ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 953/5546/23 Головуючий 1 інстанції: Єфіменко Н.В.
Провадження №: 33/818/877/23 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Маленку В.В., за участі особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , з участю його захисника Таш`яна Р.І. за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою правопорушника ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 24.07.2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 24.07.2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 17000 грн. (сімнадцять тисяч гривень) 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, стягнено в дохід держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Судом встановлено, що 22.06.2023 о 09:01 год. водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 210994-20» державний номерний знак НОМЕР_1 , в місті Харкові по вул. Пушкінській 83, з ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, почервоніння обличчя, підвищена жвавість мови. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичній установі КНП ХОР ОСОБА_1 відмовився.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що від проходження огляду не відмовлявся, долучивши запис, зроблений ним на мобільний телефон, та висновок фахівця від 22.06.23 р. №365-2023, згідно з яким наркотичні та психотропні речовини в його організмі не виявлені.

Обставини вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на думку суду першої інстанції, підтверджувалися протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД №225801 від 22.06.2023, направленням на огляд від 22.06.2023, рапортом поліцейського УПП в Харківській області ДПП Черникова Є. від 22.06.2023, відеозаписом боді-камери та відео реєстратора на DVD-R дисках.

Таким чином, суд визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка містить прохання про скасування постанови Київського районного суду м. Харкова від 24.07.2023 року у справі про адміністративне правопорушення №953/5546/23 та закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, на підставі ч.1 ст.247 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги правопорушник вказує, що постанова Київського районного суду м. Харкова від 24.07.2023 року є необґрунтованою та незаконною. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував фактичні обставини справи та не надав належної оцінки доказам по справі.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначає, що Київський районний суд м. Харкова дійшов помилкового висновку, що 22.06.2023 року ОСОБА_1 відмовився пройти обстеження на стан наркотичного сп`яніння.

ОСОБА_1 зазначає, що співробітники поліції не зазначили, які саме ознаки стану водія дозволяють їм дійти висновку, що ОСОБА_1 може знаходитись в стані наркотичного сп`яніння. Крім того, запропонувавши проїхати до медичного закладу, співробітники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 наслідки відмови. Апелянт зазначає, що після роз`яснення наслідків таких дій його адвокатом ОСОБА_1 він там же на місці дав згоду пройти обстеження на стан наркотичного сп`яніння. Отримавши відмову працівників поліції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, самостійно звернулась до медичного закладу з метою проходження обстеження.

Враховуючи вищевикладене, апелянт вважає постанову незаконною та просить її скасувати, а провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, закрити.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , та його захисник, Таш`ян Р.І. , просили про задоволення апеляційної скарги та про скасування постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 24.07.2023 року у справі про адміністративне правопорушення №953/5546/23, закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 251 КУпАП Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року №1452/735.

Статтею 266 КУпАП визначено порядок огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, а саме те, що такий проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків і разі незгоди водія на проведення такого огляду він проводиться в закладах охорони здоров`я.

Судом першої інстанції було встановлдено, що 22.06.2023 о 09:01 год. водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 210994-20» державний номерний знак НОМЕР_1 , в місті Харкові по вул. Пушкінській 83, з ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, почервоніння обличчя, підвищена жвавість мови. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичній установі КНП ХОР ОСОБА_1 відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпції факту (рішення ЄСПЛ "Коробов проти України" №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

У п. 4.1 рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 КСУ дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

В розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.

А відтак, у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа, та потерпілий додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Поширення стандартів кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення, безсумнівно, зумовлює необхідність дотримання особливих вимог до процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у разі визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали змогу спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому покарання.

У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Однією з головних умов огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є не лише наявність достатності підстав вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння чи в нього маються ознаки такого стану, а й та обставина, що він у такому стані керував транспортним засобом.

Тому для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 2.5 ПДР України, передбаченої ч. 1 ст. 130 КпАП України, матеріали справи мають містити належні та допустимі докази сукупності наступних обставин:

- керування особою транспортним засобом у конкретних час і місці;

- вимоги поліцейського до такої особи пройти відповідно до встановленого порядку медичний огляд на стан наявності чи відсутності стану алкогольного сп`яніння;

- наявність категоричної відмови особи пройти відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан такого сп`яніння.

Як вбачається з відеозаписів, долучених до матеріалів справи, та рапорту працівника поліції (а.с.5), ОСОБА_1 , водій транспортного засобу ВАЗ 210994 з державними номерними знаками НОМЕР_1 був зупинений працівниками поліції за порушення п.п. 2.3.в. ПДР України. У процесі розмови з водієм працівники поліції виявили ознаки наркотичного сп`яніння у водія: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, почервоніння обличчя, підвищена жвавість мови. Було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у відповідному медичному закладі. У протоколі за ч.1 ст.130 КУпАП ААД 225801 працівники поліції зафіксували відмову водія від проходження такого огляду.

Проаналізувавши відеозаписи із бодікамери 475549, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що ОСОБА_1 не надавав категоричної відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Крім того, працівникам поліції не було чітко роз`яснено наслідків відмови від проходження огляду.

Це підтверджується запереченнями ОСОБА_1 у протоколі ААД №225801, внесення яких зафіксоване на нагрудну камеру працівника поліції. Також факт згоди ОСОБА_1 на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я підтверджується відеозаписом з мобільного телефону ОСОБА_1 ,, долученого до матеріалів справи.

Факт того, що ОСОБА_1 не перебував у стані наркотичного сп`яніння під час керування транспортним засобом підтверджується, крім вищезазначеного, результатами експертизи, яку ОСОБА_1 зробив самостійно в закладі охорони здоров`я в день складання протоколу про адміністративне правопорушення і долучив до матеріалів справи. Відповідно до висновку фахівця з питань судово-медичної токсикології №16/19-Дм/23/п..п в організмі ОСОБА_1 не були виявлені барбаміл, етамінал, морфін, кодеї, опій, ефедрон та промедол.

Уповноваженими працівниками поліції не було здійснено роз`яснення наслідків відмови від проходження огляду та не було отримано однозначної відповіді, при складанні протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП були допущені неповнота та однобічність.

Керуючись ст. ст. 1, 7, 25, 33, 38, 294, 295 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 24.07.2023 року по справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, - скасувати.

Апеляційну скаргу правопорушника - задовольнити.

Провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст.294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М.Курило