Справа№464/3176/23
пр.№ 3/464/1402/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2023 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Тімченко Олена Валеріївна з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.173-2 КУАП,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 25 березня 2023 року близько 09.00 год по АДРЕСА_1 вчинив відносно своєї матері ОСОБА_2 психологічне домашнє насильство, а саме: чинив моральний та психологічний тиск, погрожував фізичною розправою.

При розгляді справи у суді правопорушник заперечив учинення інкримінованого правопорушення без конкретних пояснень учиненого, однак уважає потерпілим себе, адже є особою з інвалідністю.

Диспозицією ч.1 ст.173-2 КУАП передбачено вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

У ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно із п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Описані вище обставини підтверджуються безпосередньо дослідженими по справі доказами у відповідності до ст.251 КУАП:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 783678 від 25 березня 2023 року, складеним Відділом поліції № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області, що за формою та змістом відповідає вимогам ст.256 КУАП, та яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення;

заявою потерпілої ОСОБА_3 про вчинення сином відносно неї психологічного насильства;

письмовими поясненнями свідка (очевидця) ОСОБА_4 , сусідки, яка ствердила, що на прохання потерпілої прийшла до них у квартиру, де її син поводив себе неадекватно та агресивно, кричав до матері та погрожував їй протиправними діями, чинив моральний та психологічний тиск, вчиняв безлад квартирі;

формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства;

терміновим заборонним приписом стосовно кривдника.

Наявні докази, які узгоджуються між собою, є послідовними, у сукупності та взаємозв`язку свідчать про вчинення домашнього насильства та вини у цьому порушника. Підстав для обмови правопорушника зі сторони потерпілої та свідка не наведено, а судом не встановлено, їх послідовні пояснення жодними доказами не спростовано, такі повністю та логічно вписуються в картину події правопорушення. Суд не має підстав сумніватися в достатності та достовірності доказів.

Необґрунтоване заперечення вини правопорушником є голослівним, спростовується наведеними вище об`єктивними доказами та не береться до уваги, розцінюється як спосіб уникнення відповідальності за скоєне та форма захисту. Твердження правопорушника щодо наявності в нього інвалідності суд відхиляє як безпідставне, адже не підтверджує/спростовує факт вчинення правопорушення.

Дії правопорушника вірно кваліфіковані за ч.1 ст.173-2 КУАП, за що підлягає адміністративній відповідальності. Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст.247 КУАП, та спростовували даний висновок відсутні.

При накладенні адміністративного стягнення відповідно до вимог ст.33 КУАП суддя враховує характер та обставини вчиненого, суспільну небезпеку правопорушення, що посягає на громадський порядок і громадську безпеку, особу порушника, його ставлення до вчиненого та невизнання провини, стан здоров`я (є особою з інвалідністю ІІ групи), майнове становище та ступінь вини. З огляду на наведене суддя вважає, що на правопорушника слід накласти адміністративне стягнення у межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення, у виді штрафу, що буде згідно ст.23 КУАП достатньою та необхідною мірою відповідальності.

Оскільки правопорушник має пільги щодо сплати судового збору, а тому підлягає звільненню від такого на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» (особа з інвалідністю ІІ групи).

Керуючись ст.ст.40-1, 221, 283, 284 КУАП,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 грн.

Реквізити для оплати штрафу: рахунок UA0013933, одержувач ГУК Львів/Львівська тг/21081100, , банк одержувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), МФО 899998 (у порядку виконавчого провадження: стягувач Головне управління державної казначейської служби України у Львівській області, адреса: 79005, м.Львів, вул.К.Левицького, 18, ).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення пред`являється до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО