ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/5640/23 Головуючий в 1 інст. Боєв Є.С.
Провадження № 33/807/662/23 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 вересня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участю ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - адвоката Цьот Ю.І. на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03.08.2023 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17000, 00 гривень з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 03.06.2023 року о 21 год. 59 хв. за адресою: Донецьке шосе, 4 у м. Запоріжжі (блокпост 3-15) водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Renault Megane, днз НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я ухилився шляхом відмови, чим порушив п. 2.5 ПДР України. Керування транспортним засобом передано ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 адвокат Цьот Ю.І. вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що ОСОБА_2 внаслідок бойового поранення отримав травми тяжкого ступеню, переніс ряд операцій, має такі наслідки, як біль в ділянці поранення лобної ділянки голови, зниження слуху, дзвін у вухах, потребує тривалого лікування.

Наголошує, що під час події, яка відбулася 21:40 години працівники поліції викликали ВСП для затягування часу, оскільки ОСОБА_2 в такому разі не встигав до початку комендантської години до смт. Томаківка та вимушений був би разом із сином шукати ночівлю у Запоріжжі, що після важкої травми робити було вкрай тяжко.

Вказує, що під час події, ОСОБА_2 не приймав ліків, які знижують увагу та швидкість реакції, тим більше не виживав алкоголю та наркотиків. ОСОБА_2 проходив тривалий курс антибактеріальної терапії, а тому йому заборонено виживання таких засобів.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 інспектор поліції вказує, що говорити, а тому вказане свідчить про сумнівні дії працівників поліції, які фактично змушують ОСОБА_2 вчинити порушення.

Матеріали справи не містять доказів правомірності здійснення зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_2 .

Під час події, ОСОБА_2 не було запропоновано пройти огляд в закладі охорони здоров`я, оскільки йому не було надано заповненого направлення на проходження такого огляду.

Відеоматеріали в справі мають постановочний характер, що свідчить про провокування працівників поліції на вчинення правопорушення.

Всі відеофайли мають розбіжність в часі їх запису та в показання годинника в самому відео.

Відповідно до протоколу, вбачається, що протокол складено о 21 годині 59 хвилин, проте відповідно до відео процедура складання розпочинається о 22 годині 09 хвилин, а працівником поліції в голос зачитано час 22 година 01 хвилина.

Просить врахувати, що родина ОСОБА_2 через війну змушена проживати у сільській місцевості поза зоною обстрілів, у разі позбавлення права керування автомобілем ОСОБА_2 , родина буде позбавлена можливості вільно пересуватися, купувати продукти, ліки та сам ОСОБА_2 буде позбавлений можливості лікуватися після бойової травми.

Просить апеляційний суд, постанову районного суду скасувати, а провадження в справі закрити.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , який підтримав апеляційну скаргу, вказавши, що працівник поліції спонукав його відмовитися від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння; перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Готуючись до розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, підлягають вирішенню питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У відповідності з ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст. 6 Європейської Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Як передбачено ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий розгляд справи та встановлення обґрунтованості будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

У практиці Європейського суду з людських прав існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеср проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та ін.).

Усталеною практикою Європейського суду з людських прав, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають належним чином бути викладені підстави, на яких вони ґрунтуються (рішення у справі «Морейра Феррейра проти Португалії (№ 2)» [ВП] (Moreira Ferreira v. Portugal (no. 2) [GC], заява № 19867/12, пункт 84, від 11 липня 2017 року). При розгляді питання справедливості кримінального провадження Суд встановлював, зокрема, що, ігноруючи конкретний, відповідний і важливий аргумент обвинуваченого, національні суди не виконують своїх зобов`язань за пунктом 1 статті 6 Конвенції (рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), заява № 42310/04, пункт 280, від 21 квітня 2011 року).

Право на справедливий судовий розгляд може вважатися ефективним, тільки якщо клопотання чи зауваження сторін дійсно «заслухані», тобто належним чином розглянуті судом (рішення у справі «Кармель Суліба проти Мальти» (Carmel Saliba v. Malta), заява № 24221/13, пункт 65, від 29 листопада 2016 року).

За змістом п. 42 рішення Європейського суду з прав людини «Бендерський проти України» від 15.11.2007 року зазначається, що право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені.

Вказані вимоги закону і установленої практики захисту людських прав при розгляді судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи щодо ОСОБА_2 , на переконання апеляційного суду, належним чином не виконані, виходячи з наступного.

Визнаючи винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №106215 (а.с.1), акт огляду (а.с.2), направлення на огляд (а.с.3), письмові поясненнями свідків (а.с.3-5), відеозапис з місця події (а.с.8).

Разом з тим, місцевий суд, виходячи з постанови, не надав належної оцінки доказам у справі, внаслідок чого помилково визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Апеляційний суд, аналізуючи доводи апеляційної скарги та вказані матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Частиною 6 ст. 266 КУпАП передбачено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_2 відмовився.

У той же час, ОСОБА_2 в судовому засідання суду апеляційної інстанції зазначив, що він їхав додому в смт. Томаківка, поспішав. Вказав, що в нього відпустка військовослужбовця починалась з наступного дня, про що він повідомив працівників поліції, які зупинили його на блокпості. Працівники поліції повідомили, що вони повинні викликати наряд ВСП, оскільки ОСОБА_2 є діючим військовим. Однак, щоб не робити цього, запропонували ОСОБА_2 відмовитися від огляду, наголосили, що в нього є свідок і йому за це нічого не буде.

ОСОБА_2 не встигав до початку комендантської години до смт. Томаківка та тому, якщо працівники поліції викликали ВСП, останній був би разом з сином шукати ночівлю у м. Запоріжжі, що після важкої травми робити було вкрай тяжко.

ОСОБА_2 погодився та на відеозапис здійснив рух на автомобілі та в подальшому на пропозицію працівника поліції відмовився від проходження огляду.

Вказана версія ОСОБА_2 не спростована судом першої інстанції, а навпаки така версія ОСОБА_2 є вірогідною, оскільки відеозаписом під найменуванням «0000000__0160» зафіксовано, що водій ОСОБА_2 дійсно спочатку перебував на місці, а потім розпочав рух, через кілька метрів зупинився і відразу надав відкритий застосунок «Дія», де вже були відкриті його водійські права. Перебіг вказаних подій фіксує на відеозапис працівник поліції.

Разом з тим відеозапис не надає логічної відповіді на запитання, чому ОСОБА_2 без вимоги працівника поліції розпочинає під відеозапис рух автомобіля, а потім також без вимоги працівника поліції зупиняє рух.

Правова конструкція норми ст.130 КУпАП передбачає, що відмова від проходження огляду повинна бути добровільна та особа, повинна розуміти наслідки такої відмови.

Тому, на переконання апеляційного суду, дії працівника поліції під час події по суті були вчиненні виключено з метою спонукання ОСОБА_2 до висловлювання відмови від проходження огляду.

З огляду на конкретні обставини зазначеної справи, є очевидним, що без зазначених дій працівника поліції, правопорушення могло не бути, тобто, мало місце спонукання та схиляння ОСОБА_2 до відмови від проходження огляду.

Наведене, унеможливлює зробити висновок про добровільність відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння, на що обґрунтовано послався апелянт в апеляційній скарзі.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, апеляційний суд доходить висновку про відсутність достатніх підстав для притягнення ОСОБА_2 в даній конкретній ситуації до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із недоведеністю його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду обставин.

Враховуючи викладене, постанова суду підлягає скасуванню, провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому апеляційна скарга захисника підлягає до задоволення.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - адвоката Цьот Ю.І., задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03.08.2023 року, якою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, скасувати.

Провадження в справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 336/5640/23