Справа № 145/499/23
Провадження № 33/801/497/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ратушняк І. О.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участю законного представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 10 квітня 2023 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Тиврівського районного суду Вінницької області від 10 квітня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень без позбавлення права керування транспортним засобами. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_2 , як законний представник ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, якою на її сина ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень та прийняти нову постанову, якою застосувати до сина один із заходів впливу, передбачений статтею 24-1 КУпАП, і передати його під її нагляд, як матері.

У скарзі ОСОБА_2 зазначає, що судове засідання у даній справі було призначено на 09 год. 00 хв. 10.04.2023, про що сина було повідомлено телефонограмою. Їй, як законному представнику, про дату і час розгляду справи не повідомлялося взагалі. У вказану дату та час син прибув до суду, однак, після деякого очікування йому повідомили, що судове засідання переноситься. Про змінений час і дату розгляду справи ОСОБА_1 повідомлено не було. Окрім того, її син є неповнолітнім, тому до нього мали б бути застосовані заходи впливу, передбачені ст. 24-1 КУпАП, оскільки на момент вчинення правопорушення він не був у стані алкогольного сп`яніння. Про те, що відмова від проходження огляду є окремим складом правопорушення він не знав. На прохання власника автомобіля він проїхав по подвір`ю свого товариша, якому допомагає ремонтувати автомобілі, лише три метри, не виїжджаючи з нього для того, щоб товариш та власника автомобіля могли оцінити звук роботи двигуна. При цьому, ніякої шкоди здоров`ю та майну він не завдав, загрози для будь-чийогось життя також не було. Син змушений підпрацьовувати, оскільки її сім`я перебуває у важкому матеріальному становищі: вона проживає з трьома дітьми і окрім сина в неї є ще двоє малолітніх дітей. З чоловіком вона не проживає, а відтак їй важко забезпечувати сім`ю самостійно, тому син трохи допомагає. Накладене на сина стягнення в сумі 17 000 гривень для неї та нього є непосильним тягарем.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що про розгляд справи судом їй не було відомо. Син отримав постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності 26.04.2023, а вона дізналася про наявність такої 05.05.2023. Ознайомившись зі змістом постанови вона побачила, що в ній зазначено про те, що син в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлений в порядку, встановленому законом. Обставини пропуску строку на апеляційне оскарження є вагомими, оскільки син не повідомляв її про наявність постанови, про що вона дізналась випадково.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

У разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено (ч. 2 ст. 289 КУпАП).

При вирішенні питання про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови апеляційний суд виходить з того, що постанову Тиврівським районним судом Вінницької області винесено 10.04.2023 у відсутність ОСОБА_1 та згідно супровідного листа від 11.04.2020 направлено на його адресу (а.с.14-16).

Апеляційну скаргу подано ОСОБА_2 , яка є законним представником Колбя М.К., що підтверджується доданими до апеляційної скарги документами (копіями свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 23.05.2008; рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 28.09.2010 про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; свідоцтва про шлюб, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 серії НОМЕР_2 від 06.12.2014).

Частиною першою статті 270 КУпАП визначено, що інтереси особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і потерпілого, які є неповнолітніми або особами, що через свої фізичні або психічні вади не можуть самі здійснювати свої права у справах про адміністративні правопорушення, мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники).

Доказів того, що ОСОБА_2 було відомо про розгляд справи судом першої інстанції матеріали справи не містять. З апеляційною скаргою вона звернулася як законний представник ОСОБА_1 особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, та з боку держави не повинно чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У рішенні від 28.01.2021 у справі «Кушнір проти України» ЄСПЛ зазначив, що «...право на доступу до суду передбачає право на отримання належного повідомлення про судові рішення, особливо у випадках, коли апеляційна скарга може бути подана у конкретно встановлений строк. Заявник не був присутній у судовому засіданні суду першої інстанції, оскільки засідання проводилося на підставі письмових доводів сторін і, таким чином, без їхнього виклику; отже, заявник не знав зміст постанови, прийнятої за результатами розгляду його позову, у тому числі наведене судом обґрунтування. Це означає, що він не зміг би оскаржити постанову своєчасно, не маючи її паперової копії…».

Враховуючи, що постанова винесена 10.04.2023 у відсутність ОСОБА_1 і матеріали справи доказів на підтвердження дати отримання ним копії постанови не містять, беручи до уваги, що апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 подано 17.05.2023 його законним представником, який не викликався судом першої інстанції та якому стало відомо про наявність постанови після її випадкового виявлення, а неповнолітні, у зв`язку з їх фізичною і розумовою незрілістю потребують спеціальної охорони і захисту, зокрема, належний правовий захист, апеляційний суд дійшов висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_2 , яка підтримала апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №320741, складеного інспектором із РПП СПД №1 ВП №2 Вінницького РУП старшим лейтенантом поліції Сандулом О.В., 28.01.2023 о 15 год. 20 хв. в с. Строїнці по вул. Аграрній водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 25063, д.н.з. НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння обличчя та очей. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків (а.с.3).

У п. 2.5 Правил дорожнього руху зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність, в тому числі, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні даного адміністративного правопорушення суд першої інстанції виходив з того, що його вина доведена матеріалами справи.

При визначенні виду адміністративного стягнення суд виходив з того, що ОСОБА_1 вчинив грубе порушення ПДР України, внаслідок якого могли настати тяжкі наслідки, не дивлячись на загальноприйняті норми поведінки та співжиття в суспільстві легковажно дозволив собі не проходити медичний огляд на законну вимогу працівника поліції, що свідчить про нехтування ним вказаних норм, в судове засідання не з`явився, що є спробою уникнення від відповідальності, тому з метою попередження вчинення ним в майбутньому грубих правопорушень в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху вважав за доцільне застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів. При цьому вважав, що застосування більш м`якого стягнення не досягне мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

Не оспорюючи наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 просить змінити вид застосованого до її сина адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відтак, постанова суду першої інстанції переглядається апеляційним судом лише в частині виду призначеного покарання.

Санкція частини першої статті 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У статті 13 КУпАП зазначено, що до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, в тому числі, адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Заходи впливу, що застосовуються до неповнолітніх визначені статтею 24-1 КУпАП. Вказаною статтею визначено, що за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу: 1) зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого; 2) попередження; 3) догана або сувора догана; 4) передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.

Застосування наведених вище заходів є правом, а не обов`язком суду, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд першої інстанції, виносячи постанову про накладення стягнення у виді штрафу, дійшов висновку, що застосування до правопорушника більш м`якого стягнення не досягнене мети, визначеної ст. 23 КУпАП виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При цьому, вказане питання вирішувалося у відсутність ОСОБА_1 та його законного представника.

У даній справі суду слід було враховувати, що ОСОБА_1 є неповнолітньою особою, а відтак суд мав виважено підійти до розгляду справи, з урахуванням усіх її обставин та особи правопорушника. Та, у разі необхідності, відкласти розгляд справи і заслухати справу за участю ОСОБА_1 .

Апеляційним судом під час апеляційного перегляду встанволено наступні обставини.

З побутової характеристики, наданої старостою Строїнецького старостинського округу Кардаш В.О. вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 , 1988 року народження, яка працює різноробочою у ТОВ Агрокомплекс «Строїнецькі сади». Окрім ОСОБА_7 мама виховує ще двоє неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_8 , 2014 року народження, та доньку ОСОБА_9 , 2017 року народження. Відносини в родині доброзичливі, матеріальний стан недостатній. За характером ОСОБА_1 працелюбний, врівноважений, товариський, довірливий. Швидко адаптується до нових умов, але може потрапляти під чужий вплив. Такі риси характеру та необачність щодо наслідків призвели до конфліктної ситуації з мешканцями сусіднього села. Про цей конфлікт шкодує. Стосовно поведінки у селі, громадських місцях зауважень немає. На даний час навчається заочно в Миколаївському коледжі. Зауважень щодо поведінки ОСОБА_1 старостинський округ немає.

З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 16.05.2023 №77 встановлено, що до складу сім`ї ОСОБА_2 входять: син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до наданої старостою Строїнецького старостинського округу ОСОБА_12 побутової характеристики вбачається, що ОСОБА_2 , 1988 року народження, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . З січня 2023 року працевлаштована підсобним працівником у ТОВ Агрокомплекс «Строїнецькі сади». Виховує сина ОСОБА_7 від першого шлюбу та ще двоє неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_8 , 2014 року народження, та доньку ОСОБА_9 , 2017 року народження. Обставини, що склалися в стосунках між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , з котрим перебуває у зареєстрованому шлюбі та мають двох спільних доньок, призвели до розлучення, юридично не зареєстрованого. Станом на зараз ОСОБА_2 з чоловіком не проживає. ОСОБА_2 працелюбна та врівноважена, відповідально відноситься до виховання дітей, турботлива мама, в родині стосунки між мамою та дітьми доброзичливі, є проблеми з фінансовим забезпеченням, матеріальний стан не достатній. Зауважень щодо поведінки ОСОБА_2 старостинський округ немає.

З характеристики, наданої директором ТОВ «Строїнецький сад» ОСОБА_13 встановлено, що ОСОБА_2 з 05.07.2022 працює підсобним працівником садової бригади №2 вказаного товариства. За час роботи на підприємстві показала себе як працьовитий, старанний працівник. Завжди виконує вказівки керівника підрозділу. За характером спокійна та врівноважена. Дисциплінована і акуратна. Готова взяти на себе відповідальність, не схильна перекладати її на інших. В порушенні трудової дисципліни не помічена. В колективі користується повагою та авторитетом.

Із наведеного вище слідує, що ОСОБА_1 проживає разом із матір`ю та ще двома малолітніми сестрами, за місцем проживання характеризується виключно позитивно. На даний час навчається на заочній формі.

Його мати ОСОБА_2 працює, за місцем роботи та місцем проживання характеризується позитивно. Крім старшого сина на її утриманні перебувають також двоє малолітніх дітей від іншого шлюбу, з чоловіком не проживає. Матеріальний стан сім`ї не є достатнім.

Враховуючи, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, яке не потягло за собою будь-яких негативних наслідків, з урахуванням особи ОСОБА_1 , який позитивно характеризується, є студентом та немає доходу, беручи до уваги, що вчинення правопорушення неповнолітнім є пом`якшувальною обставиною (ст. 34 КпАП) апеляційний суд виходить з того, що виховання неповнолітнього правопорушника є можливим без накладення адміністративного стягнення у загальному порядку, передбаченому КУпАП, та вважає за можливе застосувати до нього захід впливу у виді передачі його під нагляд матері.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги позитивну характеристику ОСОБА_2 , а також наявність в матеріалах справи даних про здатність ОСОБА_2 забезпечити позитивний виховний вплив на сина та постійний контроль за його поведінкою.

Відтак, постанова суду першої інстанції в частині застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення підлягає скасуванню із застосуванням до нього заходу впливу, передбаченого статтею 24-1 КУпАП, а саме передачею його під нагляд матері.

Оскільки стягнення на ОСОБА_1 не накладається, підстави для стягнення з нього судового збору відсутні, а відтак постанова суду в цій частині також підлягає скасуванню. У решті постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. 289, 294 КУпАП,

постановив:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Тиврівського районного суду Вінницької області від 10 квітня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 10 квітня 2023 року в частині застосування адміністративного стягнення та стягнення судового збору скасувати.

Застосувати до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , захід впливу, передбачений статтею 24-1 КУпАП, та передати його під нагляд матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало