Справа № 526/1134/23
Провадження № 3/526/539/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2023 рокусуддя Гадяцького районного суду Полтавської області Максименко Л.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ВП № 1 Миргородського РВП Головного управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не одружений, місце роботи ПВКП «АСК» - торговий представник, ідентифікаційний код НОМЕР_1 ,

за ст. 173-2 ч.1 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу ВП № 1 Миргородського ВП від 18.03.2023 ОСОБА_1 18 березня 2023 року близько 09 год. 00 хв., перебуваючи в м. Гадяч Миргородського р-ну, у відповідь на нецензурну лексику свого батька ОСОБА_2 висловлювався в його адресу нецензурною лайкою, чим вчинив насильство психологічного характеру.

ОСОБА_1 суду пояснив, що 18 березня 2023 йому стало відомо зі слів матері, що автомобіль його батька ОСОБА_2 , знаходиться на узбіччі дороги в м.Гадяч біля колишнього СТО «Віанор», тому він вирішив використати запасні ключі та перегнати його додому, так як батько перебував в стані алкогольного сп`яніння. Прибувши на місце, в той же час на це місце працівники поліції привезли батька з освідування, який ще перебував в стані алкогольного спянінння і знову намагався сісти за кермо автомобіля, але він не дозволив йому це робити і відштовхнув від автомобіля, сів за кермо і поїхав до відділу поліції дізнатися де мати. Але там на нього був складений протокол.

Заслухавши ОСОБА_1 дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Так, у відповідності до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно положень КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об`єктивного дослідження доказів по справі та з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до норм ст. 173-2 КУпАП відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству » № 2229-VIII від 7 грудня 2017 року (далі Закон № 2229-VIII) визначає домашнє насильство як діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчинюються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

При цьому психологічне насильство визначається як форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство визначається як форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Із змісту протоколу не видно, і про це в ньому не зазначено, яку шкоду заподіяло чи могло заподіяти застосоване порушником щодо потерпілого психологічне насильство, викликало чи ні воно у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинило емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, тобто не зазначена об`єктивна сторона складу інкримінованого порушнику правопорушення, що свідчить про її відсутність та відсутність складу правопорушення взагалі.

У матеріалах адміністративного провадження відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про вчинення насильства в сім`ї.

З рапорту оперативного чергового слідує, що 18.03.2023 о 08:59 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 18.03.2023 о 08:58 за адресою: м.Гадяч, провулок Чехова, 3, Гадяцького району, 15 хв. тому син забрав ключі і поїхав на автомобілі д.н.з. НОМЕР_2 .

По прибуттю ГРПП на місце події було встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 житель АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме виражався нецензурними словами на його адресу, так само у відповідь син виражався нецензурною лайкою. Відносно батька та сина складено адміністративні протоколи.

Проте в матеріалах справи є заява ОСОБА_2 в якій він просить припинити подальший збір та розгляд матеріалів по факту його повідомлення, відомості до ЄРДР не вносити, оскільки тілесних ушкоджень він не отримав, претензій до сина не має.

В матеріалах справи наявні пояснення, з яких слідує, що ОСОБА_3 не дозволив батькові керувати автомобілем в стані алкогольного спяніння, власними ключами завів автомобіль та поїхав на ньому.

Будь яких даних, які б свідчили про вчинення відносно ОСОБА_2 психічного чи фізичного насильства з боку сина відсутні, даних про спричинення тілесних ушкоджень матеріали справи не містять. При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суддя не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у протоколи про адміністративні правопорушення, витребувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим, що буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

В матеріалах справи також відсутні дані, які підтверджують факт родинного зв`язку між особами.

Суд звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу. Суд вважає, що обвинувачення не може ґрунтуватися лише на обставинах, викладених суб`єктом владних повноважень в протоколі про адміністративне правопорушення за відсутності доказів його вчинення.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Леванте проти Латвії" від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом (Sevtap Veznedarogiu v. Turkey (Севтап Везнедароглу проти Турції).

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1ст. 173-2 КУпАП, так як будь яких доказів про вчинення ним адміністративного правопорушення суду не надано і судом не здобуто.

Згідно ст.247 п.7 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що в діях ОСОБА_1 відсутні події та склад адміністративного правопорушення, провадження по справі слід закрити.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

- закрити провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд.

Суддя Л. В. Максименко