Справа № 548/674/23
П О С Т А Н О В А Провадження №3/548/205/23

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.04.2023 року м. Хорол

Суддя Хорольського районного суду Полтавської області Коновод О.В. , розглянувши матеріали, які надійшли з СРПП ВП №2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , ніде не працюючого, РНОКПП не відомий ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

На розгляд до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 337052 від 25.03.2023, в якому зазначено, що 25.03.2023 року о 19 год. 00 хв. в м. Хорол по вул. Небесної Сотні, 102 Лубенського району Полтавської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки « Ford Focus » д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння . Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився зі згоди водія за допомогою Alcotest Drager № 6810, вміст промілле 0,26 %, чим порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ст. 130 ч. 1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просив закрити дану справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАПза відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки матеріали справи не містять прямих, безспірних, безсумнівних та достатніх доказів того, що ОСОБА_1 25.03.2023 року о 19 год. 00 хв. керував транспортним засобом « Ford Focus » д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, доказів його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не здобуто.

Дослідивши письмові матеріали, суд прийшов до висновку, що при складанні зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення поліцейські допустили ряд істотних порушень закону в частині процесуальних дій, пов`язаних із проведенням огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення його результатів, що призвело до помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно із ст.280 КУпАПорган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто, одними із ознак складу правопорушення є факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тому орган, який складає матеріали справи про адміністративне правопорушення повинен довести дані факти.

Згідно із ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, за змістом статті 266 КУпАП огляд на стан сп`яніння проводиться лише за наявності підстав вважати, що особа, яка керує транспортним засобом перебуває у стані сп`яніння.

Наведені положення закону розкрито та конкретизовано у підзаконних актах.

Відповідно до пункту першого розділу X Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожньої руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України в 07.11.2015 №1395 (далі - Інструкція №1395),водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншої сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Пунктом третім цього розділу Інструкції №1395 закріплено, що направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу ішвидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (далі - Порядок №1103).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препарати що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Згідно з пунктами 2-3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, ще вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння здійснюється лише за наявності у нього ознак сп`яніння. Наявність такої передумови, як «за наявності ознак» збалансовує втручання органів державної влади у здійсненні людиною права на повагу до свого приватного життя. Тому недопустимим є свавільне, безпідставне спонукання особи проходити відповідний огляд.

Проте, досліджуючи складені адміністративні матеріали неможливо встановити факт того, що поліцейські виявляли у ОСОБА_1 певні ознаки алкогольного сп`яніння, які зазначені в Інструкції. Поліцейський лише запитав у ОСОБА_1 ,чи він вживав алкоголь та чи зможе пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння , на що він відповів «не вживав та побажав пройти огляд за допомогою алкотестера». Зазначене підтверджується відеозаписом, долученим до справи.

Із матеріалів справи, вбачається, що у ОСОБА_1 поведінка адекватна, відповідає обстановці, координація рухів не порушена, міміка звичайна, хода стійка, ознаки нервово психічних захворювань, ураження центральної нервової системи, фізичного виснаження відсутні, запах алкоголю з рота не відчувається.

Відповідно до пп. а) п. 2.9 Правил дорожнього руху, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами), водієві,крім іншого,забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно п.п. 4, 7 Розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішні справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Відповідно до змісту п.п. 3-4 розділу ІІ Інструкції передбачено, що поліцейськими для проведення огляду на стан сп`яніння використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

За змістом інструкції з експлуатації газоаналізатору «Alcotest 6810», яка є публічно доступною на сайті офіційного представника концерну Drager Safety AG & Co в Україні (http://www.saturn-data.com/ukr/products/631/0/531/), умовою правильної роботи приладу є суворе дотримання вимог, що наведені у розділі «Інтервали технічного обслуговування», яким передбачено, що інтервал між операціями «Сервісне технічне обслуговування» і «Градуювання» має бути не менше ніж 1 раз на 6 місяців. Також вказано, що за технічними характеристиками границі допустимої похибки результату в діапазоні 0,00-0,84‰ (проміле) становлять ± 0,04‰ (проміле), та ± 5 % (від показання) в діапазоні > 0,84 ‰.

Судом встановлено, що останнє калібрування приладу Alkotest 6810 Drager, який використовувався для проведення огляну на стан сп`яніння ОСОБА_1 , проводилось 14.02.2023 року, що вказано на роздруківці результату тесту, тобто більш ніж за 1 місяць до проведення огляду ОСОБА_1 з його використанням.

Таким чином показники газоаналізатору «Alkotest 6810» можуть перевищувати гранично допустимі похибки, передбачені його інструкцією.

З огляду на вказане, вважаю, що результат огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , зафіксований газоаналізатором «Alkotest 6810», не може в достатній мірі та безсумнівно свідчити про перебування його в стані алкогольного сп`яніння під час керування автомобілем, оскільки його показник температури очевидно не відповідає фактичним умовам, тож і результат наявності алкоголю у видихуваному повітрі, при врахуванні гранично допустимої похибки, згідно технічної характеристики вищевказаного газоаналізатора, перебуває на межі допустимої норми 0,2‰.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ судами, як і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, застосовується як джерело права, а саме у Рішенні «Коробов проти України», вказано, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

З огляду на положення ч. 1 ст. 8 Конституції України щодо визначення і дії в Україні верховенства права, вважаю, що гарантії ч. 3 ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, також розповсюджуються на обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Вказана позиція обумовлена тим, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» від 08.06.1976року, в справі «Гурепка проти України» від 06.09.2005 року, в справі «Менаріні проти Італії» від 27.09.2011 року, вказав, що термін «кримінальне правопорушення», що міститься у ст. 2 Протоколу № 7 до Конвенції, має автономне значення і охоплює суворі за своїми наслідками види адміністративних стягнень, до яких належать адміністративний арешт та значні адміністративні штрафи.

Відповідно до правової позицій, викладеної в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року в справі № 536/1703/17, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.247КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вказане, враховуючи наявність об`єктивних сумнівів щодо керування ОСОБА_1 25.03.2023 року о 19 год. 00 хв. автомобілем у станіалкогольного сп`яніння, оскільки показники газоаналізатору «Alcotest 6810», яким проводився його огляд на стан алкогольного сп`яніння, безсумнівно не свідчать про перевищення допустимого показника алкоголю на рівні 0,2 проміле, що підлягає тлумаченню на його користь, вважаю, що провадження в даній справі підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 130, 245, 247, 251, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене посвідчення водія НОМЕР_2 від 10.03.2023 року ТСЦ № 8091 , після набрання постановою законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 10 діб з дня її винесення шляхом подачі апеляції через Хорольський районний суд Полтавської області.

Суддя: Коновод О. В.