ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/4641/23 Головуючий суддя І інстанції Пілюгіна О. М.
Провадження № 33/818/881/23 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2023 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 27 липня 2023 року стосовно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 172-20 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, військовослужбовець, мешканець м. Харкова,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Постановою встановлено, що в умовах особливого періоду, а саме 24 травня 2023 о 17:30 год. за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 у військовому званні солдат ОСОБА_1 , який обіймає посаду стрільця, виконував обов`язки військової служби з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови; в присутності свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити, посилаючись на те, що він відмовився від проходження огляду, оскільки йому не надали відповідні документи щодо справності газоаналізатору. Вказує, що йому було відмовлено в проведенні огляду в медичній установі. Вказує, що відомості про свідків внесли до протоколу вже після того, як ОСОБА_1 його підписав.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи ОСОБА_1 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 .

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на відомості протоколу про адміністративне правопорушення, письмові пояснення ОСОБА_1 , акт огляду, рапорт командира.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що солдат ОСОБА_1 був виявлений за адресою: АДРЕСА_1 , його було виявлено представниками військової частини НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, під час виконання службових обов`язків. В подальшому ОСОБА_1 було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 де йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови. Під час проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння солдат ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Відповідно до акту медичного обстеження солдат ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, під час виконання службових обов`язків в умовах особливого періоду.

Також з відомостей цього протоколу поза розумним сумнівом вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений з відомостями цього протоколу, про що свідчить його підпис у цьому протоколу. Поряд з цим, ОСОБА_1 особисто надавав письмові пояснення щодо відомостей, які зафіксовані у цьому протоколі, що також свідчить про те, що ОСОБА_1 було відомо, що стосовно нього було складено протокол за ч.3 ст. 172-20КУпАП.

Також, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржувалися, тобто останній не звертався із скаргами на дії старшого офіцеру відділення Організації охорони, патрульно-постової служби, розшуку та діяльності Військової служби правопорядку до його безпосереднього керівництва із питанням ініціювання проведення службової перевірки щодо неправомірних дій цього працівника під час складення ним протоколу, не звертався із позовом до суду в порядку КАСУ щодо дій посадової особи, а також не зверталися із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівника, який складав протокол.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг ОСОБА_1 щодо дій працівника ВСП під час складення ним протоколу стосовна ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі відповідають дійсності.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердив, що саме він особисто надавав письмові пояснення як в протоколі так і на окремому аркуші.

Відповідно до цих пояснень вбачається, що «… я солдат ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння. Свою провину не визнаю, алкоголь не вживав».

Однак, в цих поясненнях будь-яких відомостей про те, що його позбавили можливості пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі не міститься. Також не містяться відомості про те, що він просив надати йому відповідні документи на газоаналізатор, з використанням якого пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, в матеріалах справи міститься рапорт командира 5 взводу 5 батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , який повідомив, що він о 17:30 год. 24.05.2023 виявив солдата ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння за адресою: АДРЕСА_1 та в подальшому доставив до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Враховуючи відсутність будь-яких скарг ОСОБА_1 , а також той факт, що командир ОСОБА_2 був безпосереднім очевидцем події, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зазначені у вещенаведеному рапорті заслуговують на увагу.

Поряд з цим, ані в суді першої інстанції, ані в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не навів будь-яких фактичних відомостей, які б підтверджували його відсутність 24 травня 2023 року о 17:30 год по АДРЕСА_1.

Крім того, безпосередньо в своїй апеляційній скарзі (арк. 26) ОСОБА_1 зазначає, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки йому, нібито, не надали відповідні документи на газоаналізатор.

Враховуючи ці відомості, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 дійсно був зупинений 24 травня 2023 року о 17:30 год. у АДРЕСА_1 з знаками алкогольного сп`яніння, а згодом відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Отже, твердження ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є суб`єктивним, яке не підтверджується будь-якими фактичними відомостями та спростовується наявними в матеріалах справи доказами, а тому суд апеляційної інстанції розцінює їх як обраний спосіб захисту ля уникнення ним відповідальності.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які обумовлюють необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо притягнення ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-20 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 27 липня 2023 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 172-20 КУпАП змінити, виключивши рішення та висновки суду щодо стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суми судового збору.

В решті постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 27 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков