ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 593/109/23Головуючий у 1-й інстанції Крамар В.М.
Провадження № 33/817/244/23 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ст.122-4, ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2023 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Беляєвої О.М. на постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 14 квітня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою визнано винним гр. ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч.4 ст.130 КупАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень, в дохід держави, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 (три) роки. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід спеціального фонду Державного бюджету України 536,80 (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) грн. судового збору.

Згідно постанови, 20 січня 2023 року о 00 год. 30 хв. по вул. Молодіжній в с. Нараїв, гр. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , який був припаркований на краю проїжджої частини, внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Після дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди до якої причетний, а також вживав алкогольні напої після дорожньо-транспортної пригоди до проведення уповноваженою особою огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Беляєва О.М. просить скасувати постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 14 квітня 2023 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Також просить викликати в судове засідання та допитати в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Свої вимоги мотивує тим, що:

ОСОБА_1 залишив місце ДТП задля відшкодування завданої потерпілому шкоди;

сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом, оскільки він не є самостійним беззаперечним доказом;

схема місця ДТП із фототаблицею є недопустимими доказами, так як ОСОБА_4 , керуючи своїм автомобілем, залишив місце ДТП, а тому дані отримані відповідачем зі схеми пригоди, тягнуть за собою визнання недопустимим доказом протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №497041;

не може бути доказом вчинення правопорушення визнання вини ОСОБА_1 , без підтвердження факту порушення належними та допустимими доказами;

винуватість ОСОБА_1 в порушенні ч.4 ст.130 КУпАП є недоведеною, оскільки не доведено факту вживання останнім алкогольних напоїв саме після ДТП.

Потерпілий ОСОБА_4 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, заяв та клопотань не подав, хоча належним чином був повідомлений про час і місце апеляційного розгляду.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Беляєвої О.М., яка повідомила, що ОСОБА_1 як військовослужбовець у березні 2023 року вибув для проходження служби і перебуває там по даний час, а тому просила провести розгляд справи без його участі та задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи і допитавши свідків, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи за ст.124 КУпАП і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції в цій частині належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП доведена наступними матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні, а саме: відомостями зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 497041 від 20 січня 2023 року, рапортом старшого інспектора чергового ВП №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Сапіщука Р.Т.; схемою місця ДТП, яка сталася 20 січня 2023 року о 00 год. 30 хв. на вул. Молодіжній у с.Нараїв; фототаблицею, доданою до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП є послідовними та узгоджуються між собою.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, за ст.124 КУпАП не вбачається.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом, оскільки він не є самостійним беззаперечним доказом суд апеляційної інстанції оцінює критично. Окрім того, вирішуючи справу суд першої інстанції взяв до уваги не тільки протоколи про адміністративне правопорушення, а й інші докази, наявні у матеріалах справи, в тому числі схему місця ДТП, яка складена у встановленому законом порядку.

Разом з тим, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.122-4 та ч.4 ст.130 КУпАП не доведена належними та допустимими доказами, на що не звернув увагу суд першої інстанції.

Так, висновок про доведеність вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ст.122-4 КУпАП суд першої інстанції обґрунтував матеріалами справи та поясненнями ОСОБА_5 і потерпілого ОСОБА_4 в судовому засіданні, які містять істотні суперечності і яким суд першої інстанції жодної оцінки не надав.

Так, відповідно до п. 2.10а ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Згідно ст.122-4 КУпАП об`єктивна сторона цього адміністративного правопорушення виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини.

В судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив, що він дійсно вчинив ДТП, але після того зупинився і домовився з потерпілим про добровільне відшкодування завданих збитків і саме для цього вони разом поїхали до нього додому, де потерпілий уже збільшив суму для відшкодування збитків і між ними виник спір, після чого потерпілий викликав поліцію.

В той же час, потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснював, що після ДТП ОСОБА_6 відразу почав йому погрожувати, сів у свій автомобіль і поїхав з місця події, а тому він викликав поліцію.

Разом з тим, наявні у справі матеріали викликають обґрунтовані сумніви у достовірності повідомленої потерплим версії та підтверджують пояснення ОСОБА_1 щодо причин залишення ним місця ДТП.

Так, з протоколів про адміністративні правопорушення за ст.124, 122-4 КУпАП та рапорту старшого інспектора чергового ВП №1 (м.Бережани) видно, що ДТП по вул. Молодіжній в с. Нараїв відбулось 20 січня 2023 року о 00 год. 30 хв., а повідомлення про цю подію від потерпілого надійшло до поліції по телефону о 01 год. 29 хв.

Що саме відбувалось на протязі майже години після ДТП потерпілий не пояснив, що ставить під сумнів його версію подій.

Натомість, допитані в ході апеляційного розгляду свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 пояснили, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, але станом на 20 січня 2023 року перебував у відпустці і проживав у них вдома. А саме, вночі він приїхав і повідомив, що вчинив ДТП та домовився про добровільне відшкодування завданих збитків, тому просив дати йому відповідні кошти. Також, біля їх будинку був присутній потерпілий, з яким виникла суперечка через те, що він вимагав відшкодувати більшу суму ніж та, про яку домовився на місці події. Пізніше потерпілий разом з працівниками поліції без будь-якого дозволу і безпідставно проникли на територію їх будинковолодіння.

Наведені пояснення ОСОБА_5 та зазначених свідків узгоджуються між собою, а також підтверджуються даними наявних у справі відеозаписів нагрудних камер працівників поліції, якими зафіксовано їх розмови при з`ясуванні обставин справи і оформленні матеріалів про адміністративні правопорушення, в ході яких ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 пояснювали поліції зокрема і те, що після ДТП потерпілий приїжджав до них додому разом з ОСОБА_1 .

Встановлені в ході апеляційного розгляду обставини повністю спростовують висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 після наїзду на автомобіль потерпілого ОСОБА_1 не зупинив транспортний засіб і самовільно залишив місце події.

Таким чином, з матеріалів справи слідує, що в даному випадку склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.122-4 КУпАП, не доведений сукупністю належних і допустимих доказів, які би давали достатні підстави для беззаперечного висновку про винуватість ОСОБА_1 у його вчиненні.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, що в розумінні п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження по справі.

Висновки про доведеність вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ч.4 ст.130 КУпАП суд першої інстанції обґрунтував даними акту огляду на стан сп`яніння, в якому вказано, що ОСОБА_1 від його проходження відмовився. Однак, такий акт не є належним доказом у цій справі, оскільки не містить відомостей про обставини правопорушення за ч.4 ст.130 КУпАП, а протокол за фактом відмови від проходження огляду на стан сп`яніння (ч.1 ст.130 КУпАП) відносно ОСОБА_1 не був складений.

Також, доказом винуватості ОСОБА_1 за ч.4 ст.130 КУпАП суд першої інстанції визнав дані трьох відеозаписів нагрудних камер працівників поліції, доданих до протоколів про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 497041 від 20 січня 2023 року, серії ДПР 18 № 497042 від 20 січня 2023 року та серії ДПР 18 №497043 від 20 січня 2023 року.

Однак, з цих відеозаписів (файл 11111__0002A.MP4) видно, що вони здійснені працівниками поліції на території будинкоуправління, де проживав ОСОБА_1 .

При цьому, проникнення працівників поліції на огороджену територію вказаного будинковолодіння відбулося без вмотивованого рішення суду і не було пов`язане рятуванням життя людей та цінного майна під час надзвичайних ситуацій; безпосереднім переслідуванням осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення; припиненням злочину, що загрожує життю осіб, які знаходяться в житлі або іншому володінні. Протокол про застосування вказаного поліцейського заходу в матеріалах справи відсутній.

Отже, в даному випадку зафіксовані на вказаних відеозаписах усні пояснення ОСОБА_1 отримані внаслідок недотримання працівниками поліції вимог ст.38 Закону України Про Національну поліцію та істотного порушення прав і свобод людини, гарантованих ст.30 Конституції України.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до переконання, що такі усні пояснення ОСОБА_1 не можуть бути використані як доказ його винуватості у вчиненні правопорушення, за яке передбачено накладення адміністративного стягнення, що за своїм розміром є аналогічним кримінальному покаранню.

Крім того, відповідно до широкого розуміння доктрини «плодів отруєного дерева» будь-яке винне порушення поліцейськими конституційних прав громадян, що навіть має не безпосередній, а лише опосередкований зв`язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, тягне втрату останніми юридичної сили. Тобто, це означає безумовну недопустимість доказів при будь-якому порушенні встановленого порядку збирання доказів незалежно від характеру і ступеня. У вузькому сенсі доктрина «плодів отруєного дерева» зводиться до заборони використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів визнаних недопустимими.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.4 ст.130 КУпАП також не можна вважати допустимим доказом, оскільки його дані ґрунтуються виключно на здобутих з порушення конституційних прав усних поясненнях ОСОБА_1 .

Будь-яких інших доказів вини ОСОБА_1 за ч.4 ст.130 КУпАП, а саме вживання ним алкоголю після події ДТП, в матеріалах справи немає.

Враховуючи встановлені під час апеляційного розгляду обставини, в даному випадку є законні підстави для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскарженої постанови у зв`язку з недоведеністю складу адміністративних правопорушень за ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП і закриття провадження в цій частині згідно п.1 ст.247 КУпАП.

Зі змісту оскарженої постанови слідує, що адміністративне стягнення на ОСОБА_1 було накладено з урахуванням положень ст.36 КУпАП в межах санкції ч.4 ст.130 КУпАП.

За змістом ч.2 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено судом не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Як встановлено в ході апеляційного розгляду правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, ОСОБА_1 вчинив 20 січня 2023 року року і строк накладення стягнення за цією статтею на даний час закінчився, а тому провадження в цій частині підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП, тобто за закінченням строків, визначених ст.38 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Беляєвої О.М. задовольнити частково.

Постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 14 квітня 2023 року відносно ОСОБА_1 скасувати і прийняти нову постанову.

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і провадження відносно нього за цією статтею закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративні правопорушення за ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя