Справа № 333/2511/23
Провадження № 3/333/1395/23
П О С Т А Н О В А
Іменем України

07 квітня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Ковальова Ю.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, начальника інженерної служби військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 172-20 ч.3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а:
Відповідно до протоколу про військове адміністративне правопорушення серії ДНЗ-2/360 від 03 квітня 2023 року, 03 квітня 2023 року підполковник ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, проходячи військову службу на посаді начальника інженерної служби військової частини НОМЕР_1 , в умовах особливого періоду та умовах воєнного стану (особливий період включає в себе воєнний стан), виконуючи обов`язки військової служби, перебував в АДРЕСА_2 (тимчасове розташування підрозділу) де всупереч вимогам статей 11, 13, 120, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, виконував обов`язки військової служби за призначенням, в умовах воєнного стану, маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння (хитка хода, тремтіння пальців рук, почервоніння очей, млява річ, стійкий запах алкоголю з порожнини роту, поведінка яка не відповідає наявній обстановці), який в КНП Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги відмовився від проходження медичного огляду щодо виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що підтверджується висновком лікаря КНП Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги від 03.04.2023 № 2268, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 суду пояснив, що з боку керівництва військової частини до нього упереджене ставлення, вже вчетверте відносно нього складаються протоколи про адміністративні правопорушення, дві справи було закрито в суді за відсутністю складів адміністративного правопорушення. Наразі він переводиться до іншої військової частини. 03 квітня 2023 року він відпочивав (спав), його розбудили, повідомили, що є підозра, що він знаходиться в стані алкогольного сп`янння та повезли до лікарського закладу на освідування, де ОСОБА_1 відмовився від будь-яких дій. Зазначив, що був тверезий.
Захисник адвокат Зелінська О.С. клопотала про закриття провадження у справі, вказуючи наступне. ОСОБА_1 не визнає свою вину в скоєнні вказаного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, оскільки в зазначений час не був суб`єктом адміністративного правопорушення за даною статтею, алкогольних чи наркотичних речовин не вживав, а дії свого керівництва розцінює як мобінг (тобто психологічне насильство над підлеглими). За таких обставин у нього відсутня вина, як одна із складових елементів адміністративного правопорушення, тобто в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 172-20 КУпАП України. Не зрозуміло, які саме службові обов`язки, зазначені в протоколі підполковник ОСОБА_1 , який є начальником інженерної служби бригади, виконував в стані алкогольного сп`яніння, на початку першої години ночі. Як і не зрозуміло, хто і де саме на території тимчасового розташування підрозділу, його виявив в стані алкогольного сп`яніння, відсутні свідки цієї події, особа з числа начальницького складу військовослужбовців, яка його виявила, відеозапис, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння і так далі, що є обов`язковою умовою оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення. Як вбачається із матеріалів справи, жодна посадова особа в присутності 2-х свідків перед тим, як направити ОСОБА_2 на освідування до медичного закладу, не пропонувала останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу. Вказала, що протокол не містить ознак даного адміністративного правопорушення. По-перше - військовослужбовець притягується до відповідальності саме за дію, а точніше, якщо він в стані алкогольного сп`яніння, виконує службові обов`язки або перебуває на території в стані алкогольного сп`яніння. Водночас, як вбачається навіть із самого протоколу ОСОБА_1 не перебував на території військової частини, а перебував на території тимчасового розташування підрозділу, а відповідальність настає саме за перебування у В/Ч, далі ОСОБА_1 не був в однострої і не виконував жодних обов`язків, він просто відпочивав - спав на території тимчасового розташування підрозділу, як в принципі усі нормальні люди в 24 години ночі. По-друге - в протоколі зазначено, що він маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння (хитка хода, тремтіння пальців рік, почервоніння очей, млява річ, стійкий запах алкоголю з порожнини роту, поведінка яка не відповідає явній обстановці) виконував службові обов`язки, однак відповідальність настає не за ознаки алкогольного сп`яніння, які до того ж нічим та ніким не засвідчені, а саме за перебування у стані алкогольного сп`яніння. Тому навіть ці підстави дають можливість обґрунтовано стверджувати про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, вже не кажучи про вищевказані обставини, які вказують на вчинення щодо нього злочинів з боку його командування.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, дослідивши протокол про військове адміністративне правопорушення та надані докази, суд приходить приходить до наступних висновків.
За змістом ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до положень ст.ст. 245, 251, 252 та 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.
Відповідно до ст.252 КУпАП орган, посадова особа оцінює докази за їх внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно положень ст. ст. 254, 255, 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою на те особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому зазначаються, зокрема: суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків, якщо вони є; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення не є самостійними беззаперечним доказом, який доводить винуватість особи в інкримінованому йому правопорушенні, за яке передбачена адміністративна відповідальність та обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути перевірені за допомогою інших допустимих доказів, які б "поза розумнім сумнівом" доводили вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. При цьому, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів, як про це неодноразово зазначав ЄСПЛ, у своїх рішеннях по справах "Бочаров проти України" від 17.06.2011 р. п. 45 (заява N 21037/05 п. 45), "Смирнов проти України" від 15.10.2010 р. п. 53 (заява N 38683/06), "Огороднік проти України" від 05.05.2015 р. п. 75 (заява N 29644/10).

Частина 2 статті 19 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії (стаття 8 Конституції України), зобов`язує органи державної влади та їхніх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що, виконуючи обов`язки військової служби з ознаками алкогольного сп`яніння під час дії воєнного стану, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння .

Об`єктивна сторона зазначеного складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною 3 статті 172-20 КУпАП полягає у розпиванні алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або появі таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмові таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння - адміністративним правопорушенням вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.
Так, згідно п. 8 Розділу II Інструкції, який регулює оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, у разі виявлення військовослужбовця з ознаками алкогольного сп`яніння, що визначені в пункті З розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкція про порядок виявлення ознак сп`яніння) на території Головного управління НГУ, військової частини, військового об`єкта, або виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби з такими ознаками посадова особа в присутності двох свідків пропонує такому військовослужбовцю добровільно пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, дозволеного до застосування Міністерством охорони здоров`я.
Перед проведенням огляду на стан алкогольного сп`яніння посадова особа інформує військовослужбовця, що підлягає огляду, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на його вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Результати проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння оформлюються актом, зразок якого наведено в додатку 2 до цієї Інструкції, який підписується посадовою особою, свідками та військовослужбовцем, стосовно якого проводився огляд.
Відмова військовослужбовця від підписання акта або його незгода з результатом такого огляду зазначається в акті.
Акт складається у двох примірниках, один з яких вручається військовослужбовцю, стосовно якого проводився огляд, інший долучається до матеріалів військового адміністративного правопорушення.
У разі незгоди військовослужбовця пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, його незгоди з результатом такого огляду, а також за наявності підстав уважати, що військовослужбовець перебуває в стані наркотичного чи іншого сп`яніння згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення ознак сп`яніння, посадова особа не пізніше ніж протягом двох годин направляє його в супроводі двох представників Головного управління НГУ, військової частини для проведення медичного огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, якому надано право проводити такий огляд.
Однак, з матеріалів справи відсутні відомості того, що перед тим, як направити ОСОБА_2 на освідування до медичного закладу, йому в присутності 2-х свідків пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу.
Відповідно до ч. 6 ст. 266-1 КУпАП, під час проведення огляду військовослужбовців на стан алкогольного сп`яніння, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів уповноважена посадова особа застосовує спеціальні технічні засоби відеозапису. а в разі їх відсутності або неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У випадку застосування спеціальних технічних засобів відеозапису матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 9 цієї ж статті, огляд військовослужбовців на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
В матеріалах справи відсутні відомості як про проведення огляду у присутності двох свідків, так і про застосування спеціальних технічних засобів відеозапису.

Інші додані до протоколу документи не містять даних про винуватість чи невинуватість ОСОБА_1 , тому не оцінюються судом як докази у справі щодо його винуватості чи невинуватості.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 року у справі N 463/1352/16-а зазначив, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява №926/08), суд приходить до висновку, що направлені до суду матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, отже, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

На території України діє презумпція "невинуватості" особи, що визначено і у ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яку відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" українські суди застосовують як джерело права при вирішенні справ, поряд і з рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), відповідно до якої, "кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку".

У відповідності до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення -п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не здобуто достатніх, належних і допустимих доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП.
Тому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у даній справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 283, 284 КУпАП,
п о с т а н о в и л а :
Провадження по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 за ч.3 ст. 172-20 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя в продовж 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: Ю.В. Ковальова