Справа №521/5949/23
Провадження №3/521/5754/23

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2023 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді Гуревського В.К., при секретарі Федорової А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу, що надійшла з Управління патрульної поліції в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №415622 від 10 лютого 2023 року, вбачається, що 10 лютого 2023 року об 15 годинні 10 хвилин рухаючись на а/д Н-24 Блоговіщенське - Вознесенськ - Миколаїв 223 км. водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Renault Magnum 440», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом «Dennison», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не маючи право керування таким транспортним засобом, чим вчинив правопорушення протягом року повторно постанова від 16 листопада 2022 року БАБ №169928 за ст. 126 ч. 2 КУпАП, чим порушила вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.

За даним фактом, відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 надав до суду клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись на таке.

З суттю інкримінованого порушення ПДР ОСОБА_1 не згоден, фабула протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає обставинам справи та не відображає складу адміністративного правопорушення. Також, строк на притягнення до адміністративної відповідальності вичерпаний. За змістом частини 2 статті 38 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення, що відноситься до компетенції судів загальної юрисдикції, може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення. Пункт 7 статті 247 КУпАП містить правило, згідно із яким провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

В своїх прецедентних рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на наступне: Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі: Конвенція) «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи судом ..., який ... становить обґрунтованість будь- якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення...».Поняття «кримінальне обвинувачення» має «автономне» значення, котре не залежить від класифікації, що застосовується у внутрішньо-правових системах Держав-учасниць ( справа «Блохін проти Росії», рішення від 23.03.2016 року, п. 179; Адольф проти Австрії, п. 30,). До кримінально-процесуального аспекту статті 6 Конвенції належать адміністративні правопорушення правил, які караються штрафами, обмеженням водійських прав, такими, як зняття балів, або призупинення чи скасування водійських прав (справи Луц проти Німеччини, п. 182, Шмауцер проти Австрії, Ігор Паскарі проти Республіки Молдова, п. п. 20-23). Тому, ч. 5 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо порушення дорожнього руху, яке тягне за собою накладення штрафу в розмірі 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від п`яти до семи років в контексті ст. 6 Конвенції належить до кримінально-процесуального аспекту. Стаття 6 пункт 1 Конвенції застосовується протягом усього провадження, метою якого є встановлення обґрунтованості «кримінального обвинувачення» включно зі стадією проголошення судового рішення. Правове регулювання прав та свобод людини за національним законом полягає у створенні необхідних умов, якими слід забезпечити невідворотність адміністративної відповідальності. В той же час має бути забезпечений справедливий баланс між загальним (публічним) інтересом невідворотності адміністративної відповідальності та дотриманням прав і свобод людини щодо строку давності про притягнення її до відповідальності. Європейський Суд з прав людини у своїй прецедентній практиці, в тому числі у справах «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» та ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» визначив строк давності як передбачене законом право порушника уникнути від переслідування або притягнення до суду за закінченням певного строку після скоєння правопорушення. Строки давності, які характерні для національних правових систем держав-учасниць, відповідають кільком цілям, в числі яких забезпечення правової визначеності та остаточності, попередження порушень прав обвинувачених, які могли б бути зменшені, якби судам доводилося розглядати їхні справи на основі доказів, що могли бути неповними за спливом часу (ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії», рішення від 20 вересня 2011 року, п. 570 та «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», рішення від 22 жовтня 1996 року, п. 51).

Як вбачається з матеріалів справи подія мала місце 14.12.2022 року, тому останнім днем для притягнення до адміністративної відповідальності буде 14.02.2023 року. Встановивши межі для адміністративного переслідування, Держава захищає особу, яка підозрюється в здійсненні адміністративного правопорушення від необмеженого в часі публічного переслідування, що не погоджується з повагою до гідності особистості та права на особисту недоторканність. Строк давності надає право правопорушнику уникнути переслідування за закінченням певного строку після скоєння правопорушення. Наявність строку давності забезпечує правову визначеність та остаточність, попередження порушення прав, які могли б бути зменшені, якби судам доводилося розглядати їхні справи на основі доказів, що могли бути неповними за спливом часу. У зв`язку з цим, суд не має права надавати оцінку показанням свідків, які надані суду поза межами строків давності переслідування та притягнення особи до адміністративної відповідальності. Відповідно до статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Стаття 6 пункту 2 Конвенції забезпечує «право вважатися невинуватим доти, доки вину не буде доведено в законному порядку». Мета та наміри Конвенції як інструменту захисту людини вимагає, щоб її положення тлумачилися та застосовувалися таким чином, щоб її гарантії були практичними та ефективними ( див. справа «Soering проти Сполученого Королівства», рішення від 07 липня 1989 року, п. 87). Суд в своїх прецедентних рішеннях зазначив, що практичність та ефективність гарантій при тлумаченні та застосуванні положень Конвенції стосується і права, закріпленого в статті 6 пункту 2 Конвенції - презумпції невинуватості (див. справи «Allen проти Сполученого Королівства», рішення від 12 липня 2013 року п. п. 92-93, «Allenet de Ribemont проти Франції», рішення від 10 лютого 1995 року, п. 35). Презумпція невинуватості, яка розглядається як процесуальна гарантія в контексті самого кримінального провадження, накладає вимоги щодо, зокрема, тягаря доведення, правових презумпції факту і права.

Таким чином, з аналізу вищенаведених норм строк давності не тільки забезпечує правову визначеність та остаточність судового рішення, попередження порушень прав осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності, але й надає законне право порушнику уникнути переслідування або притягнення до суду за закінченням певного строку після скоєння правопорушення, в даному випадку - притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка підозрюється в здійсненні адміністративного правопорушення, за закінченням строку давності, що передбачений національним законом - частиною 2 статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Висновок суду про наявність вини за межами строку давності притягнення до адміністративної відповідальності буде порушенням презумпції невинуватості та права на справедливий суд за статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в діях особи, відносно якої складено протокол, вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, за кваліфікуючою ознакою: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, повторне протягом року вчинення порушень.

Відповідно до п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії .

Згідно із ч. 5 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами , повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, -тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Вина особи підтверджується зібраними у справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №415622 від 10 лютого 2023 року складено відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП;

- довідкою Управління патрульної поліції в Миколаївській області від 13 лютого 2023 року, що згідно наданих облікових даних АІС МВС України громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав (має) посвідчення водія на право керування транспортними засобами НОМЕР_3 від 07 січня 2023 року;

- довідкою Управління патрульної поліції в Миколаївській області від 13 лютого 2023 року, що згідно наданих облікових даних АІС МВС України транспортний засіб «Renault Magnum 440», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- довідкою Управління патрульної поліції в Миколаївській області від 13 лютого 2023 року, що згідно наданих облікових даних АІС МВС України громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно постанови БАБ №169928 від 16 листопада 2022 року притягувався до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 3400,0 грн.;

- постановою від 16 листопада 2022 року БАБ №169928 за ст. 126 ч. 2 КУпАП.

Так, ч. 2 ст. 38 КУпАП визначено - якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

У зв`язку з тим, що вчинення правопорушення мало місце 10 лютого 2023 року, та на день розгляду справи сплинув строк накладення адміністративного стягнення, визначений ч. 2 ст. 38 КУпАП, суд вважає, що провадження в справі має бути закрите, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 38, 126, 221, 247, 252, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Постанова суду (судді) у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Головуючий В.К. Гуревський