ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 527/2935/22 Головуючий суддя І інстанції Бунін Є. О.
Провадження № 33/818/507/23 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Чугуївського міського суду Харківської області від 13 квітня 2023 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець м. Чугуєва Харківської області,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Постановою встановлено, що 26 жовтня 2022 року о 22:00 год. ОСОБА_1 по пров. Червоному у м. Чугуєві Харківської області керував автомобілем «ФОРД», реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився, про що складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 035619 від 26 жовтня 2022 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що рапорт працівника поліції не може доказом у цій справі. Вказує, що відеозапис не є безперервним, що є порушенням. Суд не зазначив в постанові опис обставин, які були встановлені під час судового розгляду. Вказує, що копія відеозапису не засвідчена електронним підписом, а тому він є недопустимим доказом. Вважає, що працівники поліції порушили порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник не з`явились, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

14.08.2023 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшла заява захисника ОСОБА_1 адвоката Мазницького М.М., в якій він просив розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_1 без його участі та без участі захисника Мазницького М.М.

Враховуючи наведене, а також вимоги ст.ст. 268, 271 КУпАП, апеляційний суд дійшов висновкупро можливість розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 без його участі та без участі його захисника враховуючи відомості, які містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на відомості направлення на огляд водія, відомості акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, відомості відеозапису та інші докази, які містяться у матеріалах цієї справи.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем знаходився з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). Від проходження на місці тесту на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру ДРАГЕР та в медичному закладі відмовився.

В матеріалах цієї справи міститься диск з відеозаписом події за участю ОСОБА_1 (арк. 6)

З відомостей цього відеозапису вбачається, що працівникиполіції після того, як склали протокол, ознайомили ОСОБА_1 з його змістом, роз`яснили останньому його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст. 25698 КУпАП, що останньому було зрозуміло. Після цього ОСОБА_1 відмовився від отримання копії протоколу, від надання будь-яких пояснень, а також від підписання протоколу.

Аналізуючи зміст цього відеозапису, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 був ознайомлений з відомостями цього протоколу, а також повідомлений про те, що стосовно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва із питанням ініціювання проведення службової перевірки щодо неправомірних дій працівників поліції під час складення ними протоколу, не зверталися із позовом до суду в порядку КАСУ на дії працівників поліції, а також не зверталися із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг сторони захисту щодо дій працівників поліції під час складення ними протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі відповідають дійсності.

Крім того, відповідно до відомостей рапорту працівника поліції (арк. 3) вбачається, що 26.10.2022 року було зупинено автомобіль «ФОРД», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який знаходився з явними ознаками алкогольного сп`яніння, водію було запропоновано продуття газоаналізатору «ДРАГЕР» на місці зупинки транспортного засобу, а також освідоцтва у медичному закладі, на що останній відмовився.

Враховуючи відсутність будь-яких скарг на дії працівників поліції щодо складення протоколу стосовно ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані у рапорті відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 під час розмови з працівниками поліції повідомляє останніх про те, що він вирішив доїхати додому та бачив, що працівники поліції рухались на своєму службовому автомобілі.

Ці пояснення ОСОБА_1 поза розумним сумнівом свідчать про те, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем, тобто був водієм.

Також з відеозапису вбачається, що працівники поліції виявивши у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки з використанням газоаналізатору ДРАГЕР або у закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 відмовився. Після цього працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 про те, що стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, що останньому було зрозуміло.

Крім того, з відеозапису вбачається, що разом із ОСОБА_1 в його автомобілі перебувала дівчина, яка не заперечувала, що працівники поліції зупинили їх автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . Ця дівчина пропонувала працівникам поліції вимкнути відеокамеру та домовитись, але працівники поліції відмовили дівчині.

Ці дії відбувались у присутності ОСОБА_1 та він не припиняв таких дій своєї пасажирки, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що своїм мовчанням ОСОБА_1 погоджувався з такими діями та бажав уникнути відповідальності.

Поряд з цим, відповідно до довідки поліцейського ВРПП Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області (арк. 7), ОСОБА_1 отримав водійське посвідчення 05.08.2021 року.

Належить врахувати те, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія внаслідок складання ним іспиту на знання вимог ПДР України, що об`єктивно вказує на те, що останній знає ПДР України.

Отже, апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_1 свідомо ігнорував ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Чугуївського міського суду Харківської області від 13 квітня 2023 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков