ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/2716/22 Номер провадження 33/814/1119/23Головуючий у 1-й інстанції Малтиз А.В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

За участю секретаря Владімірова Р.В.,

Захисника-адвоката Самойленка М.О.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, в режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скарг ою захисника Самойленка Михайла Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 вересня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 вересня 2022 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років.

На підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП до адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, накладеного даною постановою, приєднано невідбуту частину адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, накладеного постановами Автозаводського районного суду м. Кременчука від 28.12.2001 у справах №524/9692/21, №524/1085/21 та постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 11.03.2022.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 496,20 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 11 травня 2022 року о 15:15 год. в м. Кременчуці по вул. Богдана Хмельницького, 210/10 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, звужені зіниці очей, підвищена жвавість. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, захисник Самойленко М.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить перекваліфікувати дії останнього з ч. 3 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати накладення штрафу в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Зокрема вказує, що судом не вірно кваліфіковані дії ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП, оскільки притягнення до відповідальності за вказаною нормою настає в разі двічі протягом року до повторного вчинення аналогічного правопорушення.

Між тим, матеріали справи не місять належних доказів, а саме постанови суду, про притягнення водія до адмінвідповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, а долучена довідка з управління поліції з зазначенням номерів постанов районних судів не є належним доказом.

Вказані обставини на думку захисника є підставою для перекваліфікації дій водія.

Також вважає накладене покарання у виді адміністративного арешту на 15 діб занадто суворим та необґрунтованим.

Крім того, апелянт та правопорушник в своїх додаткових поясненнях до апеляційної скарги стверджували про недоведеність матеріалами справи факту керування останнім транспортним засобом, оскільки автомобілем керувала зовсім інша особа, що вбачається з відеозапису.

Одночасно, апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що розгляд справи відбувся без участі ОСОБА_1 , який не був повідомлений та не отримував копію постанови. Про її існування дізнався від працівників поліції, які зателефонували та повідомили, що йому необхідно з`явитися до органу поліції для її належного виконання. Після чого було укладено угоду з адвокатом та останній ознайомився та отримав копію постанови 14.03.2023, подавши після цього апеляційну скаргу.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку, приходжу до висновку про наявність підстав для його задоволення.

Встановлено, що ОСОБА_1 не приймав участь в розгляді справи та не був присутнім в судових засіданнях. Одночасно матеріали справи не містять належних доказів направлення та відповідно отримання ним копії постанови суду, в зв`язку з чим заслуговують на увагу доводи останнього про дізнання ухваленої судом постанови лише з телефонної розмови з працівниками поліції в березні 2023 року. Також матеріали справи містять докази ознайомлення та отримання копії постанови суду захисником 14.03.2023 та відповідно подання ним у визначений законодавством строк 15.03.2023 апеляційної скарги.

Зазначені обставини свідчать про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження як пропущеного з поважних причин.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами є:

протокол серії ААБ №016520 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , з поясненнями останнього «спешу по работе, боюсь потерять работу»,

поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

записами бодікамери працівника поліції,

рапорт поліцейського,

довідка відділення адміністративної практики БПП м. Кременчук.

Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Не заперечуючи факт відмови в проходженні огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 , захисник вказував на недоведеність належними доказами повторності скоєння правопорушення та просив перекваліфікувати дії останнього з ч. 3 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Аналізуючи вказане твердження захисника необхідно взяти до уваги, що при направленні до суду матеріалів адміністративного провадження, поліцейськими було приєднано довідку відділення адміністративної практики БПП м. Кременчук щодо фактів скоєння ОСОБА_1 адміністративних правопорушень за ст. 130 КУпАП та ухвалення відповідних судових рішень з цього приводу.

З метою з`ясування всіх обставин по справи та перевірки доводів апеляційної скарги апеляційним судом було здійснено запити до місцевих судів на предмет надання відповідних постанов про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 130 КУпАП.

З отриманої інформації вбачається, що постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 28 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 51000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років за факт відмови в проходженні огляду на стан сп`яніння, що мав місце 03.11.2021.

Іншою постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 28 грудня 2021 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 51000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років, за факт відмови в проходженні огляду на стан сп`яніння, що мав місце 06.10.2021.

Також постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 11 березня 2022 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді у виді штрафу в сумі 51000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років, за факт відмови в проходженні огляду на стан сп`яніння, що мав місце 06.11.2021.

Таким чином вказаними судовими рішеннями, що набрали законної сили, доводиться факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення саме за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 130 КУпАП дії, передбачені частиною першою та другою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

Що стосується доводів апелянта щодо занадто сурового накладення покарання, апеляційний суд вважає його законним та обґрунтованим, оскільки кожного разу після скоєння адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 не було зроблено належних висновків та продовжувало мати місце скоєння аналогічних правопорушень, що свідчить про його стійке не бажання вставати на шлях виправлення.

Крім того, підлягає відхилення твердження захисника про те, що матеріалами справи не доводиться факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, в графі пояснення притягнутої особи ОСОБА_1 написано «спешу по работе, боюсь потерять работу».

Тобто, жодних заперечень з приводу не керування ним транспортним засобом, останній не висловлював, не заперечував того, що він являється водієм.

Не містять такого заперечення і приєднані до справи відеозаписи з службових бодікамер.

Так, з відеозапису вбачається, що о 15:19 год. працівниками поліції зупиняється автомобіль «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , після зупинки якого на узбіччі, з водійського сидіння виходить ОСОБА_1 та пояснює, що в нього відсутні водійські права і він поспішає на роботу, натомість у його пасажира маються права, але він «уставший» і відпочиває, тому він за кермом.

За вказаних обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не заслуговують на увагу у зв`язку з чим приходить до висновку, що адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити захиснику Самойленку Михайлу Олександровичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 вересня 2022 року, як пропущений з поважних причин.

Апеляційну скаргу захисника Самойленка Михайла Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна