ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 569/2149/23

17 березня 2023 року

м.Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Даш`ян К.Е. розглянувши матеріали, з участю секретаря судових засідань Шкіндер І.М., представника митниці Ярмолюка І., захисника ОСОБА_1 адвоката Савельєва Я.Д. про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керівник ТОВ «ЛАРМА», зареєстрованої в АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 472 Митного кодексу України, суддя

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про порушення митних правил № 0175/20400/22 від 20.12.2022, вбачається, що 12 грудня 2022 року з метою здійснення митного оформлення та випуску у вільний обіг товару «ліхтарі ручні, ліхтарі на лоб, ліхтарі із сонячною панеллю, рукавички робочі, тертки для п`яток з пластиковою ручкою, газові плитки, газові балони з пальником, зарядні пристрої, адаптери, радіоприймачі, USB-кабелі, щітки для чищення, сонячні панелі» одержувачем та декларантом якого виступало ТОВ «ЛАРМА» в особі керівника ОСОБА_1 на митний пост «Сарни» Рівненської митниці було подано в електронному вигляді митну декларацію типу IM40ДЕ № 22UA42U4.

ОСОБА_1 у вказаній митній декларації заявлені наступні відомості про товари:

товар № 1 «Ліхтарі електричні портативні, які діють за допомогою власного джерела живлення в комплекті с батарейками та зарядками: HEAD LAMP/Ліхтарі на лоб арт. B-PLUS T107-T6, арт. PLUS WT01, арт. B-PLUS 658-T6, арт. B-PLUS T105-T6, арт. B-PLUS 535, арт. W679, арт. W691-2, арт. WH-1707 всього 13 460 шт.; FLASHLIGHT/Ліхтарі ручні торговельна марка B-PLUS: арт. B-PLUS T6-736, арт. B-PLUS A79, арт. B-PLUS P507-P50, арт. B-PLUS, арт. B-PLUS XH-P50 BX-P12, арт. B-PLUS-P01-P50, арт. B-PLUS-535, арт. B-PLUS-110, арт. B-PLUS-T6-518, арт. B-PLUS K37-P50, арт. B-PLUS K68, арт. B-PLUS-612, арт. B-PLUS-110, арт. B-PLUS BX-P20, арт. B-PLUS T6-1810, арт. B-PLUS 616-T6, FLASHLIGHT/Ліхтарі ручні торговельна марка WJ: арт. B-PLUS X71-P50; FLASHLIGHT/Ліхтарі ручні - торговельна марка MS WUXINGHU: арт. B-PLUS X71; FLASHLIGHT/Ліхтарі ручні без торговельної марки: арт. ZJ-8859, арт. ZJ-8859-B, арт. ZJ-8899, арт. ZJ-859-A, арт. ZJ-859-C всього 19 988 шт.; SOLAR LIGHTING SYSTEM/Ліхтарі із сонячною панеллю з трьома лампами в комплекті торговельна марка GDPLUS: арт. GD-P30, арт. GD-8017COB всього 240 шт. Запаковано у 753 короби, Виробник: YIWU HUAAO IMPORT & EXPORT CO. LTD, торговельної марки: B-PLUS, WJ, MS, WUXINGHU, GD PLUS та без торговельної марки. Країна виробництва CN»;

товар № 2 «Рукавички трикотажні вкриті пластмасами: GLOVES/Руковички. Всього 960 пар. Запаковано у 2 пакунки. Виробник YIWU HUAAO IMPORT & EXPORT CO. LTD, торговельна марка відсутня. Країна виробництва CN»;

товар № 3 «Вироби абразивні для педикюру на полімерній основі: GRATER FOR HEELS/Тертки для п`яток з пластиковою ручкою 9000 шт. Запаковано у 30 коробів. Виробник: YIWU HUAAO IMPORT & EXPORT CO. LTD, торговельна марка: HEALTH. Країна виробництва CN»;

товар № 4 «Прилади для приготування та підігрівання їжі, без духовки, портативні: GAS STOVES/Газові плитки торговельна марка YANCHUAN: арт. YC-301 200 шт., GAS STOVES/Газові плитки в кейсі, арт. KS001 450 шт., GAS CYLINDER/Балони з пальником 304 шт. Запаковано у 163 короби. Виробник: YIWU HUAAO IMPORT & EXPORT CO. LTD, торговельна марка YANCHUAN та без торговельної марки. Країна виробництва CN»;

товар № 5 «Пристрої для підзарядки аккумуляторів: CHARGER/Зарядні пристрої арт. HD-8991A та без маркування всього 5600 шт., ADAPTER/Адаптери арт. A501, арт. Keke-OC-07, арт. Keke-F002, арт. Keke-OC-03, арт. Keke-Q002 всього 1200 шт. Запаковано у 21 короб. Виробник: YIWU HUAAO IMPORT & EXPORT CO. LTD, торговельна марка відсутня. Країна виробництва CN»;

товар № 6 «Радіо пристрої, колонки, радіоприймачі об`єднані зі звуковідтворювальною апаратурою з радіо або з функцією радіо, здатні функціонувати без зовнішнього джерела живлення; MULTIMEDIA DIGITAL PLAYER/Радіоприймач 100 шт. Запаковано у 1 короб. Виробник: YIWU HUAAO IMPORT & EXPORT CO. LTD, торговельна марка: PERYOM. Країна виробництва CN»;

товар № 7 «Провідники електричні на напругу не більше 80В, оснащені пристосуваннями для з`єднання: USB CABLE/USB-кабелі арт. TRANSFORMERS DATA CABLE A937, арт. MAGNETIC DATA CABLE XS-025 всього 5600 шт. Запаковано у 8 коробів. Виробник: YIWU HUAAO IMPORT & EXPORT CO. LTD, торговельна марка: X-CABLE. Країна виробництва CN»;

товар № 8 «Вироби для прибирання у домашньому господарстві, не з рослинних матеріалів: BRUSH/Щітки для чищення 13 080 шт. Запаковано у 55 коробів. Виробник: YIWU HUAAO IMPORT & EXPORT CO. LTD, торговельні марки: FOREVER BRUSH, CLEANING COLLECTION та без торговельної марки. Країна виробництва CN»;

товар № 9 «SOLAR PANEL/Сонячні панелі арт. GD-100 900 шт. Запаковано у 30 коробів. Виробник: YIWU HUAAO IMPORT & EXPORT CO. LTD, торговельна марка: GDSUPER, Країна виробництва CN».

Разом із митною декларацією ОСОБА_1 були надані: інвойс № BL8251 від 18.10.2022 р., інвойс № BL8251/2 від 18.12.2022 р., пакувальний лист № BL8251/2 від 18.12.2022 р. виписані «BIZ-WORLD.CZ.SPOL.S.R.O.» (Blanicka 590/3, Vinohrady, 120 00 Praha 2, Czech Republic); товаро-транспортну накладну № б/н від 30.11.2022 р., зовнішньоекономічний контракт № LB-1811 від 18.10.2022 р. з додатковими угодами, укладений між ТОВ «ЛАРМА» (Україна, 02088, м. Київ, Дарницький р-н., вул. Дяченка Івана, буд. 12, кв. (офіс) 11) та «BIZ-WORLD.CZ.SPOL.S.R.O.» (Czech Republic), заява про надання дозволу на проведення фізичного огляду товарів та інших предметів № 1/1 від 05.12.2022 р., акт проведення фізичного огляду товарів та інших предметів, тощо.

За митною декларацією № 22UA42U4 від 12.12.2022 р. було проведено повний митний огляд, форма контролю «203-1 Проведення повного митного огляду з розкриттям до 100 відсотків пакувальних місць та поглибленим обстеженням транспортного засобу, з метою перевірки відповідності кількості та опису товарів і транспортних засобів даним, зазначеним у митній декларації» і фотографування, форма контролю «911-1 забезпечення ідентифікації товарів та/або транспортних засобів шляхом здійснення цифрової фотозйомки». В результаті проведеного митного огляду виявлено товари, інформація про які не заявлена за встановленою формою у вищезазначеній митній декларації, зокрема: ліхтарі ручні із сонячною панеллю GD-P30 16 шт., GD-8017COB -16 шт.», «ліхтарі ручні W51 240 шт.», «ліхтар маячок 286 240 шт.», «ліхтар брелок Kexchain 40 шт.», «зарядні пристрої HD-8804 1200 шт.».

Отже, на думку митниці декларант ОСОБА_1 у митній декларації № 22UA42U4 від 12.12.2022 р. не заявила за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, кількість тощо) про виявлені під час огляду товари.

Як вказано митницею в протоколі про порушення митних правил № 0175/20400/22 від 20.12.2022 р., дії ОСОБА_1 мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 472 МК України.

Митним органом зазначений вище товар було вилучено та на підставі постанови про призначення експертизи від 28.12.2022 р. було проведено товарознавчу експертизу та складено висновок, № -0017 від 12.01.2023 р., відповідно до якого загальна вартість безпосередніх предметів правопорушення на думку митниці складає 316 512,00 грн.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Савельєв Я.Д. вину не визнав та надав до суду заперечення по суті складеного протоколу, відповідно до яких просив провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в ОСОБА_1 діях складу адміністративного правопорушення.

Представник митниці у судовому засіданні вважав, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, винна у вчиненні адміністративного правопорушення, її вина підтверджується зібраними у справі доказами, і тому необхідно притягнути її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.472 МК України та застосувати до неї стягнення відповідно до санкції вказаної статті.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, вислухавши думку учасників процесу, суд не знаходить достатніх підстав для визнання особи винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 472 МК України, за кваліфікуючими ознаками: недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Юридичний склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами адміністративного права сукупність ознак, при наявності яких те чи інше протиправне діяння можна кваліфікувати як правопорушення.

До цих ознак належать:

Об`єкт адміністративного правопорушення - це суспільні відносини, врегульовані нормами адміністративного права, яким завдано шкоди адміністративним правопорушенням. Іншими словами, це те, на що спрямовано адміністративне правопорушення.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення - це зовнішні ознаки та обставини які характеризують адміністративне правопорушення.

Суб`єкт адміністративного правопорушення - це особа, яка вчинила адміністративне правопорушення.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення - внутрішнє (психічне) ставлення суб`єкта правопорушення до скоєного діяння і його шкідливих наслідків.

Отже, підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення.

Тобто при складанні протоколу про порушення митних правил враховуються ознаки складу правопорушення, які мають узгоджуватись з диспозицією статті, до відповідальності за якою притягується особа. В іншому випадку відсутність однієї із ознак складу правопорушення виключає можливість притягнення особи до відповідальності.

В ситуації, що склалися відсутні суб`єктивна та об`єктивна сторони правопорушення, передбаченого статтею 472 Митного кодексу України.

Суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення становить пов`язаний з його вчиненням психічний стан особи. До ознак, властивих суб`єктивній стороні, належать вина, мотив і мета вчинення правопорушення.

Вина - це психічне ставлення особи до вчиненого нею суспільно шкідливого діяння та його наслідків, яке виявляється у формі умислу або необережності.

Відповідно до роз`яснень, наведених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 року №8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» порушення митних правил, відповідальність за яке встановлена ст. 472 МК України, може бути вчинене лише умисно.

Згідно зі статтею 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Об`єктивною стороною порушень митних правил є зовнішній прояв суспільно-небезпечного посягання на об`єкт, що перебуває під охороною адміністративно-правових санкцій.

Об`єктивну сторону характеризують ознаки, які визначають акт зовнішньої поведінки правопорушника. До них належать діяння (дія чи бездіяльність), їх шкідливі наслідки, причинний зв`язок між діяннями й наслідками, місце, час, обстановка, спосіб, знаряддя та засоби вчинення порушень митних правил.

Дія це активне невиконання правової норми у вигляді обов`язку чи законної вимоги, правила, норми тощо.

Бездіяльність це пасивна поведінка, що виражається в нездійсненні особою тих дій, які вона повинна була і могла здійснити в силу покладених на неї обов`язків.

Статтею 472 Митного кодексу України передбачено відповідальність настає у разі: недекларування товарів (крім тих, що переміщуються через митний кордон України громадянами), транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

З об`єктивної сторони правопорушення, передбачене статтею 472 Митного кодексу України, може бути вчинено у такі способи недекларування: незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення.

Як встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_1 , як директором компанії-покупця ТОВ «ЛАРМА» задекларований товар, який був замовлений в продавця - компанії-нерезидента України BIZ-WORLD.CZ.SPOL.S.R.O. Зазначений товар декларувався на підставі товаросупровідних документів, які складалися та надсилалися компанією-продавцем, у відповідності до нижченаведеного.

18 жовтня 2022 року між компанією BIZ-WORLD.CZ.SPOL.S.R.O. (Продавцем) та ТОВ «ЛАРМА» (Покупцем) був укладений Контракт № LB-1811 (далі по тексту також «Контракт»).

Відповідно до п. 1.1. Контракту Продавець зобов`язується поставити Покупцеві, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товар, згідно з умовами даного Договору. Найменування, комплектність, кількість, загальна ціна та ціна за одиницю Товару визначається у Інвойсах, які є невід`ємною частиною даного Договору і які повинні бути направлені від Продавця Покупцю (п. 1.3. Контракту).

На виконання умов Контракту компанією-продавцем був виставлений інвойс № BL8251 від 18.10.2022, в якому зазначена ціна товару та умови поставки.

08 грудня 2022 року керівником BIZ-WORLD.CZ.SPOL.S.R.O. ОСОБА_2 було повідомлено ТОВ «ЛАРМА» про те, що компанія-продавець в інвойсі № BL8251 від 18.10.2022 р. допустила помилку та просить вважати правильним інвойс № BL8251/2 від 08.12.2022 р. (лист Компанії-продавця та інвойс були подані під час митного оформлення).

На підставі інвойсу № BL8251/2 компанією-продавцем також був наданий пакувальний лист, в якому зазначені відомості, що ідентифікують товар.

Отже, товар був задекларований ОСОБА_1 на підставі товаросупровідних документів, наданих компанією-продавцем - BIZ-WORLD.CZ.SPOL.S.R.O., як того передбачає ст. ст. 257 та 335 МК України.

Статтею 257 МК України, визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ст. 335 Митного кодексу України під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або перевізник залежно від виду транспорту, яким здійснюється перевезення товарів, надають митному органу в паперовій або електронній формі такі документи та відомості:

а) документи на транспортний засіб, зокрема ті, що містять відомості про його державну реєстрацію (національну належність);

б) транспортні (перевізні) документи (міжнародні товаротранспортні накладні);

в) визначений актами Всесвітнього поштового союзу документ, що супроводжує міжнародні поштові відправлення (за їх наявності);

г) комерційні документи (за наявності) на товари, що перевозяться, які містять відомості, зокрема, про найменування та адресу перевізника, найменування країни відправлення та країни призначення товарів, найменування та адреси відправника (або продавця) та отримувача товарів;

ґ) відомості про кількість вантажних місць та вид упаковки;

д) найменування товарів;

е) вага брутто товарів (у кілограмах) або об`єм товарів (у метрах кубічних), крім великогабаритних вантажів;

Митний орган стверджує, що декларант ОСОБА_1 перед подачею митної декларації, скористувавшись правом, передбаченим ч. 2 ст. 266 МК України, під час проведення фізичного огляду товару не зафіксувала точних та достовірних відомостей про цей товар.

Щодо даних тверджень слід зазначити наступне, що фізичний огляд товару представником декларанта був здійснений з метою візуального встановлення наявності саме замовленого товару, який перерахований в інвойсі, тобто поштучний перерахунок товару представником Покупця не здійснювався, адже товар візуально товар відповідав замовленому, при цьому погодні умови могли пошкодити товар адже йшов сніг, тому максимально швидко було перевірено вміст коробок, щоб не завдати шкоди товару, а відповідно і збитків Підприємству-покупцю. При цьому, що саме пакування вже було пошкоджене, так як картонні коробки почали псуватися, що видно на фото, які були здійснені під час огляду (копії фото додаються).

Отже, з урахуванням наведеного, ОСОБА_1 не мала на меті порушувати митні правила, не мала та не могла мати умислу на вчинення правопорушення, що передбачене ст. 472 МК України, також не вчиняла жодних дій, направлених на порушення митних правил, а лише здійснила декларування товару, як того передбачає ст. ст. 257 та 335 Митного кодексу України, на підставі інформації, яка була зазначена в товаросупровідних документах, які супроводжували товар та були надані продавцем товару - BIZ-WORLD.CZ.SPOL.S.R.O.

Окрім того, Верховним судом зафіксовано, що не можна розглядати як порушення митних правил дії особи, яка, переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України (п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду від 03.06.2005 року №8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил»).

Після ознайомлення адвокатом з матеріалами справи № 569/2149/23, директором ТОВ «ЛАРМА» ОСОБА_1 01 березня 2023 року спрямовано на електронну адресу компанії-відправника товарів BIZ-WORLD. CZ, SPOL.S.R.O. лист, з проханням повідомити, за яких обставин на адресу замовника товарів ТОВ «ЛАРМА» надійшли зайві товари, а саме: ліхтарі ручні із сонячною панеллю GD-P30 16 шт.; ліхтарі ручні із сонячною панеллю GD-8017CB 16 шт.; ліхтарі ручні W51 240 шт.; ліхтарі маячки 286 240 шт.; ліхтарі брелки Kexchain 40 шт.; зарядні пристрої 1200 шт., які не були предметом замовлення та не були перераховані в інвойсі № BL8251/2 від 08.12.2022 р., який був виставлений Продавцем товарів.

Зокрема, судовою практикою також підтверджено, що при розгляді справ про порушення митних правил суди не вбачають склад правопорушення в діях декларанта, якщо надісланий товар відрізняється від товару зазначеного у товаросупровідних документах і такі обставини сталися в результаті помилки відправника (продавця, експортера). Зокрема:

У Постанові від 17 серпня 2022 року по справі № 334/1345/22 (Провадження № 3/334/1072/22) Ленінський районний суд м. Запоріжжя зазначив: «…Тобто, жодних протиправних умисних дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України ОСОБА_3 не вчиняла.

ОСОБА_3 не знала та не могла знати про те, що компанією «Eupo-Rijn international BV» товар на адресу ТОВ «МЕТАЛСПЛАВ» буде направлено Бразильського походження. З листів компанії «Euro-Rijn International BV» (від 29.11.2021 та від 10.01.2022) вбачається, що на складі перебували товари, які належать компанія «MBR METALS OU» різних країн походження. Відвантаження товару «Ferro Chrome, марки ФХ010» походження з Бразилії замість відвантаження такого ж товару походження з Індії могло статися внаслідок помилки…»

У Постанові від 01.06.2022 року по справі № 308/9114/21 (Провадження № 3/308/5394/21) Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області зазначно:

«…Згідно листа від 23.08.2021 року, отриманої від компанії нерезидента Empollium Trade LTD, на виконання умов контракту № 8/2021-02-18, укладеного між Empollium Trade LTD та ТОВ «ФЛАЙЗІС ТРЕЙДІНГ», при відпуску вантажу згідно Інвойс №19/8/2021-02- 18 від 09.06.2021 здійснено помилкове завантаження 6-ти дзеркал торгової марки CATELLAN IT ALIA, які у свою чергу були розміщені замість 6 скляних дзеркал без рам для приміщення.

Сталося це через помилки менеджерів при завантажені транспортного засобу MI752FE/ НОМЕР_1 , та дана помилка була виявлена вже після фактичного відправлення вантажу згідно Інвойсу за №19/8/2021-02-18 від 09.06.2021 року.

Тобто, на момент заповнення митної декларації і подання її митному органу гр. ОСОБА_3 не було відомо про часткову невідповідність товарів, що були поставлені компанією відправником.

По-перше: декларування товару здійснювалося на підставі товаросупровідних документів, відповідно були виконані дії, згідно вимог Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Мінфіну України від 30.05.2012 року №651, під час внесення відомостей до МД, щодо найменування та кількісних характеристик товарів. ОСОБА_1 було заповнено митну декларацію на підставі представлених компанією постачальником - BIZ-WORLD.CZ.SPOL.S.R.O. товаросупровідних документів.

По-друге: товаросупровідні документи не містили розбіжностей між собою, виправлень, які б давали ОСОБА_1 підстави для сумніву у достовірності та відповідності даних, вказаних у цих документах, тому не було підстав для точного перерахунку кожної позиції товару, а скориставшись своїм правом передбаченим ч. 2 ст. 266 МК України представник ТОВ «ЛАРМА» візуального оглянув товар, який був запакований в короби і останній відповідав, тому товару який замовлявся та який був зазначений в інвойсі.

Відповідно до ч. 2ст. 266 МК України перед подачею митної декларації декларант має право з дозволу митного органу здійснювати фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах, брати проби та зразки товарів.

Судовою практикою встановлено, що «Зазначена норма закону є дискреційною (необов`язковою) і означає, що декларант за певних умов вправі, але не зобов`язаний здійснювати фізичний огляд товару. Таким чином на гр. ОСОБА_3 не покладено обов`язку здійснювати фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах. Отже, за відсутності такого обов`язку нездійснення фізичного огляду товару не може бути поставлено у вину останньому. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що гр. ОСОБА_1 при оформленні та поданні вказаної митної декларації не мав на меті заявити недостовірні відомості про товар… На підставі наведеного, суд приходить до висновку про відсутність в діях гр. ОСОБА_1 вини як у формі умислу (оскільки при декларуванні товару він не передбачав настання шкідливих наслідків свого діяння, не бажав їх та не допускав настання цих наслідків), так і в формі необережності (оскільки він не передбачав можливості настання шкідливих наслідків свого діяння і не міг їх передбачити)… Таким чином, за відсутності ознак суб`єктивної та об`єктивної сторони правопорушення в діях гр. ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України (Постанова Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.06.2022 року по справі № 308/9114/21 (Провадження № 3/308/5394/21)

Зазначене повністю виключає умисел декларанта щодо порушення митних правил.

З урахуванням наведеного та враховуючи норми чинного законодавства України - відсутність хоча б однієї з перерахованих ознак складу адміністративного правопорушення, виключає склад правопорушення, а отже, й притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 472 Митного кодексу України, відповідно справа має бути закрита за відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Проведення митним органом огляду товару, було здійснено безпідставно, що вказує на порушення норм чинного законодавства України.

В протоколі про порушення митних правил № 0175/20400/22 на сторінці № 3 зазначено: «За митною декларацією № 22UA42U4 від 12.12.2022 р.) було проведено повний митний огляд з розкриттям до 100 відсотків пакувальних місць та поглибленим обстеженням транспортного засобу… виявлено товари, інформація про які не заявлена за встановленою формою у вищезазначеній митній декларації, зокрема: ліхтарі ручні із сонячною панеллю GD-P30 16 шт., GD-8017COB -16 шт.», «ліхтарі ручні W51 240 шт.», «ліхтар маячок 286 240 шт.», «ліхтар брелок Kexchain 40 шт.», «зарядні пристрої HD-8804 1200 шт.».

Митний огляд, відповідно до ст. 336 МК України є однією із форм митного контролю і проводиться виключно за наявності підстав визначених ст.338 МКУ та Вичерпним переліком підстав, за наявності яких може проводитись огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення органами доходів і зборів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2012 р. № 467, до яких відносяться:

1.Відсутність або непідтвердження відомостей про здійснення в повному обсязі митних формальностей щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

2. Переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України та/або межі зони митного контролю поза робочим часом, установленим для органу доходів і зборів.

3. Переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення в межах контрольованого прикордонного району, прикордонної смуги поза місцем розташування органу доходів і зборів або поза зонами митного контролю.

4. Переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення маршрутом або у спосіб, що є нехарактерним для переміщення такого виду товару, транспортного засобу.

5. Переміщення товарів за маршрутом або у спосіб, що є типовим для переміщення предметів контрабанди або товарів, які є безпосередніми предметами порушення митних правил.

6. Переміщення громадянами товарів в обсязі, що не є обґрунтованим у разі переміщення особистих речей.

7. Наявність ознак облаштування товарів, транспортних засобів комерційного призначення спеціально виготовленими сховищами (тайниками) або використання інших засобів чи способів, що утруднюють виявлення товарів.

8. Наявність ознак надання одним товарам вигляду інших.

9. Припущення за результатами використання технічних засобів митного контролю про те, що переміщувані через митний кордон України товари заборонені або обмежені до такого переміщення згідно із законодавством.

10. Виявлення в результаті використання технічних засобів митного контролю місць у товарах, транспортних засобах комерційного призначення, які можуть використовуватися для приховування товарів від митного контролю.

11. Невідповідність даних, отриманих під час використання технічних засобів митного контролю, даним, що містяться у товаросупровідних та інших документах (відомостях), які подаються для митного контролю.

12. Подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або виявлення у поданих документах недостовірних даних.

13. Переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення з незаконним звільненням від митного контролю внаслідок використання службового становища посадовими особами органу доходів і зборів.

14. Одержання в установлених законодавством випадках від правоохоронних органів письмових доручень за формою згідно з додатком у рамках кримінального провадження.

Частинами 5-10 ст. 338 МК України передбачено, що :

крім випадків, зазначених у частинах другій - четвертій цієї статті, огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення може проводитися за наявності достатніх підстав вважати, що переміщення цих товарів, транспортних засобів через митний кордон України здійснюється поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю, у тому числі в разі отримання відповідної офіційної інформації від правоохоронних органів. Вичерпний перелік відповідних підстав визначається Кабінетом Міністрів України. З метою проведення огляду (переогляду) товарів посадові особи митних органів самостійно вживають заходів, передбачених цим Кодексом, на всій митній території України, включаючи зупинення транспортних засобів для проведення їх огляду (переогляду), в межах контрольованого прикордонного району та прикордонної смуги. Такий огляд (переогляд) проводиться за рахунок органу, з ініціативи або на підставі інформації якого прийнято рішення про його проведення. Якщо в результаті проведення огляду (переогляду) виявлено факт незаконного переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, витрати, пов`язані з проведенням огляду (переогляду), відшкодовуються власником зазначених товарів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою.

Огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється у присутності особи, яка переміщує ці товари, транспортні засоби через митний кордон України чи зберігає товари під митним контролем, а у разі її відсутності - за умови залучення не менше ніж двох понятих. Як поняті запрошуються особи, не заінтересовані у результатах огляду (переогляду). Працівники митних органів не можуть бути понятими.

Порядок проведення огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

За результатами митного огляду (переогляду) складається акт огляду (переогляду) у двох примірниках, в якому зазначаються відомості про:

1) посадових осіб митного органу, які здійснювали огляд (переогляд), та осіб, які були присутні під час його проведення;

2) підстави проведення огляду (переогляду) за відсутності особи, яка переміщує товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України чи зберігає товари під митним контролем;

3) обсяг здійснення огляду (переогляду) та результати його проведення;

4) інші відомості, що стосуються товарів, транспортних засобів комерційного призначення, огляд (переогляд) яких проводився.

Акт огляду (переогляду) засвідчується відбитком особистої номерної печатки посадової особи митного органу, яка проводила огляд (переогляд).

Один примірник акта передається (надсилається) особі, яка переміщує товари через митний кордон України чи зберігає товари під митним контролем.

Відповідно до п 4.1 розділу 4 Порядку проведення огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2012 № 1316 огляд проводиться відповідно до вимог частини п`ятої статті 338 Митного кодексу України за наявності достатніх підстав вважати, що переміщення цих товарів, транспортних засобів через митний кордон України здійснюється поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю, та згідно з вичерпним переліком підстав для проведення огляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2012 року № 467 „Про затвердження вичерпного переліку підстав, за наявності яких може проводитися огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення митними органами України.

Пунктом 1.5 розділу 1 вказаного Порядку визначено, що огляд товарів посадовою особою митного органу може бути розпочатий тільки у разі, якщо:

- огляд товарів у встановленому обсязі може бути проведений безпосередньо у вантажному відділенні транспортного засобу;

- проведення необхідних вантажних операцій з товарами може бути забезпечене власником товарів або уповноваженою особою безпосередньо під час огляду;

- проведення огляду не спричинить втрати товарів або зміни їх стану.

З аналізу ст. 338 МКУ та Порядку проведення огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, вбачається, що підставою для проведення огляду є рішення митного органу, прийняте в установленій формі та виключно у разі існування обставин, передбачених ст. 338 МКУ та Вичерпним переліком підстав, за наявності яких може проводитись огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення органами доходів і зборів України.

В Протоколі про порушення митних правил не зазначено підставу для проведення огляду товарів, що декларувалися директором ТОВ «ЛАРМА», при цьому в графі 4 Акту зазначено підставу для огляду: «Спрацювання ризиків 203-1, 902-1, 911-1*».

Проте такої підстави для проведення митного огляду не передбачено ні ст. 338 МКУ, ні будь-яким іншим нормативно-правовим актом, який регулює порядок проведення митних формальностей.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В даному випадку митний огляд проведено із порушенням вимог МКУ та Порядку 1316, а тому відомості, які отримані в результаті митного огляду, проведеного із порушенням вимог митного законодавства не можуть бути визнані як належні та допустимі докази, а відтак Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № 22UA42U4 від 16.12.2022 не може бути врахований як доказ винуватості ОСОБА_3 .

Окрім того, така правова позиція, що безпідставне проведення огляду є незаконним, а відповідно Акт такого огляду не є доказом по справі, бо отриманий з порушенням норм чинного законодавства, є підтверджена судовою практикою, а саме в Постанові Херсонського апеляційного суду по справі №766/10452/20 від 25 січня 2021 року, чітко зазначено: «…Суд першої інстанції дійшов висновку, що митний орган, здійснюючи митний огляд товару, що був задекларований, вчинив дії, які суперечать приписам митного законодавства, оскільки огляд було проведено з підстави неподання документів засобами ІСПС відповідно до вимог ПКМУ від 21.05.2012 року № 451, тобто з підстави, яка не передбачена ні ст. 338 МКУ ні Вичерпним переліком підстав, за наявності яких може проводитись огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення органами доходів і зборів України, ні іншими нормативно-правовими актами, що регулюють порядок виконання митних формальностей на морському та річковому транспорті та питання пропуску через державний кордон водних транспортних засобів пееревізників і товарів, що переміщуються ними.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду: «…суд вірно встановив, що митний огляд проведено із порушенням вимог МКУ, а тому відомості, які отримані в результаті митного огляду, проведеного із порушенням вимог митного законодавства не можуть бути визнані як належні та допустимі, а відтак протокол огляду від 10.02.2020 року в якому зафіксовано результати митного огляду не може бути врахований як доказ винуватості ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, ретельно перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд за результатами безпосереднього дослідження наданих учасниками справи доказів, приходить до висновку, що докази, отримані в результаті митного огляду, який проведено без дотримання митних правил та з підстав, які не передбачені ст. 338 МКУ і Вичерпним переліком підстав, за наявності яких може проводитися огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення митними органами України не можуть бути взяті до уваги як докази, що поза розумним сумнівом доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МКУ…».

Виходячи з положень пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України, 529 МК України, 294 КУпАП, 424 КПК України рішення постановлені у справах про порушення митних правил не можуть бути предметом перевірки в порядку касаційної процедури.

Таке застосування норм чинного законодавства України кореспондується з позицією Верховного суду України в ухвалі від 26 квітня 2021 року по справі № 761/20663/20 (провадження № 51-2052ска21) (https://reyestr.court.gov.ua/Review/96572275 ).

Отже, враховуючи той факт, що зазначені справи не переглядаються Верховним судом, так як відсутнє право на оскарження в касаційному порядку, останньою інстанцією на рівні національного законодавства, яка приймає рішення в даних справах є Апеляційний суд, тому просимо також завернути увагу на позиції апеляційних судів щодо розгляду аналогічних справ про порушення митних правил за ст. 472 МК України.

Відповідно до ст. 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 Митного кодексу України митне оформлення завершується в найкоротший можливий строк, але не більше ніж чотири робочих години з моменту пред`явлення митному органу товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред`явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 256 Митного кодексу України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 491 Митного кодексу України однією із підстав про порушення митних правил є безпосереднє виявлення посадовими особами митного органу порушення митних правил.

Відповідно до ч. 1 ст. 494 Митного кодексу України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа митного органу, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до ст. 488 Митного кодексу України провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

В Протоколі про порушення митних правил зазначено, що митна декларація з метою оформлення товару була подана 12.12.2022 року - що відповідає дійсності.

13.12.2022 року був розпочатий митний огляд товару, а закінчений 16.12.2022 року, про що винесений відповідний Акт.

При цьому після складення Акту огляду Рівненською митницею не приймалося жодного рішення 4 дні, а протокол про порушення митних правил був складений лише 20 грудня 2022 року, однак виходячи з аналізу адміністративного матеріалу про порушення митних правил митниця вбачала порушення митних правил на п. 1 ч. 1 ст. 491 МК України, так як при здійсненні огляду товару та складенні відповідного Акту встановила наявність незадекларованої частини товару. За таких обставин Протокол мав бути складений у відповідності до ст. 494 Митного кодексу України в найкоротший термін, однак в порушення цієї статті протокол не складався більше чотирьох днів після здійснення огляду товару, що вказує на те, що митниця шукала штучні підстави для складання Протоколу.

Експертний висновок № -0017 від 12 січня 2023 р. є неналежним та недопустимим доказом по даній справі адже не стосується предмета доказування.

В матеріалах справи міститься висновок № -0017 від 12 січня 2023 р. складений та підписаний експертом ОСОБА_4 , зроблений на підставі постанови про призначення експертизи від 28.12.2022 р., яким встановлено, що загальна вартість предметів правопорушення складає 316 512, 00 грн.

Експертом у висновку визначилась вартість товару, при цьому не фактурна чи закупівельна, а ринкова, що є неправомірним. Зокрема Висновок не є доказом по справі у зв`язку з наступним.

У вказаному Висновку зазначено, що для визначення вартості товару використано порівняльний підхід, який передбачає аналіз цін продажу та пропонування подібних товарів з відповідним коригуванням відмінностей між об`єктами порівняння та досліджуваними об`єктами. При визначенні вартості об`єкта експертизи враховано наявне маркування, а також цінову інформацію щодо пропозицій продажу ідентичних товарів, наявну в мережі Інтернет.

Разом з тим, до такого висновку не додано будь-яких матеріалів, які б підтверджували наявність об`єктів порівняння та цін на них, а також не наведено конкретних методів порівняння і врахування коригування відмінностей між такими і досліджуваним товаром.

Дослідження експертів відбувалося без відповідності до вимог, передбачених Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 року № 53/5 (надалі - Інструкція № 53/5).

Інструкцією № 53/5 передбачено, що основним завданням товарознавчої експертизи є: визначення вартості товарної продукції; визначення належності товарів до класифікаційних категорій, які прийняті у виробничо-торговельній сфері; визначення характеристик об`єктів дослідження відповідно до вимог Українського класифікатора товарів зовнішньої економічної діяльності; визначення змін показників якості товарної продукції; установлення способу виробництва товарної продукції: промисловий чи саморобний, підприємства -виробника, країни-виробника; визначення відповідності упакування і транспортування, умов і термінів зберігання товарної продукції до вимог чинних правил.

Згідно вказаної Інструкції, з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз, а також нормативно-правові акти та нормативні документи (міжнародні, національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила).

Разом з цим, експертом не зазначено, які саме стандарти та технічні умови до даного виду товару він використовував. Не вказано код товару Українського класифікатора товарів зовнішньої економічної діяльності, не надані відомості з митних баз Держмитслужби щодо подібних (аналогічних) товарів, які імпортуються в Україну.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, вилучений у справі товар ввозився з - за кордону в Україну, проте, для визначення вартості товару використовувались національні інтернет-сайти, тобто вартість визначалась на підставі цін внутрішнього ринку, а не рівень світових цін.

Тому не зрозуміло як до таких висновків прийшов експерт, враховуючи те що досліджував ринкову вартість та не враховуючи закупівельної вартості з урахуванням принципу свободи підприємницької діяльності, що поширюється також на ціни і ціноутворення.

З огляду на вищенаведене, вказаний висновок не стосується предмета доказування, а визначення вартості товару є суперечливим та таким, що викликає сумніви у її правильності.

Окрім того, всупереч Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5, у висновку експерта відсутні дані про повідомлення експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову від проведення експертизи.

Відповідно до рішення Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 №522/1029/18 висновок експерта не може бути належним і допустимим доказом, якщо у ньому не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, і що такий висновок підготовлено для подання до суду.

Таким чином, наявний в матеріалах справи висновок не є належним та допустимим доказом, яким підтверджується факт того, що вартість предметів правопорушення складає 316 512, 00 грн.

Правова позиція щодо визнання Висновку експерта неналежним та недопустимим доказом у разі його складення без дотримання передбачених чинним законодавством Законів та підзаконних актів підтверджена судовою практикою, зокрема Галицьким районним судом м. Львова у Постанові від 03 березня 2022 року по справі № 461/4131/21 зазначено: «…Дослідження експертів відбувалося без відповідності до вимог передбачених Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 року № 53/5 (надалі - Інструкція № 53/5)… З огляду на вищенаведене, вважаю, що вказаний висновок є суперечливим та таким, що викликає сумніви у його правильності, а тому не може братись судом до уваги…». Зазначена правова позиція підтримана Львівським апеляційним судом у Постанові від 04 травня 2022 року.

Викладені факти, у своїй сукупності, є доказами того, що в діях громадянки України ОСОБА_1 , як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАРМА», відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 472 Митного кодексу України.

Будь-які відомості та докази протилежного, а саме, що ОСОБА_1 вчинялись дії, спрямовані на недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, ані протокол про порушення митних правил ані матеріали справи про порушення митних правил № 0175/20400/22 не містять.

Відповідно до вимог статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені вище вимоги щодо розгляду справ про порушення митних правил також передбачені статтею 489 Митного кодексу України.

Відповідно до вимог статті 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів, тощо.

Отже, винність є обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення, яка виражає внутрішній психологічний зміст психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків, а вчиненим із необережності коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Згідно з положеннями пункту 3 частини першої статті 8 Митного кодексу України, державна митна справа здійснюється на основі принципів: законності та презумпції невинуватості.

Відповідно до вимог статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідна позиція Конституційного Суду України узгоджується з правовим позиціям Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Зокрема, у рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», Європейський Суд зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкове не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Відповідно до частини другої статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення".

Відповідно до частини другої статті 6 Конвенції, "кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку".

Процес про адміністративне правопорушення цілком ув`язаний з вищезазначеними презумціями процесу кримінального, оскільки Європейський суд уже визнавав кримінально-правовий характер норм українського законодавства, якими передбачена відповідальність за адміністративні правопорушення, зокрема, і за порушення митних правил (рішення по справах «Надточій проти України» та «Гурепка проти України»).

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Справа про порушення митних правил може бути заведена тільки в тому випадку, коли є достатні дані, які свідчать про наявність ознак правопорушення.

Недопустимим є заведення справи про порушення митних правил на підставі припущень або відомостей про правопорушення, достовірність яких викликає сумніви.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він включає в себе об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону.

Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Частиною першою статті 466 Митного кодексу України визначено, що адміністративне стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

Положеннями частини першої статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 487 Митного кодексу України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до правил пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, в разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, доводи митного органу грунтуються лише на припущеннях, без підтвердження належними доказами.

Статтею 495 МК України та статтями 251, 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім цього, слід зазначити, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція.

Положення ст. 6 Конвенції вказують на те, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97) Суд визначив, що "…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень".

Аналогічну правову позицію визначив Постановою від 31.01.2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №760/10803/15-а (адміністративне провадження №К/9901/19074/18): один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права і суб`єктом владних повноважень, який передбачає, що останній зобов`язаний забезпечити доведення в суді правомірності свого рішення, дії або бездіяльності, оскільки, в протилежному випадку, презюмується, що вони є протиправними.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи, а також послався на п. 2 ст. 6 Конвенції, яка вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Отже, аналізуючи вищевикладені обставини, враховуючи наведені норми та керуючись конституційним принципом презумпції невинуватості, вказаним в ст. 62 Конституції України (тобто, вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів) вина особи у скоєні адміністративного правопорушення не доведена, а тому провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження у справі про порушення митних правил № 0175/20400/22, щодо притягнення громадянки України ОСОБА_1 за вчинення порушення митних правил, передбаченого статтею 472 Митного кодексу України, підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі вищевикладеного та керуючисьст. 62 Конституції України, п.1 ст.247, ст. ст.283,284 КУпАП, ст.ст.268,460,472,527,528,529 МК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 472 МК України, закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Повернути власнику або уповноваженій особі в установленому законом порядку вилучений товар, згідно протоколу про порушення митних правил № 0175/20400/22 від 20 грудня 2022 року, а саме:

- ліхтарі ручні із сонячною панеллю «GD-P30» 16 шт.;

- ліхтарі ручні із сонячною панеллю «GD-8017COB» -16 шт.;

- ліхтарі ручні «W51» 240 шт.;

- ліхтар маячок «286» 240 шт.;

- ліхтар брелок «Kexchain» 40 шт.;

- зарядні пристрої HD-8804 1200 шт.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду К.Е. Даш`ян