Справа № 33/812/386/23 Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП
Головуючий у першій інстанції Войнарівський М. М.
Доповідач апеляційного суду Ямкова О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївській апеляційний суд

у складі:

головуючої судді Ямкової О. О.,

за участю:

секретаря Богуславської О. М.,

особи, що притягується до адміністративної

відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 25 липня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 1 лютого 2023 року о 15 годині 30 хвилині у селищі міського типу Ольшанське Миколаївського району Миколаївської області по вулиці Промисловій біля будинку №1 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ-2108», державний номерний знак НОМЕР_1 . У зв`язку з наявністю явних ознак алкогольного сп`яніння: нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, йому запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, про що складено протокол у присутності двох свідків та із застосуванням відеофіксації.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною 1 статті 130КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях.

Апелянт вважає, що постанова не відповідає вимогам закону.

Зазначає про те, що суддею не взято до уваги відсутність підтвердження факту керування ним автомобілем. Надане працівниками поліції відео не є належним доказом, оскільки з нього не можливо встановити факт керування ним автомобілем. У протоколі також відсутні відомості про технічний засіб, за допомогою якого здійснювалися відеозаписи на місці стоянки транспортного засобу.

У судовому засіданні в якості свідка не допитана особа, яка нібито може підтвердити факт керування ним автомобілем, що призвело до суттєвого порушення права апелянта на захист.

Також у справі немає жодного належного чи допустимого доказу, що саме він керував транспортним засобом.

Посилаючись на різні нормативні акти, апелянт зазначав, що суддя першої інстанції вищезазначеним фактам у своїй постанові оцінку не дав, що нажаль, призвело до безпідставного притягнення його до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та перевіривши наведені ним в апеляційній скарзі доводи, а також вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, так як висновки судді про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог пункту 2.5 ПДР України, а саме у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильними.

Ці висновки суду ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які спростовують доводи апелянта, викладені ним у апеляційній скарзі.

Так, відповідно до вимог статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів, ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя, та на вимогу поліцейських відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку.

У протоколі про адміністративне правопорушення містяться дані про місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, тобто усі обставини, які стосуються події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, за наявності яких протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі.

Доводи про відсутність у протоколі вказівки на додання до нього відеозапису без зазначення даних про технічну характеристику пристрою, на який здійснювалася фіксація події, не впливає на належність самого доказу та не має процесуального значення для правової кваліфікації дій правопорушника, оскільки усі реквізити, які повинні у відповідності до статті 256 КУпАП зазначатися при його складанні, в ньому містяться. Дані про технічні характеристики пристрою, на який здійснюється фіксація події стосуються справ про адміністративні правопорушення, у яких протокол про адміністративне правопорушення не складається, окрім постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, де саме повинні бути зазначені дані такого пристрою. В той же час у справах, у яких складається протокол про адміністративне правопорушення, що підлягають розгляду у судовому порядку, відеофіксація проведення огляду на стан сп`яніння або відмова від його проходження за статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) здійснюється на нагрудну камеру поліцейського або відеореєстратор патрульного автомобіля.

Так, у відповідності до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За положеннями пунктів 1.3, 1.6, 1.7 розділу І та положеннями розділу ІІ Інструкції №1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, з фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції. Під час проведення огляду поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких записів огляд проводиться у присутності двох свідків. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду за допомогою технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (пункт 7 розділу ІІ Інструкції).

Направлення водія для проведення огляду на стан алкогольного чи іншого виду сп`яніння у медичному закладі видається поліцейським, у випадку не згоди водія з результатами показників Драгеру при огляді, що проведений поліцейськими на місці зупинки, або бажанні пройти такий огляд лише у медичному закладі.

Натомість ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду як на місці зупинки, так і у медичному закладі. При цьому у протоколі про адміністративне правопорушення особисто надав пояснення, що: «їздив по території підприємства на своєму автомобілі, Вину визнає повністю та зобов`язується так більше не робити».

Усі матеріали відеозапису, які здійснені за допомогою нагрудної камери поліцейських, додані до протоколу про адміністративне правопорушення у відповідності до статті 266 КУпАП.

З відеозаписів, зроблених поліцейськими вбачається, що на обґрунтовану вимогу поліцейських, пред`явлену водію ОСОБА_1 , пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку, останній надає відмову від його проходження, але при цьому ні мотивує цю відмову тим, що він ні керував автомобілем.

Тому при вирішенні справи, в обґрунтування своїх висновків суддя вірно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, складеного у присутності ОСОБА_1 , пояснення свідків, які були очевидцями подій та у присутності яких складено протокол, у відповідності до яких ОСОБА_1 керував автомобілем та відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, чим за складеним протоколом порушив пункт 2.5 ПДР України.

Обставини, які встановлені в протоколі про адміністративне правопорушення підтверджені також і іншими письмовими доказами, а саме письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , якими особисто підписано зміст протоколу, в тому числі і усними показами свідка ОСОБА_2 , допитаного у судовому засіданні.

Підстав вважати, що письмові пояснення ОСОБА_3 , який не зміг явитися за викликом суду з поважних причин, містять дані, які не відповідають дійсності, немає, оскільки зміст цих пояснень в частині факту керування ОСОБА_1 автомобілем узгоджується, як з особистими поясненнями самого водія, які він надав у протоколі про адміністративне правопорушення, так і відповідають його поведінці на місці події. Також відповідають поясненням іншого свідка та обставинам, які зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Тому, при прийнятті рішення, суддя обґрунтовано врахував ці письмові пояснення свідків, один з яких, хоча не був допитаний судом, але їх письмові пояснення відповідно до вимог статті 251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, наведені покази свідків узгоджуються з відеозаписом та свідчать про те, що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння при керуванні автомобілем, але в присутності двох свідків відмовився пройти огляд як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі.

Посилання на відсутність у справі «належних та допустимих доказів» суперечить диспозиціям статей 251 і 252 КУпАП, якими визначається, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку уповноважена особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі наведеного, суддя першої інстанції надав правильну оцінку усім наданим доказам, та дійшов вірного висновку, що ОСОБА_1 перебував за кермом належного йому автомобіля, а при виявленні ознак, що можуть свідчити про перебування водія у стані алкогольного сп`яніння відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, з надуманих та нічим не підтверджених підстав.

Отже, ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено водію ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 25 липня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча О. О. Ямкова