Справа № 585/1343/23
Номер провадження 3/585/491/23
П О С ТА Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року м.Ромни

Суддя Роменського міськрайонного суду Сумської області Цвєлодуб Ганна Олександрівна, за участю секретаря судового засідання Салій О.І., особи, яка притягується до адміністративної адміністрації ОСОБА_1 , захисника Сенчі О.О., неповнолітньої потерпілої ОСОБА_2 , представника потерпілої Школьного В.А., законного представника потерпілої ОСОБА_3 , розглянув справу про адміністративне правопорушення за протоколом, складеним відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. с.Пустовійтівка, Роменського р-ну, Сумської обл., РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, розлученої, утриманців не має, працюючої вчителем Пустовійтівського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів ім. П.Калнишевського РМР, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Шосткинським РВ УМВС України 24.12.1997 р., не є особою, звільненою від сплати судового збору

за порушення ч. 1 ст. 173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

В С Т А Н О В И В:

В період часу з 02.03.2023 року по 03.03.2023 року за адресою: 4-й пров. Центральної, 8 в с. Пустовійтівка, у приміщенні Пустовійтівського ЗЗСО, ОСОБА_1 , будучи учасником освітнього процесу, систематично здійснювала булінг, що полягає у бездіяльності, а саме ігноруванні, приниженні честі та гідності, за допомогою електронних комунікацій, наслідком чого є завдання психічної шкоди здоров`ю неповнолітньої ОСОБА_2 , 2007 р.н., за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-4 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала. Суду пояснила, що конфліктна ситуація виникла з-за оцінок Анастасії, хоча ОСОБА_2 має досить високі оцінки, однак математика є складним предметом. ОСОБА_4 є єдиною ученицею у 10 класі, яка за заявою батьків навчається на дистанційній формі навчання. Внаслідок цього дитина імовірно, не у повній мірі засвоює навчальний матеріал, оскільки з-за технічних проблем із зв`язком, повітряними тривогами або відключеннями світла, не завжди забезпечується належний інтернет-зв`язок, іноді може бути поганий звук або видимість дошки. При цьому батьки ОСОБА_2 не задоволені оцінками дитини за контрольні, а тому весь час скаржаться директору вважаючи, що дитина не отримує достатній рівень знань саме з-за її викладання. При цьому, для залагодження конфлікту вона у лютому 2023 р. погодилась проводити додаткові онлайн-консультації для усього кладу, однак змогла провести консультацію лише один раз, оскільки у неї погіршився стан здоров`я, навіть довелось викликати до школи швидку допомогу. Так, 02.03.2023 до початку її уроку алгебри у 10 класі у неї виикли технічні проблеми з хромбуком (ноутбуком), раніше також виникала аналогічна проблема, яку вчителі змушені усувати самостійно, оскільки школа не має вчителя інформатики або іншого технічного спеціаліста, тому у цей день вона не змогла підключити ОСОБА_5 до онлайн-навчання. Про несправність техніки директора не повідомляла, оскільки при видачі ноутбуків їм повідомили, що техніку видають під особисту відповідальність та усі проблеми із нею вчителі мають вирішувати самі. Надалі, 03.03.2023 року у той час, коли мав бути урок фізики, з 11:10 до 11:55 год., була оголошена повітряна тривога, тому вона із учнями мала йти до бомбосховища у дитячому садку, що розташований поруч, а тому і не підключала урок. Повідомити Настю про те, що урок не відбудеться не мала можливості, оскільки у бомбосховищі її мобільний телефон належно не працює, є проблеми із зв`язком. Перед цим, 01.03.2023 року була контрольна робота, ОСОБА_2 була присутня онлайн, надіслала їй фото виконаної контрольної, за яку отримала оцінку 9 балів. У 10 класі вона веде три предмети: алгебру, геометрію, фізику. З 07.03.2023 по 10.03.2023 вона перебувала на лікарняному, 13.03.2023 вийшла на роботу, але директор повідомив, що батьки ОСОБА_2 категорично проти, щоб вона викладала. Вона звернулась до керівництва щоб скликали комісію і перевірили контрольну ОСОБА_2 , яку вона оцінила на 8 балів.

У судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_2 суду пояснила, що вона за зачвою батьків навчається дистанційно. Приблизно із лютого 2023 року виникла ситуація, що вчитель ОСОБА_1 розпочала ігнорувати її звернення, не повідомляла про те, що не відбудеться урок, хоча інші вчителі їй телефонували чи писали повідомлення про такі обставини, з усіма іншими педагогами у неї не виникало таких проблем і вона завжди знала,чи відбудеться урок, а якщо ні, то отримувала завдання та консультаційну допомогу. Усі рази, коли вона не підключалась до уроку, то попереджали її або вчитель, або класний керівник, або завуч. Зранку 02.03.2023 року, о 8:30 у неї мав розпочатися урок алгебри, вона підготувалась, знаходилась у онлайн-кабінеті та чекала, доки вчитель приєднає її до навчання. Приблизно о 8:50 ОСОБА_1 повідомила їй, що у школі відсутнє світла, а тому її не підключено до навчання. При цьому вона просила вчителя зняти відео чи фото по домашньому завданню, бо вивчали нову тему, на що вона також їй відмовила, допомагали їй однокласники, які зняли відео, фото та передали домашнє завдання. На наступний день, 03.03.2023 року у неї мав був урок фізики, розпочатись об 11:20 год., вона знову ж таки писала вчителю ОСОБА_1 , що не може приєднатися до уроку, однак у цей день її звернення загалом вчителем було проігноровано, їй не було відомо, чи відбувається урок взагалі. Окрім даних обставин вчитель ОСОБА_1 загалом ігнорує її звернення у інтернет-месенджерах, коли їй потрібна методична допомога, консультація по розв`язанню якихось прикладів, вона її звернення ігнорує або повідомляє, у якому параграфі підручника відповідна тема, а тому їй не зрозуміло, де вона може допускати помилку, змушена навчальні теми вивчати по онлайн-уроках, що самостійно шукає в інтернеті. З-за такого ігнорування вчителем вона перебуває у пригніченому та знервованому стані, оскільки завжди добре навчалась, однак перед кожним уроком, що має вести ОСОБА_1 , переживала, чи правильно виконала домашнє завдання, чи відбудеться онлайн-урок, у неї погрішився загальний психологічний стан, порушися графік сну, з-за чого вона відвідувала дитячого психіатра, якій їй виписав заспокійливі ліки.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суду пояснив, що він працює директором Пустовійтівського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів ім. П.Калнишевського РМР. Щодо обставин, наслідком яких стало вирішення питання щодо існування у діях вчителя ОСОБА_1 боулінгу повідомив наступне. Так, 19.02.2023 року до нього по телефону звернулись батьки ОСОБА_2 і скаржились на вчителя ОСОБА_1 про те, що остання не реагує на повідомлення їх дитини. 23.02.2023 року відбулась спільна бесіда із ОСОБА_7 та батьками ОСОБА_8 , по завершенню якої вони досягли спільної згоди, що ОСОБА_1 буде додатково проводити онлайн-консультацію для учнів 10-го класу, та проела таку консультацію 24.2.2023 року. Надалі, 28.02.2023 року ОСОБА_1 прийшла до його кабінету та повідомила, що більше ученицю ОСОБА_8 до онлайн-уроку вона не буде підключати оскільки має на це право та їй так порадили, на його вказівки про те, що школа знаходиться на змішаній формі навчання і вона порушує вказівки Міністерства освіти не реагувала. Пізніше, при спілкуванні на засіданнях комісії, що була створена для розслідування факту булінгу, ОСОБА_1 повідомляла різні причини не підключення дитини до онлайн-уроку: то чиїсь рекомендації, то ноутбук не працював, то мала погане самопочуття. 06.03.2023 року провели спільну нараду з батьками та вчителем для виходу з конфлікту, проте остання не погодилась написати заяву про відмову у викладанні у 10 класі. У цей же день батько ОСОБА_5 звернувся із заявою про булінг, надав роздруківку розмов, довідку про стан здоров`я дитини. Була створена комісія про булінг згідно наказу, проте ОСОБА_1 пішла на лікарняний, 13.03.2023 року провели засідання комісії, але вчитель ОСОБА_1 достатніх доказів не подала. Тому 17.03.2023 року комісія винесла висновок про булінг ОСОБА_1 відносно дитини ОСОБА_2 . Також ОСОБА_1 повідомляла, що вона 16.03.2023 року подала заяву до Роменського МРВ про булінг батьків ОСОБА_2 . Він повідомив про даний випадок відділ освіти і службу у справах дітей. 21.03.2023 року комісія відділу освіти приїзджала до школи, надала рекомендації про відсторонення ОСОБА_1 від викладання у 10 класі, письмові пояснення не отримували. 22.03.2023 року ОСОБА_1 до школи викликала комісію. 30.03.2023 року проводили батьківські збори для врегулювання питання, але компромісу не дійшли. ОСОБА_1 24.02.2023 року провела онлайн консультацію, а вже 28.02.2023 року відмовилась підключати ОСОБА_2 . Дистанційне навчання є синхронним або асинхронним, вчитель у журналі фіксує проведення уроку, як немає дитини ставить пропуск. 06.03.2023 року ОСОБА_1 вже говорила, що не працював хромбук, але раніше говорила, що їй радили не підключати дитину. Вчитель сам слідкує за станом роботи хромбука, до 28.02.2023 року щодо роботи ноутбука у ОСОБА_1 питань не виникало та про несправність техніки йому відомо не було. якби таку обставину вчитель повідомила керівництво закладу оперативно б її вирішило. ОСОБА_1 у його кабінеті відмовилась підключати ОСОБА_2 , він їй говорив, що не має права. 27.02.2023 року він бачив, що приїздила швидка допомога, також і колеги говорили, що до вчителя ОСОБА_1 викликали швидку, однак вже 28.02.2023 року ОСОБА_1 повідомляла, що за станом здоров`я не буде підключатись онлайн, або взагалі не буде підключатись, медичних документів щодо неможливості за станом здоровя проводити онлайн-урок вчитель йому не надавала. Батьки ОСОБА_2 для розгляду комісії надали скріншоти, що вчитель ОСОБА_1 не реагує на повідомлення дитини, не перевіряє її завдання. При цьому є розпорядження Міністерства освіти, щоб вчитель надавав консультації, заняття поза робочим часом, таке розпорядження діє ще із часу ковідних обмежень, вчителі про нього знають давно. На його думку конфліктну ситуацію могли вирішити на компромісних умовах двох сторін, але ОСОБА_1 перестала підключати ОСОБА_2 до онлайн-уроків з 28.02.2023 року, що змусило батьків ОСОБА_5 звертатись із заявою про булінг. Щодо пояснень вчителя зазначив, що у дитячому садку, де перебувають діти із вчителями під час тривоги у бомбосховищі, є вайфай, можна підключитись до навчання, але, наскільки йому відомо, у той час коли був урок у ОСОБА_7 у 10 класі 03.03.2023 р., то тривогу вже було знято, він особисто це перевіряв.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працююча заступником директора Пустовійтівського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів ім. П.Калнишевського РМР, суду пояснила, що неодноразово були звернення батьків ОСОБА_2 щодо вчителя ОСОБА_10 . Так, 19.02.2023 року звертались про те, що вчитель ОСОБА_1 не реагує на повідомлення дитини та не перевірає завдання. Надалі, 23.02.2023 року відбулась зустріч батьків ОСОБА_2 та вчителя ОСОБА_1 , після якої домовились, що остання буде проводити онлайн-консультації для учнів всього 10 класу та 24.02.2023 року така консультація відбулась. Потім ОСОБА_1 повідомила, що не буде підключати ОСОБА_2 до навчання, не пояснюючи такої причини, на що вона пояснила вчителю, що не має права такого робити. ОСОБА_1 не підключила ОСОБА_2 02.03.2023 та 03.03.2023 року, про що їй безпосередньо відомо. 06.03.2023 року для вирішення вказаного питання збирали педагогічну нараду. ОСОБА_1 написала заяву з приводу булінгу батьків ОСОБА_2 і відмовилась навчати 10 клас. Зі слів директора вона дізналась, що батько ОСОБА_2 подав заяву про булінг ОСОБА_1 13.03.2023 року відбулось засідання комісії, яка винесла рішення про булінг ОСОБА_1 . Про несправність хромбука ОСОБА_1 повідомила лише 06.03.2023 року на засіданні ради, раніше про таку обставину нічого керівництву школи відомо не було. Підтвердлила суду, що 28.02.2023 року ОСОБА_1 їй повідомила, що не буде підключати ОСОБА_2 до онлайн-уроків, оскільки має на це право, на роз`яснення про те, що це її обовязко як вчителя і вона має виконувати вказівки Міністерства освіти - не реагувала.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши сторін процесу та допитавши свідків, приходить до наступного висновку.

Так, незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_1 , її винність у вчиненні булінгу (цькуванні) повністю підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює вчителем математики, фізики Пустовійтівського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів ім. П.Калнишевського РМР.

За матеріалами справи встановлено, що у період часу з 02.03.2023 року по 03.03.2023 року, по 4-му пров. Центральної, 8 в с. Пустовійтівка, у приміщенні Пустовійтівського ЗЗСО, ОСОБА_1 , 1967 р.н., будучи учасником освітнього процесу, вчителем, систематично здійснювала булінг, що полягає у бездіяльності, а саме ігноруванні, приниженні честі та гідності, за допомогою електронних комунікацій, наслідком чого є завдання психічної шкоди здоров`ю неповнолітньої ОСОБА_2 , 2007 р.н. (а.с. 2).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Адміністративна відповідальність за булінг (цькування) запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії булінгу (цькуванню)» від 18 грудня 2018 року шляхом доповнення статтею 173-4 КУпАП. Зазначений закон набрав чинності 19 січня 2019 року, у зв`язку з чим ОСОБА_1 підлягає відповідальності за статтею 173-4 КУпАП, які будуть доведені під час судового розгляду.

При цьому, Законом України «Про освіту» визначено, що булінг (цькування) - це діяння (дії або бездіяльність) учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого (п. 3-1 ч. 1ст. 3 цього закону), а також зазначені типові ознаки булінгу, а саме, систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін - кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності), а також дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про загальну середню освіту» педагогічним працівником повинна бути особа з високими моральними якостями, яка мас відповідну педагогічну освіту, належний рівень професійної підготовки, здійснює педагогічну діяльність, забезпечує результативність та якість своєї роботи, фізичний та психічний стан здоров`я якої дозволяє виконувати професійні обов`язки в навчальних закладах системи загальної середньої освіти.

Згідно із ч.2 ст.54 Закону України «Про освіту», педагогічні працівники серед іншого зобов`язані: постійно підвищувати свій професійний і загальнокультурний рівні та педагогічну майстерність; сприяти розвитку здібностей здобувачів освіти, формуванню навичок здорового способу життя, дбати про їхнє фізичне і психічне здоровя; дотримуватись педагогічної етики; поважати гідність, права, свободи і законні інтереси всіх учасників освітнього процесу; захищати здобувачів освіти під час освітнього процесу від будь-яких форм фізичного та психічного насильства, приниження честі та гідності, дискримінації за будь-якою ознакою, пропаганди та агітації, що завдають шкоди здоров`ю здобувача освіти.

Обставини, про які зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення про ігнорування дитини під час освітнього процесу, що полягало у систематичному застосуванні притягуваною ОСОБА_1 психологічного насильства до потерпілої, повністю підтверджуються показаннями потерпілої.

Так, потерпіла ОСОБА_2 під час судового розгляду пояснила, що їй шістнадцять років. Вчитель ОСОБА_1 02.03.2023 року по 03.03.2023 не підключила її до онлайн-уроків без будь-яких обґрунтованих причин та ігнорувала її звернення інтернет-месенджерами щодо підключення, а тому через постійний стрес в неї погіршився психологічний стан здоров`я, зявилась знервованість та пригніченість, змушена була звернутись до дитячого психіатра і зараз вживати заспокійливі ліки. Внаслідок дій ОСОБА_1 їй була заподіяна психічна шкода.

Отже, з показань потерпілої, підтверджених наведеними письмовими доказами, випливає, що з 28.02.2023 року, ОСОБА_1 , будучи учасником освітнього процесу, а саме вчителем математики, фізики, систематично вчиняє діяння, які полягають у ігноруванні дитини з використанням засобів електронних комунікацій, що виразилось у не підключенні до онлайн-уроків, не надання додаткових консультацій і роз`яснень по пройденому матеріалу або за результатами виконаних контрольних робіт дитини, внаслідок чого була заподіяна шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Крім того, про систематичність ігнорування потерпілої, яке здійснювала ОСОБА_1 , свідчать також пояснення батьків ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , пояснення самої ОСОБА_2 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , а також дані, надані адміністрацією Пустовітівської ЗЗСО.

Так, відповідно до заяви ОСОБА_11 від 18.08.2022 р., дитина ОСОБА_2 за згодою батьків має навчатись на дистанційній формі навчання в Пустовійтівському ЗЗСО ім. П.Калнишевського РМР на період воєнного стану.

Батьки ОСОБА_2 звернулись до директора Пустовійтівського ЗЗСО ім. П.Калнишевського РМР Тарасенка В. з приводу багаторазового прояву ігнорування їх дитини під час освітнього процесу зі сторони вчитетя фізики і математики ОСОБА_1 , в результаті чого адміністрація Пустовійтівського ЗЗСО ім. П.Калнишевського РМР звернулась з листом № 01-19/58 від 21.03.2023 року до начальника Роменського РВП ГУНП в Сумській області з даного приводу.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) або іншу подію від 21.03.2023 ОСОБА_3 заявив, що протягом останніх 2-х років вчителька Пустовійтівського ЗЗСО ім. П.Калнишевського РМР ОСОБА_1 вчиняє булінг по відношенню до його доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , також ОСОБА_1 поширює наклеп на нього особисто, говорить неправдиві відомості про нього.

В свою чергу вчитель ОСОБА_1 звернулась до керівництва Пустовійтівського ЗЗСО ім. П.Калнишевського РМР з приводу булінгу зі сторони батьків ОСОБА_2 .

Відповідно до протоколу засідання комісії з розгляду випадків булінгу серед учасників освітнього процесу Пустовійтівського ЗЗСО ім. П.Калнишевського РМР від 17.03.2023 р. було ухвалено, що ситуація, подана у заяві вчителя математики та фізики ОСОБА_14 , не може бути розглянутою змістовно, оскільки відсутні будь-які докази щодо підтвердження прояву булінгу. Також на засіданні вказаної комісії за наслідками розгляду заяви батька ОСОБА_15 було прийнято рішення про те, що ігнорування як елемент булінгу зі сторони вчителя ОСОБА_16 до дитини ОСОБА_17 має місце у даній ситуації.

Абзацом 3 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про охорону дитинства» до системи заходів щодо охорони дитинства в Україні віднесено забезпечення належних умов для гарантування безпеки, охорони здоров`я, навчання, виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності, зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги, свободи та рівності.

Відповідно ж до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства», кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Дисципліна і порядок у сім`ї, навчальних та інших дитячих закладах мають забезпечуватися на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини.

Відповідно до частини 1 статті 19 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 року (редакція зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року) (надалі - Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. держави учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь якої іншої особи, яка турбується про дитину.

Згідно з частинам 3, 4 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних та інших заходів для здійснення прав, визнаних у цій Конвенції. Щодо економічних, соціальних і культурних прав Держави учасниці вживають таких заходів у максимальних рамках наявних у них ресурсів і при необхідності в рамках міжнародного співробітництва.

Статтею 2 Конвенції імперативно встановлено, що держави учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких небудь інших обставин.

Абзацом 9 ч. 1 ст. 53 Закону України «Про освіту» гарантовано здобувачам освіти право на повагу людської гідності, та відповідно абзацами 7, 8 ч. 2 ст. 54 вказаного Закону на педагогічних, науково-педагогічних та наукових працівників покладено обов`язки поважати гідність, права, свободи і законні інтереси всіх учасників освітнього процесу; настановленням і особистим прикладом утверджувати повагу до суспільної моралі та суспільних цінностей, зокрема правди, справедливості, патріотизму, гуманізму, толерантності, працелюбства.

Отже чинним національним та міжнародним законодавством з огляду на неповнолітній вік, психологічний та розумовий розвиток встановлений особливий порядок ставлення до дітей та їх виховання із застосуванням методів, що ґрунтуються на повазі до людської гідності дитини.

При цьому, суд звертає увагу, що жодним законодавчим актом не передбачена можливість відступлення від вказаних гарантій для дітей під час освітнього процесу, навіть їх неналежна поведінка не може слугувати підставою порушення людської гідності дитини.

Однак, сукупність досліджених доказів дає суду підстави зробити висновок, що притягувана ОСОБА_1 , як учасник освітнього процесу, в порушення вимог чинного законодавства не забезпечила навчання дитини ОСОБА_18 на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі та справедливості, і застосувала ігнорування дитини в освітньому процесі. Враховуючи, що жодний законодавчий акт не надає права та можливості для відступлення від перелічених принципів поводження з дітьми під час освітнього процесу, суд відкидає усі посилання ОСОБА_1 , наведені нею як обґрунтування своєї поведінки. ОСОБА_1 , як педагог, учитель, в силу чинного законодавства була зобов`язана обрати належний метод навчання, в межах наданих законодавством їй повноважень.

Частиною 1 ст. 173-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п. 31 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про освіту», типовими ознаками булінгу (цькування) є:

систематичність (повторюваність) діяння;

наявність сторін кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності);

дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

Отже, з наведених норм законодавства, які визначать поняття та склад булінгу (цькування), випливає, що для наявності складу вказаного правопорушення достатнім є підтвердження систематичності (повторюваності) такого ігнорування незалежно від кількості потерпілих, стосовно яких воно було направлено, наявності сторін, а також дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

Згадування в п. 31 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про освіту» як ознака булінгу (цькування) наявність потерпілого (жертви булінгу) в однині, не може розцінюватись як обов`язковість наявності лише одного потерпілого, оскільки вказана норма визначає лише типові ознаки булінгу (цькування) та визначає поняття потерпілого, та не містить прямої вказівки про обов`язковість систематичного (повторюваного) застосування цькування лише стосовно однієї особи (одного потерпілого).

Крім того, при розгляді даної категорії справ значення мають саме дії (а у даному випадку бездіяльність) особи, яка притягується до відповідальності, і дії якої оцінюються на предмет наявності ознак булінгу (цькування), а також наслідки, які можуть полягати як у заподіянні шкоди психічному або фізичному здоров`ю потерпілого так і у можливості заподіяння такої шкоди.

Про можливість заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого може свідчити приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

Саме тому, суд при прийнятті рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності враховує дані наданих доказів не лише в частині, що стосуються періоду з 02.03.2023 року по 03.03.2023 року, а й дій притягуваної, що стосуються з 28.02.2023 року у сукупності, саме ігнорування дитини в освітньому процесі, що підтверджується показами свідків, які знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.

Отримані судом докази, а саме медичні документи про лікування ОСОБА_2 , пояснення потерпілої, скарги її батьків, пояснення інших свідків, з яких випливає, що дійсно ОСОБА_1 відмовилась підключати ученицю ОСОБА_2 з 28.02.2023 року до онлайн навчання, без поважних на те причин, внаслідок чого дитині завдано психологічної шкоди її здоров`ю з боку притягуваної ОСОБА_1 .

Таким чином, аналіз сукупності вищенаведених досліджених у суді доказів дає змогу суду дійти висновку про наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, та про доведеність винності ОСОБА_1 в його вчиненні.

Разом з цим, пояснення ОСОБА_1 про те, що вона не змогла підключити дитину ОСОБА_8 03.03.2023 року до онлайн-навчання через оголошену повітряну тривогу спростовуються скріншотами із сайту, де розміщено історію оголошення тривог за вказану дату, зокрема, яка тривала на території Сумської області з 09:10 год. до 10:55 год., тоді як урок фізики у 10 класі школи згідно розкладу мав розпочатись об 11:10 год.

Доводи ОСОБА_1 щодо виходу зі строю (поламки) хромбуку, що призначений для проведення онлайн-уроків, не можливості забезпечити на ньому інтернет- з`єднання саме 02.03.2023 р. - не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду, так як про таку обставину керівництво навчального закладу вчитель у будь-якій формі не повідомляла.

Крім того, надані ОСОБА_1 відповідь філії «Роменський РЕМ» від 12.04.2023 р., довідка амбулаторії с. Пустовійтівка від 20.03.2023 р., інструктивно-методичні рекомендації щодо організації освітнього процесу та викладання навчальних предметів у закладах загальної середньої освіти у 2022/2023 навчальному році, скріншоти переписки ОСОБА_2 , колективне звернення батьків учнів Пустовійтівського ЗЗСО не містять даних про обставини, які підлягають доказуванню у даній справі, тобто є неналежними доказами, у зв`язку з чим суд не приймає їх до уваги, оскільки не відносяться до розглядуваної події як за колом осіб, так у часі, оскільки правопорушення вчинене у період часу з 02.03.2023 по 03.03.2023, а надані документи відносяться до подій, що мали місце до цього періоду.

Посилання сторони захисту щодо існування таких процесуальних порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які повинні мати наслідком закриття провадження у справі, зокрема щодо не зазначення суттєвих ознак складу такого адміністративного правопорушення, недостатність доказів, на підставі яких було прийнято рішення про складання такого протоколу, а так само, які б об`єктивно перешкоджали суду постановити законне та обґрунтоване рішення - не знайшли у судовому засіданні свого підтвердження та висновків суду про винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 173-4 КУпАП не спростовують.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , суд враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, її майновий стан та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Отже, враховуючи зазначеніобставини справи,приймаючи доуваги особу ОСОБА_1 , суд дійшоввисновку проте,що дляїї виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання нових правопорушень, буде достатнім застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в межах передбаченої санкції, оскільки в даному випадку таке стягнення повністю досягне мети його застосування, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для накладення більш суворого стягнення, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, а саме такого стягнення, як громадські роботи.

Окрім того, в порядку ст. 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 536,80 грн.

Керуючись ст.ст. 34, 35, 36, 40-1, 173-4 ч. 1, 245, 280, 283-284 КУпАП, п. 5 ч. 2ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп. на рахунок: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ - 37993783), банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача - UA0026001, код класифікації доходів бюджету - 22030106.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Роменського міськрайонного суду Сумської області протягом 10 днів дня винесення постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подано протягом 10 днів. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Строк пред`явлення до виконання 3 місяці з моменту набрання постановою законної сили.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ Г.О.ЦВЄЛОДУБ