Справа № 697/842/23
Провадження № 3/697/466/2023
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року м. Канів

Суддя Канівського міськрайонного суду Черкаської області Скирда Б.К., за участю секретаря судового засідання Васянович Ю.В., прокурора Лук`ященка Ю.І., особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Шишки Р.І., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, депутата Канівської міської ради Черкаського району Черкаської області, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) -

ВСТАНОВИВ:

До Канівського міськрайонного суду Черкаської області надійшли справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до протоколу №137/2023 від 30.03.2023 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, ОСОБА_1 , будучи депутатом Канівської міської ради Черкаського району Черкаської області та відповідно до пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомила у встановленому Законом порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів при прийнятті рішення щодо голосування «за» питання «Про створення тимчасової контрольної комісії Канівської міської ради для вивчення питання результатів будівництва «Скверу міст-побратимів» під час засідання 7 сесії Канівської міської ради, враховуючи той факт, що питання стосувалося особисто її, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП (а.с.55-64).

Також, відповідно до протоколу №138/2023 від 30.03.2023 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, ОСОБА_1 , будучи депутатом Канівської міської ради Черкаського району Черкаської області та відповідно до пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» вчинила дії при наявності у неї реального конфлікту інтересів під час прийняття рішення щодо голосування «за» питання «Про створення тимчасової комісії Канівської міської ради для вивчення питання результатів будівництва «Скверу міст-побратимів» під час засідання 7 сесії Канівської міської ради, враховуючи той факт, що питання стосувалося особисто її, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП (а.с.2-11).

Постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 29.05.2023 справи про адміністративні правопорушення № 697/842/23 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та № 697/844/23 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 об`єднано в одне провадження та присвоєно об`єднаній справі унікальний номер 697/842/23, провадження № 3/697/466/2023.

В судовому засіданні прокурор підтримав обставини, викладені в протоколах про адміністративні правопорушення, пояснив, що обставини справи викладені в повному обсязі та підтверджуються матеріалами справи. В діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП не визнала та пояснила, що з обставинами, які викладені в протоколах не згідна. Ні її друзі, ні близькі не брали участі у будівництві Скверу міст-побратимів. Голосувала вона не за себе особисто, а за комісію в цілому. Вирішила бути включеною до складу комісії, щоб захистити інтереси громади. До того ж комісія нічого не вирішила і жодних рішень не прийняла.

В судовому засіданні захисник особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності адвокат Шишка Р.І. з обставинами, які викладені в протоколах про адміністративні правопорушення, складених відносно ОСОБА_1 , не погодився. Пояснив, що датою виявлення правопорушення є дата звернення до міської ради про отримання інформації. Крім того, не відомо чи була особа, яка склала вищевказані протоколи наділена повноваженнями на їх складання. Комісію вирішено створити за обставин того, що надійшла інформація про використання коштів, які виділені на будівництво Скверу міст-побратимів, не за призначенням, а тому Комісія була створена для перевірки витрачання цих коштів. ОСОБА_1 голосувала за створення комісії в цілому, а не за себе особисто. Тим більше, її голос не був вирішальним та вона була залучена до складу комісії як спеціаліст. Жодної вигоди, яка пов`язана з участю в комісії, ОСОБА_1 не отримано. До того ж рішення комісії носять рекомендаційний характер, які повинні бути затверджені голосуванням на сесії. З огляду на вказані обставини, в діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, а тому просить провадження закрити.

Заслухавши в судовому засіданні доводи прокурора, пояснення ОСОБА_1 , захисника Шишки Р.І., дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

За змістом ст. ст. 252 та 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За визначенням ст. 9 КУпАП під адміністративним правопорушенням (проступком) необхідно розуміти протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ч. 1 ст. 172-7 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Положеннями ч. 2 ст. 172-7 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон), реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Суб`єктивна сторона правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, характеризується тим, що воно учиняється умисно; особа, яка його вчиняє, усвідомлює, що вона не повідомляє про наявність у неї реального конфлікту інтересів або вчиняє дії чи приймає рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до роз`яснень, наданих ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3 листа № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017, щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією, аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч. 1 ст. 1 Закону, з урахуванням висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В. М. Корецького НАН України від 29.04.2016 №126/50-е, щодо законодавства про боротьбу з корупцією дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Тобто, відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а необхідно безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Отже, для висновку про наявність в особи реального конфлікту інтересів та про прийняття нею рішення в умовах реального конфлікту інтересів необхідно встановити: 1) наявність в особи приватного інтересу; 2) наявність суперечності між приватним інтересом особи та її представницькими повноваженнями; 3) наявність впливу цієї суперечності на об`єктивність або неупередженість рішення; 4) наявність повноважень на прийняття рішення.

При цьому, має бути беззаперечно визначено, в чому саме полягає приватний інтерес конкретної особи, в чому саме проявляється суперечність між приватним інтересом та представницькими повноваженнями цієї особи та її вплив на прийняття рішення.

Диспозиції цих норм за своїм змістом є бланкетними адміністративно-правовими нормами, тобто нормами, які лише називають або описують правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема, ст. ст. 1, 28 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норми ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Згідно з приміткою до ст. 172-7 КУпАП, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Органами управління стратегічних розслідувань в Черкаській області було встановлено, що ОСОБА_1 є депутатом Канівської міської ради Черкаського району Черкаської області, тобто відповідно до підпункту «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» - суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією.

Відповідно до рішення Канівської міської ради № 1-1 від 26.11.2020 «Про результати перших місцевих виборів 25.10.2020» відповідно до Протоколу Канівської міської територіальної виборчої комісії Черкаського району Черкаської області від 02.11.2020 «Про результати голосування з виборів Канівського міського голови в єдиному одномандатному виборчому окрузі» та Протоколу Канівської міської територіальної виборчої комісії Черкаського району Черкаської області від 02.11.2022 «Про результати виборів депутатів Канівської міської ради в єдиному багатомандатному виборчому окрузі» ОСОБА_1 набула повноважень депутата восьмого скликання Канівської міської ради Черкаського району Черкаської області.

З протоколів № 137/2023 та № 138/2023 про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією від 30.03.2023 вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у вину те, що вона не повідомила про наявність у неї реального конфлікту інтересів та прийняла рішення при наявності у неї реального конфлікту інтересів щодо голосування «за» питання «рішення Канівської міської ради № 7-215 від 24.12.2021 «Про створення тимчасової контрольної комісії Канівської міської ради для вивчення питання результатів будівництва «Скверу міст-побратимів» під час засідання 7 сесії Канівської міської ради, враховуючи той факт, що питання стосувалося її особисто, тобто вчинила адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, передбачені ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні цих адміністративних правопорушень додано: протоколи № 137/2023 та 138/2023 про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, що складені 30.03.2023 стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП (а.с.2-11, 55-64); рішення Канівської міської ради (восьмого скликання) № 1-1 від 26.11.2020 «Про результати перших місцевих виборів 25.10.2020» (а.с.14, 68); рішення Канівської міської ради № 7-215 від 24.12.2021 «Про створення тимчасової контрольної комісії Канівської міської ради для вивчення питання результатів будівництва «Скверу міст-побратимів», відповідно до якого до складу комісії включено ОСОБА_1 депутатська фракція «За майбутнє Канівщини» (а.с.15-16, 69-70); витяг з протоколу № 26 VІІ сесії міської ради VIII скликання від 23.12.2021 та продовження 24.12.2021 «Про створення тимчасової контрольної комісії Канівської міської ради для вивчення питання результатів будівництва «Скверу міст-побратимів» (а.с.19-20, 73-74); список поіменного голосування сьомої сесії Канівської міської ради VIII скликання 24.12.2021 (а.с.18, 72).

Згідно з ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своїх дій чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих їй правопорушень. Самі по собі протоколи про адміністративне правопорушення не можуть бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являють собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки наявні у них дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Матеріали справи та протоколи про адміністративні правопорушення не містять достатніх даних, на підставі яких можлива була б констатація наявності обставин як складових реального конфлікту інтересів під час прийняття рішень «Про створення тимчасової контрольної комісії Канівської міської ради для вивчення питання результатів будівництва «Скверу міст-побратимів» на 7 сесії Канівської сільської ради. Крім того, в матеріалах відсутні докази, що вчинення дій та прийняття рішень відбулися за наявності суперечності між приватним інтересом особи та її представницькими повноваженнями, які реально вплинули на об`єктивність або неупередженість вчинення таких дій, прийняття таких рішень, не викладені та не підтверджені обставини, що дії чи рішення суперечать представницьким повноваженням як депутата Канівської міської ради ОСОБА_1 . В судовому засіданні встановлено, що питання щодо затвердження комісії для створення тимчасової контрольної комісії Канівської міської ради для вивчення питання результатів будівництва «Скверу міст-побратимів» на 7 сесії Канівської сільської ради були пов`язані суто з виконанням представницьких повноважень ОСОБА_1 як депутата міської ради (затвердження комісії для створення тимчасової контрольної комісії Канівської міської ради для вивчення питання результатів будівництва «Скверу міст-побратимів») і не становлять приватного інтересу. В даному випадку відсутня суперечність між представницькими повноваженнями як депутата Канівської міської ради ОСОБА_1 та будь-яким її приватним інтересом.

Голосування за прийняття рішення «Про створення тимчасової контрольної комісії Канівської міської ради для вивчення питання результатів будівництва «Скверу міст-побратимів», до складу якої її також було включено як члена комісії авторами проекту рішення, може свідчити лише про потенційний конфлікт інтересів, проте не свідчить про наявність реального конфлікту інтересів. В протоколах про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не зазначено в чому полягає її реальний приватний майновий чи немайновий інтерес з чітким визначенням мети, яку переслідувала ця особа, не доведено наявність суперечності між приватним інтересом та представницькими повноваженнями під час прийняття рішення та як це вплинуло на об`єктивність й неупередженість прийнятого рішення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Норми ст. 62 Конституції України вказують, що, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Тобто, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суддя вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання її винуватою у вчиненні цих правопорушень під час розгляду справи встановлено не було.

Сукупність зібраних та проаналізованих у справі доказів не дозволяє у категоричній формі зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення ОСОБА_1 дій, направлених на порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а саме - не повідомлення про наявність реального конфлікту інтересів та прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Крім того, у діяннях особи, щодо якої було складено протокол, повинна існувати суб`єктивна сторона правопорушення у формі умислу, що невід`ємною складовою частиною складу умисного правопорушення взагалі.

Оцінюючи інкриміноване ОСОБА_1 порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» особою, якою складено протокол, не надано доказів про вчинення нею правопорушень умисно.

Саме виходячи з цього за відсутності будь-яких безперечних доказів про наявність в діяннях особи умислу на неповідомлення у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів і керуючись положеннями і вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, провадження у даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 172-7, 245, 247, 251, 252, 256, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Повний текст постанови складено 01.06.2023.

Суддя Б. К. Скирда