НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

31 травня 2023 року Справа № 322/607/23 (Провадження № 3/322/444/23)

Суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області Губанов Р.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла до суду з відділення поліції №3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області 24.05.2023, за ч.1 ст.173-2 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 20.05.2023 серії ВАВ №446340 ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме: «20.05.2023 о 19 год 00 хв, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив сварку зі своїм батьком ОСОБА_2 в ході якої висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим міг завдати шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_2 ».

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, суддя виходить з наступного.

Частиною першою статті 173-2 КУпАП передбачено відповідальність, за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічним насильством є форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

ОСОБА_1 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення факт вчинення домашнього насильства заперечив, повідомив, що між ним і батьком конфлікту не було. В зазначений у протоколі час він дійсно був біля свого дома і дійсно дув напідпитку. Однак у нього відбувалася сварка в тому місці з якимись військовими, а батько, який проживає неподалік в той час підійшов щоб дізнатися в чому справа. В адресу батька він нецензурно не виражався, не погрожував йому. Не кликав на місце події. Можливо батько сприйняв його висловлювання на свою адресу, однак все це він казав тим хлопцями які до нього чіплялися. Документи він підписав не читаючи оскільки був напідпитку і думав, що там йдеться його дії щодо конфлікту з військовими.

Потерпілий ОСОБА_2 на розгляд справи про адміністративне правопорушення не з`явився. Останній прибув до суду за годину до судового засідання. В усному порядку повідомив, що він не бажає чекати судового засідання, просив ухвалити суддю рішення на власний розсуд.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано письмові пояснення ОСОБА_2 , що у сукупності із невизнанням особою, яка притягається до адміністративної відповідальності своєї вини у вчиненні проступку, не доводять факту вчинення психологічного насильства, а лише підтверджують присутність батька і сина ОСОБА_3 біля домоволодіння в якому мешкає ОСОБА_1 . В цьому контексті суддя враховує ту обставину, що подія відбулася на подвір`ї ОСОБА_1 . Зі змісту письмових пояснень потерпілого не можна встановити, що слугувало причиною його візиту до сина, чому саме почалася сварка. Свідки правопорушення відсутні.

Істотною ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП є ймовірність завдання або завдання внаслідок дій кривдника шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Навіть якщо допустити що нецензурні висловлювань з боку ОСОБА_1 на адресу батька дійсно мали місце під час сварки, ймовірності заподіяння шкоди психічному здоров`ю потерпілого внаслідок сварки, що відбулась 20.05.2023 матеріалами справи не підтверджується.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази вчинення ОСОБА_1 психологічного насильства щодо ОСОБА_2 .

За приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у п.39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 по справі №463/1352/16-а (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 90264746).

За правилом п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з наведеного, суддя дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Керуючись ст.ст.221, 247, 283-285, 294 КУпАП, суддя

постановив:

закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 173-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Р.О. Губанов