Справа № 308/9124/22
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
18.05.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 листопада 2022 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого,
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість гривень) 20 коп.
Згідно з постановою, 07.07.2022, о 19 год 34 хв, у м. Ужгород, вул. Лисенка, 44, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volvo» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, результат освідування 0, 94% проміле. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу «Драгер: ARCE-0267». Своїми діям ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки такий пропущено через причини, які апелянт вважає поважними. Апелянт стверджує, що справу про адміністративне правопорушення місцевий суд розглянув за відсутності ОСОБА_1 , зі змістом судового рішення він ознайомився 28.11.2022, після того, як самостійно звернувся до суду. Вказує на те, що постанова є незаконною, тому її слід скасувати. Стверджує, що алкогольних напоїв не вживав, був тверезий. Натомість працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти освідування на місці зупинки автомобіля за допомогою приладу «Драгер», мундштук до якого був розпакований. Тому, виникають сумніви у достовірності результатів огляду. На прохання ОСОБА_1 пройти освідування у закладі охорони здоров`я, поліцейські ніяк не відреагували та наполягали на тому, що прилад був справний. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що строк на апеляційне оскарження постанови суду необхідно поновити, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання 18.05.2023, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою про доставку SMS - повідомлення від 22.02.2023, однак до суду він не з`явився, хоча обізнаний з тим, що в суді розглядається подана ним апеляційна скарга. Крім того, до апеляційного суду ОСОБА_1 на подавав жодних заяв чи клопотань про відкладення судового засідання на інший день. Отже, з огляду на приписи ст.294 КУпАП, будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності ОСОБА_1 , апеляційний суд не вбачає.
Вирішуючи питання щодо необхідності поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, апеляційний суд враховує те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснювався судом першої інстанції за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який був належним чином повідомлений про дату, місце й час розгляду справи, однак, зі змісту оскаржуваної постанови та апеляційної скарги убачається, що ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Водночас, апеляційним судом береться до уваги те, що копію оскаржуваної постанови від 07 листопада 2022 року суд першої інстанції надіслав ОСОБА_1 поза межам встановленого законом триденного строку, а саме 21.11.2022, що позбавило апелянта своєчасно оскаржити судове рішення. Враховуючи вищезазначене, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне постанови суду першої інстанції, оскільки такий пропущено через поважні причини.
При оцінці доводів апеляційної скарги про незаконність судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Разом з тим, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами, як наголошується у ст. 251 КУпАП.
Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема такими.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №264278 вбачається, що 07.07.2022, о 19 год 34 хв, у м. Ужгород, вул. Лисенка, 44, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volvo» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, результат освідування 0, 94% проміле. Огляд проводився за допомогою приладу «Драгер: ARCE-0267». Своїми діям ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Підписами у протоколі ОСОБА_1 підтвердив, що з протоколом його ознайомлено, про суть вчинення адміністративного правопорушення йому відомо.
Відповідно до результатів освідування, проведеного за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 6810», ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат освідування, - 0,94 % проміле. Роздруківка тесту ОСОБА_1 також підписана (а. с. 2).
З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів убачається, що освідування водія ОСОБА_1 проводилось у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці (а. с. 3).
З рапорту поліцейського Худан В. убачається, що працівники поліції, зупинивши водія транспортного засобу марки «Volvo» державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, на що водій погодився. Результати огляду 0, 94 % проміле (а. с. 5).
Постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕАР №5581124 від 07.07.2022, підтверджується той факт, що за порушення вимог ч. 1 ст. 126 КУпАП до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) грн (а. с. 6).
З розписки ОСОБА_1 , яка міститься у матеріалах справи, убачається, що він зобов`язується залишити свій транспортний засіб марки «Volvo» державний номерний знак НОМЕР_1 на місці зупинки автомобіля (а. с. 7).
На відеозаписі, що міститься на DVD - диску відображена подія, яка мала місце 07.07.2022, яка фіксувалася на бодікамери поліцейських у хронологічній послідовності. Так, із відеозапису вбачається, що працівники поліції зупинили автомобіль марки «Volvo» державний номерний знак НОМЕР_1 , відтак при спілкуванні з водієм ОСОБА_1 працівники поліції виявили у нього очевидні ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. На пропозицію поліцейських пройти освідування на місці зупинки автомобіля водій погодився, у його присутності був розпакований мундштук, у результаті проведення огляду встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, - 0, 94 % проміле. Водночас, з відеоматеріалу убачається, що з результатом освідування ОСОБА_1 погодився, заперечень щодо вказаних показників не мав, водночас підтвердив той факт, що на момент проходження огляду він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. На відеозаписі окрім іншого чітко зафіксовано, що огляд на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер». Жодних даних про те, що ОСОБА_1 наполягав на проходженні огляду у медичному закладі у матеріалах справи немає, також відсутні будь-які відомості, які підтверджують те, що у ОСОБА_1 були сумніви щодо законності проведення процедури огляду або його результатів. Також з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений з тим, що відносно нього складатимуть протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тобто йому було відомо про вчинене правопорушення, а також роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Досліджений апеляційним судом відеозапис інформативний, позбавлений упередженості та суб`єктивного ставлення, є послідовним, містить у хронологічній послідовності необхідні відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.
Зазначені вище докази є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, та достатніми для встановлення фактичних обставин справи та належного її розгляду.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає їх безпідставними та такими, що не спростовують правильність висновків місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що поліцейська Худан В. В. була упереджена при направленні водія ОСОБА_1 на огляд з метою визначення стану алкогольного сп`яніння та складанні щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та оформленні інших матеріалів справи.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та підписання наявних у справі процесуальних документів: протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №264278, роздруківки приладу «Драгер 6810», акту медичного огляду, розписки про залишення транспортного засобу на зберігання, постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАР №5581124 на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що поліцейська ОСОБА_2 при виконанні своїх функціональних обов`язків діяла виключно у межах наданих їй повноважень.
При оцінці доводів апелянта про те, що ОСОБА_1 на момент проходження огляду був тверезий, поліцейські запропонували йому пройти освідування на місці зупинки автомобіля за допомогою приладу «Драгер», мундштук до якого був розпакований, апеляційний суд такі відхиляє, оскільки наявні у матеріалах докази свідчать про те, що твердження в цій частині є надуманими, необґрунтованими, безпідставними, вони спрямовані виключно на намагання апелянта ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення.
Дослідивши письмові докази, а також відеозапис з місця події, на якому у хронологічній послідовності зафіксовані події за участі ОСОБА_1 , зокрема: дії поліцейських при направленні водія на освідування, та під час його проведення; поведінка водія ОСОБА_1 , який особисто підтвердив, що перебуває у нетверезому стані, а також процедура проходження ним освідування за допомогою приладу «Драгер» мундштук до якого був герметично запакований і розпакований поліцейськими у присутності ОСОБА_1 , який жодних зауважень не висловлював, з результатами освідування погодився, зі змістом складених відносно нього процесуальних документів ознайомився, апеляційний суд констатує, що підстав для визнання доводів апелянта про те, що ОСОБА_1 наполягав пройти освідування у закладі охорони здоров`я, однак поліцейські ніяк не відреагували, є необґрунтованими і такими, що спростовуються належними, достовірними та беззаперечними доказами.
Дослідивши фактичні обставини справи, які послідовно, у хронологічному порядку зафіксовані на відеозаписах, суд апеляційної інстанції не вбачає жодних підстав вважати, що відносно ОСОБА_1 були вчинені провокації, тиск або інші неправомірні дії з боку працівників поліції, які б призвели до того, що ОСОБА_1 змусили пройти освідування всупереч його волі, або він під тиском підписав наявні у справі процесуальні документи.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції не дослідив наявні у справі докази, не знайшли свого підтвердженні під час апеляційного розгляду справи.
На інші доводи, які могли б слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.
З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд доходить до висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.9 «а» ПДР та, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови у зв`язку з неповнотою судового розгляду, а також порушенням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Отже, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова суду першої інстанції як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни, а подана особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 апеляційна скарга без задоволення.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що в рішенні у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 , не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 листопада 2022 року, якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Іван СТАН