Справа № 308/6429/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2023 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Дегтяренко К.С., розглянувши матеріали справи, які надійшли з УПП в Закарпатській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 -

у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

Як випливає з протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР №176612 від 04.04.2023, 04 квітня 2023 року о 22 годині 37 хвилин в місті Ужгороді перехрестя проспект Свободи та вул. Джамбула водій ОСОБА_1 здійснював провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів на таксі, транспортний засіб марки Peugeot 301, д.н.з. НОМЕР_1 , без отримання ліцензії на даний вид господарської діяльності.

Дії гр. ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину заперечив, вказав, що не здійснює жодної підприємницької діяльності та підвозив знайомих.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з положеннями ч.2 ст.7 та ст.245 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом та забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Диспозиція ч. 1ст. 164 КУпАП визначає склад адміністративного правопорушення, що полягає у провадженні господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Вказана норма є бланкетною і відсилає до спеціального закону - Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 №222-VIII (далі - Закон).

Згідно з ч. 3 ст. 2 Закону, суб`єкт господарювання може здійснювати види господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, після внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо рішення органу ліцензування про видачу йому ліцензії.

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону, ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, зокрема, перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Згідно з положеннями ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно з п.14.1.36. ст. 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» від 25.04.2003 № 3, під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Зі змісту протоколу випливає, що 04 квітня 2023 року о 22 годині 37 хвилин в місті Ужгороді перехрестя проспект Свободи та вул. Джамбула водій ОСОБА_1 здійснював провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів на таксі, транспортний засіб марки Peugeot 301, д.н.з. НОМЕР_1 , без отримання ліцензії на даний вид господарської діяльності.

В той же час, як встановлено судом з матеріалів справи, такі не містять будь-яких доказів на підтвердження того, що гр. ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність, пов`язану із наданням послуг з перевезення пасажирів (таксі). Відсутні в матеріалах справи і які-небудь належні докази у підтвердження висновків про те, що гр. ОСОБА_1 не зареєстрований як суб`єкт господарювання та що в нього відсутня ліцензія на відповідний вид діяльності. Не вказано осіб, яким він надавав послуги таксі, за якою ціною здійснював послуги з перевезення пасажирів чи існувала регулярність таких послуг та чи взагалі такі послуги надавалися. Так, у матеріалах справи відсутні пояснення будь-якого свідка, який був очевидцем надання гр. ОСОБА_1 послуг вартісного характеру, пов`язаних з автоперевезенням, чи безпосередньо отримав такі послуги від останнього.

Згідно з ч. 2ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255 цього Кодексу.

Відповідно дост. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно дост. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що вина гр. ОСОБА_1 у інкримінованому йому правопорушенні не доведена належними та допустимими доказами, а тому провадження в справі про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 164 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст.164, 245, 251-252, 268, 280, 284, 287-291 КУпАП, ст. 62 Конституції України, суд,-

постановив:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП - закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя К.С. Дегтяренко