Номер провадження: 33/813/1476/23
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І. А.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Вінжановської К.С., розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 по адміністративному правопорушенню передбаченому ч.2 ст. 130 КУпАП у відкритому судовому засіданні на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 23.06.2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 426649 від 10.04.2023року, ОСОБА_1 03.04.2023 року о 11 годині 30 хвилин, у м. Одесі по вул. Стовпова, буд. 85/1, керував автомобілем «ВАЗ 2108» д.н. НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, порушення координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проведено зі згоди водія, у встановлено законом порядку, у КНП «ООМЦПЗ» Одеської обласної ради. Згідно висновку щодо результатів медичного огляду від 10.04.2023 року, 03.04.2023 року о 11 годині 30 хвилин ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (А) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Короткий зміст постанови суду першої інстанції

Постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536, 80 грн.

Мотивуючи таку постанову суд першої інстанції виходив з того, що обставини правопорушення та вина порушника підтверджуються: протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД № 426649 від 10.04.2023 року, довідкою з інформаційного порталу Національною поліцією від 29.12.2022 року, що була складена інспектором ВАП УПП в Одеській області М. Бойко, про те, що ОСОБА_1 протягом року за ч. 2 ст. 130 КупАП притягувався до адміністративної відповідальності постановою від 30.11.2022 року у справі № 487/3366/222, та висновком щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 від 10.04.2023 року, відеозаписом з ПВР №471942..

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною постановою особа, що притягається до адміністративної відповідальності подала апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати із закриттям справи за відсутністю в діях ОСОБА_1 події адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 таких положень ПДР, які б відповідно до ч.ч.1-2 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу яким керував останній . Окрім того, скаржник вважав, що у разі порушення ним правил ПДР, що стали підставою для зупинки транспортного засобу, поліцейські повинні були скласти протокол про адміністративне правопорушення або винести постанову. Вважав, що з відеозапису чітко видно, що у нього відсутні будь-які явні ознаки, які б вказували на те, що він перебував в стані наркотичного сп?яніння., вважав свою поведінку адекватною, мову зрозумілою, з чітким, нормальним формулюванням його думок та з адекватними рухами тіла. Всупереч законним вимогам протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 426649 від 10.04.2023 року містить виправлення у частині визначення статті за скоєне адміністративне правопорушення, а саме: ч. 1 виправлено на ч.2. Відповідно до частини 4-5 розділу VII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом № 1395 від 07.11.2015 28 МВС України (далі Інструкція № 1395 ). В матеріалах справи наявна Довідка з інформаційного порталу Національної поліції, датована 14.04.2023 року, при цьому протокол ААД № 426649 складався 10.04.2023 року. 3 цього слідує що, поліцейською ОСОБА_2 довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення було долучено після складання протоколу, а не до складання протоколу та враховуючи те, що в протокол внесені виправлення після отримання вищевказаної довідки, слідує висновок, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №426649 від 10.04.2023 року складався протягом чотирьох днів. Також скаржник зазначав, що йому було повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення буде розглядатись 10.04.2023 року о 09:00 за адресою: м. Одесса, вул. Ак. Корольова, 5 про що зазначено в повідомлення про запрошення до підрозділу ПП від 03.04.2023 року. Так як в ОСОБА_1 виникли непередбачувані обставинами, то він не мав можливості з?явитися на розгляд справи саме на 09:00, але на більш пізніший час в цей день я б міг прибути на розгляд справи. Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №426649 від 10.04.2023 року, розгляд справи відбувався за адресою: м. Одеса, дорога Овідіопільська, 3 о 17:20. Звертав увагу, що поліцейські не повідомили скаржника про те, що адміністративна справа відносно нього буде розглядатися за іншою адресою та іншим часом ніж мені було повідомлено та в матеріалах справи відсутні докази направлення мені повторного повідомлення про розгляд справи. Також скаржник зазначав, що всупереч законним вимогам його не було відсторонено від керування транспортним засобом, про що свідчить відсутність в матеріалах справи відповідного документа, а також посвідчення водія не вилучалось про що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД 426649 від 10.04.2023 року. Матеріали справи не містять доказів того, що скаржник відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп?яніння на місці зупинки транспортного засобу або незгоден з результатами огляду, проведеного поліцейським. Таким чином у поліцейського відсутні підстави для забезпечення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп?яніння в закладі охорони здоров?я. Також, в матеріалах справи відсутні докази направлення останнього в заклад охорони здоров?я для виявлення стану наркотичного сп?яніння. Вважав, що поліція подає до суду документи, які мають часткове підроблення, а саме висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (надалі по тексту- Висновок), складений 10.04.2023 року о 09:30 лікарем ОСОБА_3 . Так у Висновку в п. 11 де зазначено підпис обстежуваної особи про ознайомлення з результатами огляду, наявний підпис та здійснено прописом моє прізвище та ініціали, а нібито мій підпис внизу Висновка написаний текст: «Обязуюсь явиться за результатами 10.04.2023» і далі скаржник, наголошує суду, що цей Висновок я він бачив, а тим більше не писав жодного тексту і також не ставив свій підпис. Окрім того, якщо розгляд адміністративної справи було призначено на 10.04.2023 року о 09:00, а Висновок був складений 10.04.2023 року о 09:30, то у разі моєї явки на розгляд справи, у поліцейської Левко М.В. Висновок був відсутній, це свідчить про те, що поліцейська якимось чином вже знала наперед результати Висновку, що вказує на можливу домовленість з лікарем про результати зазначені в Висновку. Вважав, що якщо в офіційному документі є підроблення, то він допускаю, що і результатам медичного огляду № 000595 є недостовірні. Відзначав, що він погоджувався на проходження огляду на стан наркотичного сп?яніння, так як він не перебував у такому стані і був впевнений, що результат буде негативний. Також, мені не було відомо про існування постанови Заводського районного суду м. Миколаєва від 30.11.2022 року у справі № 487/3366/22 про притягнення мене до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, в зв?язку з чим мав на меті ї оскаржити.

Явка в судове засідання

Сторона повідомлена належним чином про час, дату та місце судового засідання.

Позиція апеляційного суду

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги (ч. 7 ст. 294 КУпАП).

Переглядаючи постанову суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що при розгляді даної справи, суд повно, всебічно і об`єктивно дослідив дані, що містяться в матеріалах справи, належним чином перевірив обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії АД № 426649 від 10.04.2023 року, ОСОБА_1 03.04.2023 року о 11 годині 30 хвилин, у м. Одесі по вул. Стовпова, буд. 85/1, керував автомобілем «ВАЗ 2108» д.н. НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, порушення координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проведено зі згоди водія, у встановлено законом порядку, у КНП «ООМЦПЗ» Одеської обласної ради. Згідно висновку щодо результатів медичного огляду від 10.04.2023 року, 03.04.2023 року о 11 годині 30 хвилин ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (А) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Суд апеляційної інстанції враховує, що Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі за тестом - Інструкція), визначено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан такого сп`яніння та оформлення результатів такого огляду. Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) відповідно до ст. 266 КУпАП.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції, під час якого поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, або у разі незгоди такої особи пройти вказаний огляд або у разі незгоди особи з результатами огляду огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9а «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Всі вказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані, вірно застосовані, а зміст постанови відповідає ст. 283, 284 КУпАП.

П.п. 3,5 цієї Інструкції передбачено також, що поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Незважаючи на невизнання своєї вини, вина ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД № 426649 від 10.04.2023 року, довідкою з інформаційного порталу Національною поліцією від 29.12.2022 року, що була складена інспектором ВАП УПП в Одеській області М. Бойко, про те, що ОСОБА_1 протягом року за ч. 2 ст. 130 КупАП притягувався до адміністративної відповідальності постановою від 30.11.2022 року у справі № 487/3366/222, та висновком щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 від 10.04.2023 року, відеозаписом з ПВР№471942.

Суд апеляційної інстанції перевіривши мотиви з яких виходив суд першої інстанції, вважав їх належними, достатніми та доведеними допустимими доказами, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 130 КУпАП .

При цьому судом також враховується, що невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, суд оцінює критично та вважає це способом захисту від складеного відносно нього адміністративного протоколу, з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, так як її покази в цій частині повністю спростовуються дослідженими судом доказами, які не викликають сумнів у суду та підтверджують вину ОСОБА_1 .. Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених в них обставин, суд не вбачає.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції прийшов вірного висновку, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 та те, що кваліфікуючими ознаками ч. 2 ст. 130 КУпАП, є: повторне протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції права на захист, а саме не задоволення клопотання про проведення відеоконференції з захисником Бикова А.В., допиту свідків заявлених останнім, не надання ознайомлення з матеріалами, суд апеляційної інстанції вважає, що дійсно судом першої інстанції допущено вищевказані порушення, однак стороною захисту не доведено своїх мотивів і це не вплинуло на вірний висновок правового рішення суду першої інстанції зазначеного по суті оскаржуваної постанови.

Щодо доводу апеляційної скарги, що у поліцейських не було законних підстав передбачених статтею 35 ЗУ Про Національну поліцію зупиняти транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , спростовується тим, що відповідно висновку щодо результатів медичного огляду особи, що керує транспортними засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №000595 встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння канабіноїдами, та виходячи з цього суд апеляційної інстанції вважав зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 законною, а такий довід необґрунтований належними доказами.

Доводи апеляційної скарги , що протокол про адміністративне правопорушення серія ААД № 426649 від 10.04.2023 року містить сліди підробки є припущенням, яке необґрунтовано належними та допустимими доказами. Крім того апеляційний суд зазначає, що задля обґрунтування такого доводу скаржником жодних клопотань/заяв не подавалось та не оскаржувалось в установленому законом порядку.

Стосовно доводу апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування і в протоколі про вчинене адміністративне правопорушення стосовно цього відсутні відомості, апеляційний суд зазначає, що дії поліцейських були законні, адже в них був відсутній висновок медичного огляду.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що в матеріалах відсутне направлення ОСОБА_1 на медчиний спростовуються тим, що відповідно до Інструкції таке направлення при проведенні огляду на стан сп`яніння залишається в медичному закладі, крім того відеозапис спростовує наявну версію.

Щодо доводу апеляційної скарги, що підпис у вищевказаному висновку ОСОБА_1 має ознаки підробки судом апляційної інстанції сприймається, як припущення адже скаржник належним чином та допустимими доказами не обґрунтував такий довід, адже не оскаржував дії поліцейських чи медичних працівників в установленому законом порядку.

Інші доводи апеляційної скарги, належним чином та належними доказами необґрунтовані, до того ж вірних висновків викладених в постанові суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, з викладеного випливає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вважати, що працівники поліції діяли протиправно, немає підстав, оскільки їх дії не були оскаржені в установленому законом порядку, і з відео не вбачається порушення порядку складення протоколу.

Протокол складений у відповідності до вимог інструкцій, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», зауважень до нього подано не було.

Апеляційному суду клопотань щодо допиту свідків, отримання інших доказів не заявлено, тому суд апеляційної інстанції приходить наступного.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують вірного вирішення ухваленого судом першої інстанції, та на наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваної постанови не впливають.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 23.06.2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 23.06.2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 17 серпня 2023 року.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.В. Кострицький