Справа№464/3532/23
пр.№ 3/464/1505/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2023 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Тімченко Олена Валеріївна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ст.173 КУАП,

у с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 19 травня 2023 року близько 21.00-22.00 год по АДРЕСА_3 , виражався нецензурною лайкою щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим ображав їх гідність.

При розгляді справи у суді ОСОБА_1 провину у вчиненні правопорушення заперечив, адже не висловлювався нецензурною лайкою, відбувалася лише розмова на підвищених тонах, громадський порядок і спокій порушено не було.

За диспозицією ст.173 КУАП передбачено адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення передбачає нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та вчинення інших подібних дій, що як наслідок порушують громадський порядок та спокій громадян. При цьому дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка вчиняє таке правопорушення, усвідомлює, що своїми діями порушує громадський порядок і спокій громадян, та бажає чи свідомо припускає прояв неповаги до суспільства.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме - громадське місце, яке дістало законодавче визначення як частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, ти за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, зокрема під`їзди, а також підземні переходи, стадіони (Закон України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» ).

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього.

Описані у вище обставини підтверджуються безпосередньо дослідженими по справі доказами у відповідності до ст.251 КУАП:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 949453 від 24 травня 2023 року, що за формою та змістом відповідає вимогам ст.256 КУАП, та яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення;

показаннями у суді ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 увечері 19 травня 2023 року поблизу гуртожитку по вул.Тернопільська, 8 у м.Львові в присутності сторонніх людей - перехожих та мешканців будинку ображав їх нецензурною лайкою, кричав та погрожував. Подія тривала приблизно 10 хв. Аналогічне міститься в заяві та письмових поясненнях, наданих працівникам поліції. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 попереджалися про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання за ст.384 КК України, жодних підстав для недовіри їх показанням під час розгляду справи не наведено, а судом не встановлено. Послідовні показання таких осіб жодними доказами не спростовано, повністю та логічно вписуються в картину події правопорушення.

За змістом ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Як викладено у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 161/5372/17, цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_4 , оскільки вони мають дружні стосунки з ОСОБА_1 , є його дівчиною, та водночас перебуває у особистих неприязних стосунках з ОСОБА_2 , колишньою подругою, що визнавалось усіма учасниками. Беручи до уваги наведене, не виключено, що ОСОБА_4 , надаючи показання, мала на меті допомогти ОСОБА_1 уникнути відповідальності.

Суддя відхиляє клопотання про допит в якості свідка ОСОБА_5 за відсутністю у такої особи документів, які б дозволили ідентифікувати її належним чином, з наступних підстав.

У відповідності до Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» документами, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України є: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну; тимчасове посвідчення громадянина України. Документами, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус є: посвідчення водія; посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон; посвідка на постійне проживання; посвідка на тимчасове проживання; картка мігранта; посвідчення біженця; проїзний документ біженця; посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту; проїзний документ особи, якій надано додатковий захист.

Жодних з перелічених документів на підтвердження особи свідка судді не надано, а тому показання свідка є недопустимими, якщо у нього відсутні документи, які б підтверджували особу.

Саме така позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 712/11679/18.

З огляду на наведене, наявні докази, які узгоджуються між собою, є послідовними, у сукупності та взаємозв`язку свідчать про вчинення дрібного хуліганства та вини у цьому ОСОБА_1 . Суддя не має підстав сумніватися в їх достатності та достовірності.

Заперечення ОСОБА_1 провини спростовується оціненими та переліченими вище доказами, є голослівним, розцінюється як спосіб уникнення адміністративної відповідальності за скоєне та форма захисту.

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ст.173 КУАП, за що підлягає адміністративній відповідальності. Обставини, які б виключали провадження в справі відповідно до ст.247 КУАП, спростовували даний висновок та доводили протилежне, відсутні.

При накладенні адміністративного стягнення відповідно до вимог ст.33 КУАП суддя враховує характер та обставини вчиненого, суспільну небезпеку правопорушення, що посягає на громадський порядок і громадську безпеку, особу порушника, його майновий стан, ступінь вини. З огляду на наведене суддя вважає, що на правопорушника слід накласти адміністративне стягнення у межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення, у виді штрафу, що буде згідно ст.23 КУАП достатньою та необхідною мірою відповідальності.

Окрім цього, у відповідності до ст.40-1 КУАП з правопорушника слід стягнути судовий збір на користь держави. Обставини, які надавали право на звільнення від сплати судового збору відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір», у матеріалах справи відсутні.

Керуючись ст.ст.40-1, 221, 283, 284 КУАП,

п о с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173 КУАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн судового збору.

Реквізити для оплати штрафу: рахунок UA0013933, одержувач ГУК Львів/Львівська тг/21081100, , банк одержувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), МФО 899998 (у порядку виконавчого провадження: стягувач Головне управління державної казначейської служби України у Львівській області, адреса: 79005, м.Львів, вул.К.Левицького, 18, ).

Реквізити для оплати судового збору: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/ 22030106, код отримувача код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106 (у порядку виконавчого провадження: стягувач Державна судова адміністрація України, адреса: 01601, м.Київ, вул.Липська, 18/5, ).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення пред`являється до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО