Справа № 643/2423/23
Провадження № 3/643/1637/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2023 м.Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в Харківської області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Харкова, громадянку України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ

Опис обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 229084 від 19.03.2023, ОСОБА_1 19.03.2023 року о 08-30 год. за місцем свого проживання вчинила стосовно своєї матері ОСОБА_2 домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного характеру, а саме ображала її нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психічному здоров`ю.

Нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення

Вказані дії кваліфіковані особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, як адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Позиція учасників справи

ОСОБА_1 у судовому засіданні 18.05.2023 вину не визнала. Зазначила, що інформація, викладена в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає дійсності. Вона не висловлювалась нецензурною лайкою на адресу матері та не виказувала останній погрози фізичної розправи. Навпаки, матір систематично вчиняє щодо неї домашнє насильство. Під час вказаного вище конфлікту ОСОБА_2 спричинила їй тілесні ушкодження, у зв`язку з чим відповідні відомості внесені до ЄРДР.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 за вказаних вище обставин висловлювалась на її адресу нецензурною лайкою. На уточнююче запитання суду ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_1 не погрожувала їй фізичною розправою, у зв`язку з чим вона заперечує дані протоколу про адміністративне правопорушення в цій частині.

ОСОБА_3 , допитана за її згодою та клопотанням ОСОБА_1 в якості свідка, пояснила, що була очевидцем конфлікту, який відбувся за вказаних вище обставин між її матір`ю ОСОБА_1 та бабою ОСОБА_2 . Зазначила, що ОСОБА_1 не висловлювалась нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 та не виказувала останній погрози фізичної розправи.

Застосовне законодавство

Частиною першою ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Відповідно до ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належать забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантований розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 року у справі «Михайлова проти України» зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами (п. 26, 27 постанови Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 560/751/17).

В ситуаціях, коли нормами КУпАП чітко не врегульовано ті чи інші питання, суди відповідно до усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії закону. У цьому випадку найбільш близьким до адміністративно-деліктної галузі права є кримінальне процесуальне законодавство (постанова Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 263/10894/2020).

Правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, виходячи з критеріїв Енгеля (Engel and Others v. the Netherlands, рішення 8 червня 1976 року, заяви №№ 5100/71; 5101/71; 5102/71; 5354/72; 5370/72), відноситься до «кримінальних» у розумінні ЄСПЛ.

У справах про адміністративні правопорушення застосовується принцип презумпції невинуватості, згідно якого всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (рішення Європейського суду з прав людини від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України»; ст. 62 Конституції України; рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 у справі № 1/34/2010; п. 39 постанови Верховного Суду 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

Зміст стандарту доказування «поза розумним сумнівом» розкритий у постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 688/788/15-к, від 08.10.2019 у справі № 195/1563/16-к, від 21.01.2020 у справі № 754/17019/17, від 16.09.2020 у справі № 760/23459/17, від 02.12.2022 у справі № 758/1780/17, від 29.11.2022 у справі № 693/1546/14-к, згідно яких такий стандарт доведення означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

У відповідності до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії", від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»).

Оцінка суду

Крім протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , судом досліджені наступні докази:

- заява та письмові пояснення ОСОБА_2 від 19.03.2023, згідно яких її дочка ОСОБА_1 за вказаних вище обставин висловлювалась відносно неї нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою;

- заява та письмові пояснення ОСОБА_1 від 19.03.2023, згідно яких її матір ОСОБА_2 постійно вчиняє конфлікти, спричинила їй тілесні ушкодження;

- рапорт співробітника поліції від 19.03.2023, згідно якого ОСОБА_1 вчинила відносно ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру;

- форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 19.03.2023;

- висновок фахівця з питань судово-медичної експертизи КЗОЗ ХОБСМЕ № 27 п/п-c від 20.03.2023, наданий ОСОБА_1 , згідно якого останній спричинені легкі тілесні ушкодження під час конфлікту, який зі слів ОСОБА_1 відбувся з ОСОБА_2 приблизно о 09-00 год. 19.03.2023

Протокол про адміністративне правопорушення та рапорт співробітника поліції суд не може визнати достатніми доказами вчинення ОСОБА_1 правопорушення, оскільки вказані документи складені після конфлікту. Таким чином, працівники поліції, які склали протокол про адміністративне правопорушення та рапорт, були відсутні під час подій, з приводу яких складений протокол, у зв`язку з чим не спостерігали особисто обставини конфлікту.

З письмових доказів убачається, що ОСОБА_1 під час надання пояснень співробітникам поліції не підтвердила факт вчинення відносно ОСОБА_2 домашнього насильства та зазначала про зворотне, а саме про застосування насильства відносно неї з боку ОСОБА_2 та спричинення їй тілесних ушкоджень.

ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала факт погроз фізичною розправою з боку ОСОБА_1 .

Таким чином, дані протоколу про адміністративне правопорушення щодо висловлення ОСОБА_1 погроз фізичною розправою на адресу ОСОБА_2 , спростовуються не тільки поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а й поясненнями самої ОСОБА_2 , наданими суду.

Пояснення ОСОБА_2 відносно того, що ОСОБА_1 висловлювалась на її адресу нецензурною лайкою, спростовуються не тільки поясненнями останньої, наданими суду, а й поясненнями свідка ОСОБА_3 , яка згідно її показань особисто спостерігала обставини конфлікту.

Хоча ОСОБА_3 є близьким родичом ОСОБА_1 , суд враховує, що відповідні пояснення суду вона надавала за процедурою допиту свідка, тобто з попередженням про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.

Ураховуючи наведене, суд позбавлений можливості констатувати, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення, доведено поза розумним сумнівом.

Виниклі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, тлумачить на її користь та приходить до висновку щодо недоведеності факту вчинення нею адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суд закриває провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 173-2, п. 1 ч. 1 ст. 247, 248-249, 279, 283-284 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Д.А. Крівцов