Справа №521/8602/23
Номер провадження 3/521/7529/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2023 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Морозова І.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу, що надійшла з УПП в Херсонській області ГУНП в Херсонській області , про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 164 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А :

23.03.2023 року у відношенні ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 093798 відповідно до якого, 23.03.2023 року, біля 13 годин 00 хвилин в м. Херсон, вул. Некрасова, буд. 82А , здійснювала реалізацію тютюнових виробів без ліцензії. Тобто на думку працівників поліції, гр. ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП .

ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, хоча про час та місце судового засідання була сповіщена належним чином.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суддя вважає, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю, у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

За нормами статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 КУпАП України, адміністративна відповідальність настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно до приписів ч.1 ст.3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Частина 2 цієї ж статті визначає, що господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Відповідно до ч.1 ст.55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.58 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Засобом державного регулювання у сфері господарювання, спрямованими на забезпечення єдиної державної політики у цій сфері та захист економічних і соціальних інтересів держави, суспільства та окремих споживачів, є ліцензування, патентування певних видів господарської діяльності.

Відповідно до ч.3 ст.14 Господарського кодексу України визначено, що відносини, пов`язані з ліцензуванням видів господарської діяльності, регулюються законом.

Основні засади держаної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі тютюновими виробами визначені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР від 19 грудня 1995 року (з наступними змінам та доповненнями).

Відповідно до ч.20 ст.15 зазначеного Закону роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Згідно з ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч.2 цієї ж статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В протоколі серії ВАВ № 093798 від 23.03.2023 зазначено, що ОСОБА_1 здійснював реалізацію алкогольних напоїв без ліцензії.

Само по собі вилучення вказаних у протоколах предметів не вказує на здійснення безпосередньо ОСОБА_1 діяльності з реалізації алкогольних напоїв без ліцензії та провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання.

Жодні докази, що ОСОБА_1 отримувала дохід від реалізації алкогольних напоїв, та взагалі здійснював їх продаж у матеріалах справи відсутні.

Тому, в даному випадку суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Таким чином, суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчинення адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд також не має права самостійно вишукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином перебиратиме на себе функції обвинувача, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст.62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, суд приходить до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи обставини справи, дані про правопорушника, суд приходить до висновку про об`єднання всіх адміністративних матеріалів у одне провадження, згідно ст. 36 КУпАП.

Відповідно до ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, наявні всі підстави для закриття провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП в діях ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.265 КУпАП підлягають поверненню володільцеві вилучені речі, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ за № 093798.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 55 ГКУ, ст. ст.164, 245, 247, 278, 277, 280 КУпАП України, суддя,

П О С Т А Н О В И Л А :

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КпАП України, закрити відповідно до п.1 ч. 1 ст. 247 КпАП України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вилучені речі 23.03.2023 року, відповідно до протоколу серії ВАВ № 23.03.2023 - повернути ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності до Одеського апеляційного суду через суд, що її виніс, протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя Ірина МОРОЗОВА