Справа № 163/682/23 Провадження №33/802/285/23 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2023 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні його апеляційну скаргу на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 30 березня 2023 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп. судового збору.

Згідно з постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним за те, що 23 березня 2023 року о 20 год 31 хв він керував мопедом «Вайпер» на вулиці Центральній у селі Заболоття Ковельського району Волинської області з ознаками алкогольного сп`яніння та від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржує його з мотивів незаконності. Посилається на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні і допустимі докази на підтвердження його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Зауважує, що не керував транспортним засобом, що підтверджується відеозаписом події, на якому зафіксовано, що на мопеді «Вайпер» перебувало двоє осіб. Тому просить скасувати постанову, а провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу і просив скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до приписів ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Вимоги ст.280 КУпАП регламентують, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, вказані вимоги закону при винесенні постанови місцевим судом дотримані.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 23.03.2023 серії ААД № 196067, 23 березня 2023 року о 20 год 31 хв ОСОБА_1 керував мопедом «Вайпер» на вулиці Центральній у селі Заболоття Ковельського району Волинської області з ознаками алкогольного сп`яніння та від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).

В апеляційних доводах ОСОБА_1 посилається на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні і допустимі докази на підтвердження його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, проте, на переконання апеляційного суду, вони не заслуговують на увагу.

Так, відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкції), якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Оскільки у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, працівники поліції мали право запропонувати йому пройти відповідно до встановленого порядку огляд для визначення стану сп`яніння.

Такі ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 були вказані і в протоколі про адміністративне правопорушення від 23.03.2023 серії ААД № 196067, це, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння обличчя (а.с.1).

Згідно з відеофіксацією події на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, мотивуючи це тим, що він не керував транспортним засобом, оскільки на мопеді «Вайпер» перебувало двоє осіб (а.с.9).

Однак, допитаний апеляційним судом свідок інспектор СРППВП № 1 (м. Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_2 показав, що 23.03.2023 під час патрулювання ними було помічено мотоцикл, який не зупинився на вимогу про зупинку, подану за допомогою маячків. Коли мотоцикл з`їхав у поле, то він з напарником почали бігти за мотоциклом. Мотоцикл впав, і чоловіки, які були на ньому, також. Один із чоловіків побіг в сторону, а інший, який сидів позаду, підвівся, сів за кермо мотоцикла і продовжив рух. Через деякий час мотоцикл знову впав і тоді вони затримали водія. Водієм виявився ОСОБА_1 .. Поліцейський категорично ствердив, що за кермом мотоцикла перебував саме ОСОБА_1 ..

Показання поліцейського у суді апеляційної інстанції об`єктивно підтверджуються і направленням на огляд з актом огляду, відеозаписом події, які об`єктивно відтворюють фактичні обставини даної справи (а.с.2, 3, 9).

На переконання апеляційного суду, докази в даній справі є належними та допустимими в розумінні положень ст.251 КУпАП.

Піддавати вказані докази сумніву у апеляційного суду немає підстав, оскільки вони повністю узгоджуються між собою.

Отже, сукупність вищенаведених доказів повністю спростовує доводи апеляційної скарги про відсутність доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у провину.

Таким чином, оскільки водій ОСОБА_1 відмовився проходити у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі, працівник поліції склав щодо нього протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, у якому зазначив ознаки алкогольного сп`яніння водія: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння обличчя, та його відмову від проходження такого огляду.

Такі дії поліцейських повністю відповідають роз`ясненням, які містяться у п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Проаналізувавши зібрані й досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху та вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

А невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненому правопорушенні, суд апеляційної інстанції розцінює як спосіб уникнення ним адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що накладаючи адміністративне стягнення, суддя, згідно з вимогами ч.2 ст.33 КУпАП, урахував характер правопорушення, дані про особу винного, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив ОСОБА_1 безальтернативне стягнення, визначене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Нові докази, які спростовували б висновки суду першої інстанції, суду апеляційної інстанції надані не були.

Враховуючи вищенаведене, постанова судді є законною та обґрунтованою, а підстав для скасування оскаржуваного судового рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 30 березня 2023 року щодо нього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов