Справа №443/1369/23
Провадження №3/443/548/23
ПОСТАНОВА

іменем України

18 серпня 2023 року місто Жидачів

Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Павлів А.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділення поліції №1 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , непрацюючу,

за частиною 1 статті 184, частиною 1 статті 173-2 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 22.07.2023 о 10 год 00 хв за місцем проживання вчинила домашнє насильство психологічного характеру стосовно матері ОСОБА_2 , виражалася нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою, чим вчинила моральний та психологічний тиск, що могло завдати шкоди психологічному здоров`ю потерпілої, вчинивши правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_1 ухилилася від виконання батьківських обов`язків щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 , 2012 р.н., яке проявилося в тому, що останній 31.07.2023 о 21 год 08 хв намагався підпалити дівчинку ОСОБА_4 , 2012 р.н., плював на неї та ображав її, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 184 КУпАП.

У суді ОСОБА_1 вину у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень визнала повністю, надала суду пояснення, які повістю відповідають викладеним у протоколах обставинам, щиро розкаялася.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши протоколи про адміністративні правопорушення та додані до них матеріали, доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 184, частино 1 статті 173-2 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до диспозиції частини 1 статті 184 КУпАП адміністративним правопорушенням є ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Згідно з диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП адміністративним правопорушенням є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (7 грудня 2017 року № 2229-VIII) визначено, що домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 184, частиною 1 статті 173-2 КУпАП, доведена:

протоколом серії ВАВ №896848 від 26.07.2023, відповідно до якого ОСОБА_1 22.07.2023 о 10 год 00 хв, за місцем проживання вчинила домашнє насильство психологічного характеру стосовно матері ОСОБА_2 ;

рапортом від 23.07.2023, якими повідомлено начальника правоохоронного органу про встановлення обставин вчинення ОСОБА_1 діянь стосовно матері ОСОБА_2 , які містять ознаки домашнього насильства;

заявою ОСОБА_2 від 22.07.2023, якою вона повідомила про вчинення стосовно неї домашнього насильства її донькою;

письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , які відповідають обставинам, викладеним у протоколах про адміністративне правопорушення;

протоколом серії ВАВ №896576 від 10.08.2023, відповідно до якого ОСОБА_1 ухилилася від виконання батьківських обов`язків щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 , 2012 р.н.;

рапортом від 31.07.2023, якими повідомлено начальника правоохоронного органу про те, що однокласник заявниці ОСОБА_6 намагався підпалити їй волосся;

заявою ОСОБА_6 від 31.07.2023, якою вона повідомила про те, що ОСОБА_3 намагався підпалити сірниками її дочці волосся;

письмовими поясненнями ОСОБА_4 , ОСОБА_3 які відповідають обставинам, викладеним у протоколах про адміністративне правопорушення;

поясненнями ОСОБА_1 по суті правопорушення, даними нею у суді добровільно, за власної згоди, які узгоджуються між собою та з матеріалами справи, підтверджують достовірність викладених у протоколах обставин та в яких вона повністю і беззаперечно визнала вину у вчиненні зазначених правопорушень.

Проаналізувавши вищевказані документи, пояснення ОСОБА_1 , суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, отримані у порядку, передбаченому законом, уповноваженою посадовою особою, відтак відповідають критеріям належності і допустимості. У своїй сукупності ці докази є достатніми та повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 184, частиною 1 статті 173-2 КУпАП. Доказів, які б спростовували наведені в протоколах обставини або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності цих обставин, суду не надано.

Таким чином, суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи вважає доведеними:

факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, тобто умисного вчинення нею діянь психологічного характеру (образи, погрози), внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілій, тому його дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП;

факт ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання неповнолітнього сина, тому її дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 184 КУпАП.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд враховує: характер вчинених нею правопорушень; ступінь її вини у вчинених правопорушеннях, передбачених частиною 1 статті 184, частиною 1 статті 173-2 КУпАП, яка доведена повністю; обставину, яка пом`якшує відповідальність за адміністративні правопорушення щире розкаяння винної, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність за адміністративні правопорушення, а також зважає на те, що ОСОБА_1 вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же суддею, тому суд вважає, що відповідно до вимог статті 36 КУпАП на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу. Накладення судом на ОСОБА_1 зазначеного адміністративного стягнення є необхідним для досягнення мети його застосування.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 статті 4 ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись статтями 23, 33, 36, 40-1, 283, 284 КУпАП, статті 5 ЗУ «Про судовий збір»,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 184, частиною 1 статті 173-2 КУпАП, і накласти стягнення:

за частиною 1 статті 184 КУпАП у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн;

за частиною 1 статті 173-2 КУпАП у виді штрафу в розмірі вісімнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 306 (триста шість) грн.

На підставі частини 2 статті 36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 остаточне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя А.І. Павлів