П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/335/23

Провадження № 3/348/242/23

09 травня 2023 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Максименко О.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Архангельськ РФ, який є солдатом стрільцем військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , виданий 03.01.2018 орган видачі 2621, РНОКПП НОМЕР_3 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

У с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 190725 від 11.02.2023, 11.02.2023 о 11.50 год. в м. Надвірна по вул. Зелена водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Volkswagen Passat державний номерний знак НОМЕР_4 в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив п. 2.9А Правил дорожнього руху. Огляд на стан сп`яніння проводився у медичному закладі у лікаря зі згоди водія у встановленому законом порядку. Стан наркотичного сп`яніння підтверджено висновком КНП "Надвірнянська ЦРЛ" щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння № 11 від 11.02.2023 о 13 год. 20 хв..

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 11.02.2023 він рухався на автомобілі Volkswagen Passat державний номерний знак НОМЕР_4 , під`їхав до подвір`я за місцем свого проживання. Висадив дитину, яка їхала на задньому сидінні автомобіля та після цього до нього підійшли працівники поліції. Під час руху його ніхто не зупиняв. Працівниками поліції було проведено огляд автомобіля та його особистих речей. Причину, по якій до нього підійшли працівники поліції, вони назвали перевезення дитини без дитячого автокрісла. Під час спілкування з працівниками поліції, він повідомив, що декілька днів потому курив наркотичні засоби, після чого його було доставлено в лікарню. При цьому почував він себе нормально, вів себе адекватно. Від керування його ніхто не відстороняв. Він є військовослужбовцем, в той день зранку йому було надано увільнення для можливості побачитися із сім`єю і через пару годин після цієї ситуації він поїхав на полігон. В подальшому вибув в зону бойових дій для виконання бойового завдання. Наразі він отримав бойову травму та проходить лікування.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950, ратифікованою Україною 17.07.1997, передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що українське правительство визнало кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свободі протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожний окремо та в їх сукупності, приходить до наступного.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Для того щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія» .

Так, у своєму рішенні від 15.03.2019 ВС у справі №686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції можуть зупиняти автомобіль, лише коли є факт правопорушення.

З дослідженого судом відеозапису вбачається, що водій автомобіля марки Volkswagen Passat державний номерний знак НОМЕР_4 рухався по дорозі та прибув за місцем призначення, зупинився біля будинку № 5 по вул. Зелена в м. Надвірна Івано-Франківської області. Із-за керма автомобіля вийшов ОСОБА_1 , відкрив задню дверку, звідти вийшла дитина. І тільки після цього до ОСОБА_1 підійшли працівники поліції, які рухалися позаду нього. Причину, яку вони повідомили водію відсутність дитячого автокрісла при перевезенні дитини.

Суд критично ставиться до цієї підстави, оскільки рухаючись позаду автомобіля, неможливо встановити наявність чи відсутність дитячого автокрісла в попереду рухаючомуся автомобілі. Іншої причини переслідування зазначеного автомобіля працівниками поліції повідомлено не було. Суд також зауважує, що фактично ОСОБА_1 не був зупинений працівниками поліції під час руху під час порушення ним Правил дорожнього руху України.

Щодо проведення огляду на стан сп`яніння, суд зауважує наступне.

Згідно із пунктом 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані наркотичного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними у п. 4 розділу І цієї ж Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Лікар при проведенні огляду користується спеціальними знаннями, проводить медичний огляд обстежуваної особи та застосовує різні методи дослідження з метою виявлення стану сп`яніння і на підставі сукупності отриманих даних, оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, та несе правову відповідальність за правильність свого висновку.

З дослідженого відеозапису вбачається, що лікар ОСОБА_2 неодноразово наголошувала працівникам поліції, що вона не знає як проводити дослідження за допомогою експрес тесту, опиту в цьому у неї немає, упаковку з тестом відкрити не змогла, її відкривав працівник поліції, перед початком тесту декілька разів уважно читала інструкцію, при цьому консультувалася з працівниками поліції, при встановленні результату уважно розглядала смужки та обговорювала з працівниками поліції їх відтінок.

Все це в сукупності ставить під сумнів висновок проведеного огляду.

Окрім цього, відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Матеріали справи не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем, а сам ОСОБА_1 це заперечує та пояснив, що в подальшому в цей же день керував автомобілем.

ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 НГУ, 04.04.2023 під час виконання службового обов`язку отримав вогнепальне осколкове наскрізне поранення, перебуває на лікуванні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 62 Конституції України Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, оскільки суду не надано беззаперечних та переконливих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, ч. 1 ст. 130, 247, 251, 252, 256, 266, 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя Надвірнянського районного суду

Івано-Франківської області О. Ю. Максименко

Повне судове рішення складено 12.05.2023.