ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 673/107/23

Провадження № 33/4820/243/23

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Бережний С.Д., з участю секретаря судового засідання Цимбалістої В.І., особи яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Кравчука Р.М. розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Деражнянського районного суду Хмельницької області від 16 березня 2023 року,-
в с т а н о в и в:
Постановою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 16 березня 2023 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , підполковника, командира військової частини НОМЕР_1

визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого п.6 ч. 1 ст. 212-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 грн. на користь держави.

За постановою суду, ОСОБА_1 , являючись командиром військової частини НОМЕР_1 , маючи допуск до державної таємниці та обов`язки щодо забезпечення охорони такої у ввіреній йому військовій частині, всупереч вимогам ч. 7 ст. 21 Закону України «Про державну таємницю», не виконав вимоги режиму секретності та не вжив заходів щодо забезпечення, охорони державної таємниці.

Так, ОСОБА_1 в приміщенні №7 військової частини, у АДРЕСА_1 , наказом №327 від 24.10.2022 року призначив на посаду спеціаліста-оператора служби охорони державної таємниці військової частини (режимно-секретний орган) старшого солдата ОСОБА_2 , без наявного у неї допуску до державної таємниці, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене п.6 ч.1 ст. 212 2 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції , як таку, що було винесена незаконно із порушенням конституційного права.

Вважає, що вказане рішення прийняте з порушенням норм матеріального, процесуального та конституційного права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Звертає увагу, що протокол та матеріали справи від Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області про адміністративне правопорушення, перебували у проваджені суду з 27.01.2023, але суд призначив розгляд справи тільки на 14.02.2023 року. Поряд із цим суд першої інстанції не зазначав, що призначені судові засідання переносилися насамперед з ініціативи самого ж суду. З 14.02.2023 по 21.02.2023 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_2 АДРЕСА_1 . З 24.02.2023 по 15.03.2023 суддя знаходилася на лікуванні та у зв`язку з цим він не зміг ознайомитися з матеріалами справи, адже ознайомлення відбувається виключно з дозволу самого судді. Після того, як суддя призначила дату розгляду справи 16.03.2023, ОСОБА_1 звернувся із письмовим клопотанням про доступ до матеріалів для ознайомлення та з клопотання про залучення захисника, які в подальшому суддею були проігноровані безпідставно. Наміру затягнути розгляд справи не мав. Вказує, що його процесуальна поведінка була виключно в рамках чинного законодавства.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, які просили задовольнити апеляційні вимоги у повному обсязі, перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно вимог ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У відповідності до ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржена постанова є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.
Відповідно до представлених матеріалів ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП, а саме в приміщенні №7 військової частини, у АДРЕСА_1 , наказом №327 від 24.10.2022 року призначив на посаду спеціаліста-оператора служби охорони державної таємниці військової частини (режимно-секретний орган) старшого солдата ОСОБА_2 , без наявного у неї допуску до державної таємницю.
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення №24 від 31 березня 2021 року та іншими доказами долученими до матеріалів судової справи.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, та вказав про порушення судом першої інстанції його конституційного права.

Твердження апелянта захисту про порушення суддею районного суду вимог ст.268 КУпАП щодо розгляду справи, що позбавило останнього надати суду пояснення з приводу обставин події, апеляційний суд визнає неспроможними з огляду на наступне.

Так, в силу ч.1 ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення, перебував у провадженні суду з 27.01.2023 року.

Судом першої інстанції тричі призначались судові засідання по розгляду даного протоколу, які відкладались, в тому числі, за клопотанням ОСОБА_1 .

В зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про те, що протягом тривалого часу ОСОБА_1 був обізнаний про наявність на розгляді у суді складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, проте заходів для ознайомлення з його матеріалами та залучення захисника не вживав.

Крім цього, судом також враховано процесуальну поведінку ОСОБА_1 під час судового розгляду, який ухилявся від отримання судових повісток про розгляд справи, телефонограм з цього приводу, а також надсилав клопотання до суду про відкладення розгляду справи безпосередньо перед початком судового засідання. Вказані дії ОСОБА_1 свідчать про зловживання правами та розцінюються як такі, які вчиненні з наміром затягування розгляду справи задля закриття в подальшому провадження в зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, який спливав 16.03.2023 року.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 судом першої інстанції були створені всі необхідні умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя та надавалась можливість надати свої пояснення в суді. В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 разом зі своїм захисником користувались всіма правами, які передбачені КУпАП.

За наведених обставин суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи сторони захисту про порушення права на захист ОСОБА_1 в суді першої інстанції, оскільки право на захист повністю дотримано в суді апеляційної інстанції.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Більш того, стороною захисту не надано жодного доказу, що недотримання судом першої інстанції Конституцції України та положень ст..268, 271, 280 КУпАП, на чому наполягає апелянт, в будь-який спосіб вплинуло на зміст обставин, викладених у протоколі, або в будь-який спосіб порушило право ОСОБА_1 на захист. Така позиція апелянта, на думку суду апеляційної інстанції, вказує на суто декларативних характер цих доводів, а тому наголошені ОСОБА_1 обставини не можуть слугувати безумовною підставою для скасування постанови судді районного суду у справі про адміністративне правопорушення і закриття провадження у справі з зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Дослідивши вказані матеріали, в тому числі дослідивши зміст протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також і достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст.212-2 у поза розумний сумнів.

При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень процесуального чи матеріального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі мотивів, допущено не було.

Таким чином всі наявні в матеріалах справи докази в своїй сукупності доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, підстав для скасування постанови суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі суд апеляційної інстанції не вбачає, постанова суду є законною та обгрунтованою.

Керуючись ст.ст. 294 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в:
Постанову Деражнянського районного суду Хмельницької області від 16 березня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду Сергій БЕРЕЖНИЙ