ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2023

Справа № 497/646/23

Провадження № 3/497/330/23

12.04.2023 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Раца В.А.

при секретарі - Божевої І.Д.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Болграді адміністративний матеріал відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Челябінськ Російської Федерації, громадянина України, інспектора прикордонної служби 2 категорії - дозиметриста групи інспекторів прикордонного контролю ДПСІ, солдата, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України (ID-картка) № НОМЕР_1 , виданий 10.04.2019 року, орган, що видав 5129, строк дії паспорта 10.04.2029 року , РНОКПП НОМЕР_2 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №155044 від 25.03.2023 року, 12.03.2023 року під час раптової перевірки організації та несення служби зміни прикордонних нарядів в пункті пропуску «Табаки» офіцером ВВВБ в ході перегляду камер відеоспостереження було виявлено факт залишення без нагляду особистої закріпленої зброї (АКС-74), солдатом ОСОБА_1 , який 10.03.2023 року виконував наказ по охороні кордону в прикордонному наряді «Контроль за режимом» в пункті пропуску «Табаки», чим порушив п.11 ч.2 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів № 1261 від 19.10.2015 року. Протокол про адміністративне правопорушення складено за ч.2 ст. 172-18 КУпАП.

ОСОБА_1 винним себе не визнав, пояснив, що виконував службові обов`язки з чітким дотриманням усіх вимог, зброю не залишав, а зазначення на відео неначебто залишеної зброї, пояснив, що зброї на відео не видно, тому просив провадження у справі закрити, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч.2 ст.172-18 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КупАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зі змісту даної правової норми вбачається, що особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності тільки у разі вчинення дії чи бездіяльності, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частиною 1 ст. 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення правопорушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Так, частиною 2 статті 172-18 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинене в умовах особливого періоду.

Диспозиція даної норми є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які регулюють порядок несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України.

Стаття 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ містить загальні обов`язки військовослужбовців. Стаття 17 Статуту визначає, що на військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

Згідно підпункту 11 пункту 2 Розділу ІІ «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України», прикордонним нарядам забороняється: приймати будь-які предмети (речі) від будь-яких осіб та передавати предмети (речі) будь-кому, якщо інше не встановлено законодавством України; надавати будь-кому інформацію про осіб, транспортні засоби, вантажі, що переміщуються через державний кордон, якщо інше не передбачено законом; надавати переваги в перетинанні державного кордону або при в`їзді на тимчасово окуповану територію та виїзді з неї особам, транспортним засобам та вантажам; вносити до баз даних завідомо неправдиву інформацію; торкатися будь-яких підозрілих предметів, виявлених на ділянці, що охороняється; залишати ділянку, що охороняється (місце несення служби), або переміщуватись на іншу до зміни чи закінчення терміну несення служби, а також змінювати маршрут руху, крім випадків, передбачених пунктом 10 глави 2 цього розділу; залишати без нагляду, передавати іншим особам зброю та предмети екіпіровки; відключати без дозволу старшого зміни прикордонних нарядів технічні комплекси (станції) i залишати без контролю їх екрани; освітлювати променем прожектора територію суміжної держави, кораблі (катери), вертольоти та літаки, засліплювати машиністів потягів та водіїв інших транспортних засобів; заходити без службової потреби в службові та інші приміщення, які знаходяться на ділянці, що охороняється, відвідувати транспортні засоби закордонного прямування й заходити в місця проведення контролю осіб, транспортних засобів та вантажів з неслужбовою метою; привласнювати будь-які матеріали й предмети зі складу вантажів, які перевозять через державний кордон, а також виявлені під час огляду транспортних засобів чи знайдені у вокзальних (привокзальних) приміщеннях і на оглядових майданчиках; голосно розмовляти, розпалювати вогнища, курити вночі або виявляти себе іншими демаскуючими діями; вживати алкогольні напої, наркотичні, психотропні та токсичні речовини; учиняти інші дії, заборонені законодавством України та наказом на охорону державного кордону, відволікатися від несення служби.

Відповідно до пункту 3.4 Інструкції про застосування зброї, бойової техніки, озброєння кораблів (катерів)/літаків і вертольотів ДПСУ, спеціальних засобів та заходів фізичного впливу під час охорони державного кордону та виключної (морської) економічної зони України категорично забороняється: розбирати зброю під час несення служби, чистити її у невстановлених місцях; без потреби, викликаної обстановкою, знімати зброю із запобіжника, досилати патрон у патронник, класти палець на пусковий гачок, залишати зброю без нагляду чи передавати її іншим особам.

Вимоги до протоколу про адміністративне порушення викладені у статті 256 КУпАП, а саме у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Водночас протокол про адміністративне правопорушення ПдРУ №155044 від 25.03.2023 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а саме, у ньому зазначено, що ОСОБА_1 під час несення служби зміни прикордонних нарядів в пункті пропуску «Табаки» залишив без нагляду особисто закріплену за ним зброю, при цьому цей факт вбачається з відеоспостереження. Разом з цим до протоколу не додано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 отримав відповідний наказ та інформацію про несення служби з охорони ДК, що йому видавалася відповідна зброя під час несення служби.

Крім цього, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 172-18 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу прикордонного наряду, що вчинене в умовах дії особливого періоду. Однак при викладі дати, місця та обставин вчинення адміністративного правопорушення кваліфікуюча ознака, що передбачена ч.2 ст. 172-18 КУпАП, а саме вчинення правопорушення в умовах дії особливого періоду та час, не вказана.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series А заява N 25).

Крім того, у справі "Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom" (N 46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 N 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.96 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

При цьому суд приймає вмотивовану постанову тільки в межах викладених уповноваженою посадовою особою у протоколі про адміністративне правопорушення та обсягу доказів, наявних в матеріалах справи.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та додані до протоколу.

Крім того, в порушення вимог статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено доказів вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у протоколі.

Також, відсутні будь-які свідки та поняті, які можуть підтвердити факт порушення вимог Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України з боку ОСОБА_1 .

З долученого до матеріалів справи відеозапису, який було оглянуто, взагалі не можливо встановити особу, яка переміщується по приміщенню та не вбачається наявності залишеної зброї.

На підтвердження вини ОСОБА_1 було надано тільки висновок службового розслідування щодо можливого недбалого ставлення до військової служби з боку окремих військовослужбовців відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в пункті пропуску для автомобільного сполучення «Табаки» 10.03.2023 року, з якого вбачається, що у період з 12:35 годині до 17:00 годині 10.03.2023 року ОСОБА_1 виходив із приміщення на сусідню смугу руху та до адміністративної будівлі пункту пропуску, зброя залишалася без нагляду у павільйоні на смузі руху. У висновку є посилання на відповідні докази, які підтверджують вину ОСОБА_1 , але суду вони надані не були.

Висновок службового розслідування сам по собі не може свідчити про наявність вини особи, він повинен підтверджуватися відповідними доказами.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення та висновок службового розслідування по собі без підтвердження іншими доказами не є доказами на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

У зв`язку з чим, в матеріалах справи є лише сумніви щодо наявності вини в діях ОСОБА_1 відтак згідно статті 62 Конституції України суд першої інстанції такі сумніви повинен трактувати на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги заперечення особи, відносно якої складено протокол - ОСОБА_1 , суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Об`єктом даного правопорушення є порядок несення прикордонної служби.

Об`єктивна сторона передбачає дію або бездіяльність у вигляді порушення правил несення прикордонної служби.

Суб`єктом правопорушення є військовослужбовець, який входить до складу наряду з охорони державного кордону України.

Таким нарядом визнається група озброєних прикордонників, що виконують наказ по охороні державного кордону України. Початок і кінець перебування в складі такого наряду визначається моментом отримання наказу на охорону державного кордону і доповіддю про повернення з наряду.

Суд вважає, що вищевказана справа підлягає закриттю за відсутності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності складу інкримінованого правопорушення, оскільки, матеріали справи не містять жодного підтвердження того, що ОСОБА_1 неякісно виконував наказ на охорону державного кордону, у чому саме полягало порушення особою правил несення прикордонної служби.

Суд погоджується з твердженнями ОСОБА_1 , що в матеріалах справи відсутні будь-які докази підтвердження несення ним служби, доказів отримання ним відповідної зброї, факту знаходження зброї без нагляду.

З урахуванням наведеного, провина у вчинені адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 172-18 КУпАП є недоведеною, оскільки в його діях відсутній склад правопорушення, адже відсутня сама подія правопорушення.

Так за ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові ВС/КАС від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі належить закрити, якщо судом встановлено, що в діях особи у відношенні якої, складено протокол про адміністративні правопорушення, відсутні склад та подія адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд вважає за необхідне провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-18 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 33-35, 172-18 ч.2, 221, 247, 268, 280, 283, 284, 285, 287 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області.

Суддя В.А.Раца