що працівники поліції здійснювали щодо ОСОБА_1 , психологічний тиск. В протоколі та в матеріалах справи відсутні дані (модель, серія і номер) засобу відео фіксації. Скаржник також вважав, що поліцейські під час складання протоколу не роз`яснювали скаржнику його права та порядок проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння.

Також зазначав, що працівники поліції не роз?яснювали скаржнику як проводиться процедура освідування. Зазначав, що працівниками поліції не було доставлено ОСОБА_1 до медичного закладу, з метою проходження додаткового тесту на стан алкогольного сп?яніння у лікарні. Працівники поліції не відсторонювали ОСОБА_1 від керування транспортним засобом. В матеріалах справи про адміністративне правопорушення не міститься відомостей про те, чи притягувався ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за аналогічні порушення. В матеріалах справи відсутня довідка про те чи отримував скаржник посвідчення водія. Працівники поліції не вилучали в мене посвідчення водія та не надавали тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

Явка в судове засідання

Сторони повідомлені належним чином про час, дату та місце судового засідання. Представник надав суду свої пояснення підтримав свою скаргу.

Позиція апеляційного суду

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги (ч. 7 ст. 294 КУпАП).

Переглядаючи постанову суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що при розгляді даної справи, суд повно, всебічно і об`єктивно дослідив дані, що містяться в матеріалах справи, належним чином перевірив обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 070548 від 29.12.2022 , про те, що 29.12.2022 року, о 10 год. 30 хв. в м. Херсон, по вул. І. Богуна, 72, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Renault Sandero», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія із застосуванням приладу «Alcotest Drager 7510» прилад 0327, тест 346. Результат тесту 0,81 % (проміле), чим порушив п. 2.9а «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Суд апеляційної інстанції враховує, що Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі за тестом - Інструкція), визначено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан такого сп`яніння та оформлення результатів такого огляду. Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) відповідно до ст. 266 КУпАП.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції, під час якого поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, або у разі незгоди такої особи пройти вказаний огляд або у разі незгоди особи з результатами огляду огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9а «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, водієві забороняєтьсякерувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 5 розд. ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Всі вказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані, вірно застосовані, а зміст постанови відповідає ст. 283, 284 КУпАП.

П.п. 3,5 цієї Інструкції передбачено також, що поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Незважаючи на невизнання своєї вини, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 070548 від 29.12.2022 року, результатом приладу «Alcotest Drager 7510» прилад 0327, тест 346. Результат тесту 0,81 % (проміле), з яким ОСОБА_1 ознайомився, що підтверджується його особистим підписом, відеозаписом правопорушення із боді-камери працівника поліції № 471360, 476547, долученим до матеріалів адміністративної справи.

Суд апеляційної інстанції перевіривши мотиви з яких виходив суд першої інстанції, вважає їх належними, достатніми, доведеними та допустимими доказами, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП .

При цьому судом також враховується, що невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, суд оцінює критично та вважає це способом захисту від складеного відносно нього адміністративного протоколу, з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, так як її покази в цій частині повністю спростовуються дослідженими судом доказами, які не викликають сумнів у суду та підтверджують вину ОСОБА_1 .. Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених в них обставин, суд не вбачає.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції прийшов вірного висновку, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, яким встановлено, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за що передбачено адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції права на захист, а саме не задоволення клопотання про проведення відеоконференції з захисником Бикова А.В., допиту свідків заявлених останнім, не надання ознайомлення з матеріалами, суд апеляційної інстанції вважає, що дійсно судом першої інстанції допущено частковє порушення розгляду клопотання про відкладення судового засідання з метою забезпечення в режимі відеоконференції у звязку з порушеннями порядку інформування судді про наявні клопотання, однак стороною захисту не доведено своїх мотивів і це не вплинуло на винесення справедливого, збалансованого судового рішення. Зазначені доводи не спростовують вірний висновок суду першої інстанції по суті оскаржуваної постанови.

Щодо доводу апеляційної скарги, що суд першої інстанції взяв на себе функції обвинувачення є припущенням сторони захисту, адже належними доказами такі доводи необґрунтовані а тому не є слушними.

Доводи апеляційної скарги , що на ОСОБА_1 здійснювався психологічний тиск також за своєю природою є припущенням, адже є необґрунтовані належними доказами. Крім того, дій працівників поліції у встановленому законом порядку не оскаржувались, в суді апеляційної інстанції жодних клопотань / заяв за для обґрунтування вказаного доводу не заявлялось.

Стосовно доводу апеляційної скарги, що у вищевказаному проколі не зазначено модель, серію і номер засобу відеофіксації, не є слушним, так як вірних висновків по суті оскаржуваної постанови не спростовує а носить формальний характер.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що поліцейськими не роз`яснено ОСОБА_1 його права, спростовується його власноручним підписом у вищевказаному протоколі, який дає законні підстави суду вважати, що така позиція пов`язана із невизнанням ОСОБА_1 своєї вини не є слушним.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_1 не було доставлено до медичного закладу з метою проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння, спростовано відеозаписом наявним в матеріалах даної справи та результатом тесту приладу Драгер. Крім того ОСОБА_1 міг пройти альтернативне дослідження так як протокол було складено о 10.45 , однак таким правом не скористався.

Доводи наведені в судовому засідання стосовно того, що ОСОБА_1 чотири раза продував тест Драгер, які останній вважає сумнівним приладом, результату зафіксованого зазначеним приладом не спростовує, на місці зупинки жодних клопотань не заявляв, тому що такий довід необргутований належними доказами.

Інші доводи апеляційної скарги, належним чином та належними доказами необґрунтовані, до того ж вірних висновків викладених в постанові суду першої інстанції не спростовують.

Клопотання представника про долучення до матеріалів справи пояснень свідка задоволенню не підлягають так як зазаначений свідок не зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення .

Таким чином, з викладеного випливає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вважати, що працівники поліції діяли протиправно, немає підстав, оскільки їх дії не були оскаржені в установленому законом порядку, і з відео не вбачається порушення порядку складення протоколу.

Протокол складений у відповідності до вимог інструкцій, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», зауважень до нього подано не було.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують вірного вирішення ухваленого судом першої інстанції, та на наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваної постанови не впливають.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 02.06.2023 року.

Апеляційну скаргу адвоката Морозова Вадима Юрійовича залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 02.06.2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 17 серпня 2023 року.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.В. Кострицький