Справа № 597/991/23
Провадження №3/597/740/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" травня 2023 р. м. Заліщики

Суддя Заліщицького районного суду Тернопільської області Васильченко В. В., розглянувши матеріали, які надійшли з в/ч НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , місце служби і посада: в/ч НОМЕР_1 , заступник командира батальйону плавальних машин з морально-психологічного забезпечення,

за ч. 2 ст. 17216 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЛВТ № 42 від 26.04.2023, складеного старшим офіцером відділення запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_2 , зафіксовано, що наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 14.04.2022 за № 22 ОСОБА_1 визначено особою, відповідальною за ведення, облік, оформлення, складання та супровід протоколів про адміністративні правопорушення в батальйоні плавальних машин цієї військової частини.

Згідно листа КНП «Заліщицька центральна міська лікарня» ЗМР від 13.03.2023 № 01.5-03/455 встановлено, що деякі військовослужбовці БПМ пройшли медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, за результатами якого в солдата ОСОБА_3 27.10.2022 встановлено алкогольне сп`яніння; солдата ОСОБА_4 06.11.2022 встановлено алкогольне сп`яніння; солдата ОСОБА_5 09.11.2022 встановлено алкогольне сп`яніння; сержанта ОСОБА_6 28.11.2022 відмова від проходження медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння; солдата ОСОБА_7 16.12.2022 встановлено алкогольне сп`яніння.

Відповідно до доповідної записки заступника командира військової частини НОМЕР_1 з МПЗ від 23.03.2023 та матеріалів, зокрема, пояснень до неї встановлено, що військовослужбовці які супроводжували вищезазначених на медичний огляд доповіли майору ОСОБА_1 про результати даного огляду. Проте, всупереч наведеним вимогам керівних документів, діючи умисно, всупереч інтересам служби, майор ОСОБА_1 , умисно не виконав покладені на нього службові обов`язки в умовах особливого періоду, а саме не склав (не оформив) матеріали про вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-20 КУпАП відносно солдатів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , сержанта ОСОБА_8 та не скерував їх для розгляду до відповідного суду, чим скоїв адміністративне правопорушення, за яке відповідальність передбачена ч. 2 ст. 17216 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не визнав та пояснив, що йому ніхто не давав відповідних розпоряджень щодо необхідності оформлення матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-20 КУпАП щодо солдатів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , сержанта ОСОБА_8 , рівно як йому самому не було відомо про вчинення правопорушень цими військовослужбовцями саме у ті дні.

Допитані в суді свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 суду пояснили, що їм невідомо про те, чи давав хто-небудь майору ОСОБА_1 відповідні розпорядження щодо необхідності оформлення матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 17220 КУпАП відносно солдатів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , сержанта ОСОБА_6 . Усі накази в військовій частині видаються усно, журнали реєстрації та передачі адміністративних матеріалів певній особі для їх оформлення відсутні.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до такого висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності законом.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту протоколу про військове адміністративне правопорушення серії ЛВТ № 42 від 26.04.2023, майор ОСОБА_1 якого визначено особою, відповідальною за ведення, облік, оформлення, складання та супровід протоколів про адміністративні правопорушення в батальйоні плавальних машин цієї військової частини, не склав (не оформив) матеріали про вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 17220 КУпАП відносно солдатів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , сержанта ОСОБА_8 та не скерував їх для розгляду до відповідного суду, чим вчинив військове адміністративне правопорушення під час дії воєнного стану, передбачене ч. 2 ст. 17216 КУпАП.

Диспозиція ч. 2 ст. 17216 є бланкетною, нею передбачено відповідальність за бездіяльність військової влади, а саме за умисне невжиття заходів щодо припинення злочину, що вчиняється підлеглим, або не направлення військовою службовою особою до органу досудового розслідування повідомлення про підлеглого, який вчинив кримінальне правопорушення, а також інше умисне невиконання військовою службовою особою покладених на неї службових обов`язків, вчинене в умовах особливого періоду.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення характеризується прямою формою вини військової службової особи, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 9 КУпАП).

З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення може бути вчинене лише шляхом бездіяльності. Формами бездіяльності військової влади можуть виступати: умисне невжиття заходів щодо припинення злочину, що вчиняється підлеглим; не направлення військовою службовою особою до органу досудового розслідування повідомлення про підлеглого, який вчинив кримінальне правопорушення; інше умисне невиконання військовою службовою особою покладених на неї службових обов`язків.

У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ставиться в провину умисне невжиття заходів щодо не складання (не оформлення) матеріалів про вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 17220 КУпАП відносно військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 .

Суд зазначає, що бездіяльність військової влади полягає у не вчиненні службовою особою дій, які вона могла і повинна була зробити в силу покладених на неї законами, військовими статутами, іншими нормативними актами обов`язків, вчинені в умовах особливого періоду.

Отже, для наявності складу бездіяльності потрібно встановити: чи покладався на цю службову особу обов`язок вчинити певні дії, невчинення яких ставиться їй у вину; чи мала службова особа реальну можливість в конкретних умовах вчинити необхідні дії; чи дійсно не були виконані обов`язки, які покладені на цю службову особу.

Проте в матеріалах справи відсутні документи по частині щодо покладення такого обов`язку щодо складання (оформлення) матеріалів про вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 17220 КУпАП відносно солдатів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , сержанта ОСОБА_8 та скерування їх для розгляду до відповідного суду, саме на ОСОБА_1 .

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 14.04.2022 за № 22 окрім ОСОБА_1 як заступника командира батальйону плавальних машин з морально-психологічного забезпечення, визначено також особами, відповідальними за ведення, облік, оформлення, складання та супровід протоколів про адміністративні правопорушення в батальйоні плавальних машин цієї військової частини: командир батальйону плавальних машин; заступник командира батальйону плавальних машин; заступник командира батальйону плавальних машин з озброєння.

Будь-які належні та допустимі докази того, що саме на ОСОБА_1 було покладений такий обов`язок, в матеріалах справи відсутні (витяг з наказу командира військової частини, з яким ознайомлений ОСОБА_1 ; журнали реєстрації та передачі адміністративних матеріалів чи тощо).

Відповідно до ст. 256 КУпАП протокол є єдиним документом, у якому зазначається суть правопорушення, тобто це є фактично те обвинувачення, яке висунуто особі від імені держави відповідними посадовими особами та має доводитись належними доказами у розумінні ст. 251 КУпАП. Під час розгляду справи суддею у межах порушеного провадження надається правова оцінка діянню на предмет його протиправності.

Відтак, при складенні протоколу про військове адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 не наведено обґрунтувань та доказів на підтвердження суб`єктивної сторони правопорушення визначеного ч. 2 ст. 17216 КУпАП, а саме не встановлена вина у формі умислу та мотив.

Згідно ч. 1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі встановленого, оцінивши наявні в даній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в даному випадку вина ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні не доведе його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 17216 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 7, 247, 279, 283, 284, 286 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 17216 КУпАП закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Заліщицький районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя Віталій Васильченко