ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/1052/22 Головуючий суддя І інстанції Карімов І. В.
Провадження № 33/818/673/23 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2023 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К. при секретарі Вакула Н.С., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Лапко В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Лапко В.П. на постанову судді Чугуївського міського суду Харківської області від 25 квітня 2023 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, офіційно не працевлаштований, мешканець м. Чугуїв Харківської області,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Постановою встановлено, що 12.11.2022 року о 00:15 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Чугуїв по вул. Преображенській, 81 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода, млява мова.

В своїй апеляційній скарзі захисник Лапко В.П. просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, а лише перебував біля нього. Вважає, що працівники поліції в протоколі зазначили неправдиві відомості. Вказує, що в матеріалах справи відсутні відомостей про те, яким пристроєм здійснювалась відеофіксація події, а тому вважає, що такий відеозапис є неналежним доказом. Зазначив, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його права, передбачені чинним законодавством. Вказує, що відеозапис не є безперервним, що вважає порушенням чинного законодавства. Посилається також на те, що працівники поліції не залучили свідків. Стверджує, що протокол ОСОБА_1 не підписував, а в ньому міститься підпис, який не належить ОСОБА_1 . Вказує, що суд першої інстанції незаконно перекваліфікував дії ОСОБА_1 , що не відповідає відомостям, зафіксованим у протоколі, що, на його думку, свідчить про незаконність судової постанови.

Поряд з цим, захисник просив поновити йому процесуальний строк для апеляційного оскарження судової постанови, посилаючись на те, що в судовому засіданні в суді першої інстанції ані ОСОБА_1 , ані захисник Лапко В.П. участі не приймали, а оприлюднено це рішення було лише 08.06.2023 року на сайті єдиного реєстру судових рішень.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк для подачі апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвокату Лапко В.П.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Лапко В.П. повідомив, що ОСОБА_2 дійсно повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, правова позиція між ними узгоджена та не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, а також вимоги ст. 268 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 за обов`язковою участю його захисника.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши захисника Лапко В.П., який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.9А.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на відомості, як містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння; результаті тесту газоаналізатора, а також на відомості відеозапису бодікамери працівників поліції.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу ДРАГЕР. Результат: 1,77 проміле. Фіксація була здійснена за допомогою цифрової камери TEKSTAR.

Аналізуючи зміст цього протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 був ознайомлений з відомостями протоколу, про що свідчить його власноручний підпис у цьому протоколі.

Поряд з цим, в матеріалах справи міститься відеозапис події за участю ОСОБА_1 (арк. 6).

З відомостей цього відеозапису вбачається, що працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про те, що стосовно нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, що останньому було зрозуміло. Також працівники поліції запитали, чи бажав ОСОБА_1 ознайомитись з протоколом про адміністративне правопорушення, на що ОСОБА_1 відповів, що бажає ознайомитись.

Належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва для проведення службової перевірки щодо дій під час складення протоколу, не звертався до суду в порядку КАС України, а також не звертався до правоохоронних органів з відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг ОСОБА_1 та його захисника щодо дій працівників поліції під час складення ними стосовно ОСОБА_1 протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі відповідають дійсності.

Отже твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не ставив свій підпис у протоколі та не надавав письмові пояснення не відповідає дійсності та розцінюється судом апеляційної інстанції як обраний спосіб захисту для уникнення відповідальності, а тому апеляційний суд ставиться до них критично.

Крім того, відповідно до відомостей роздруківки газоаналізатору Драгер, вміст алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі складав 1,77 проміле (арк. 5).

З відомостей цього тесту також вбачається, що ОСОБА_3 був згоден з таким висновком, про що свідчить його власноручний підпис у цій роздруківці.

З відомостей відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 добровільно погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці з використанням газоаналізатору ДРАГЕР. Працівники поліції запропонували останньому вибрати мундштук, що особисто і зробив ОСОБА_1 . Працівники поліції розпакували саме цей мундштук, встановили його у газоаналізатор ДРАГЕР та зробили контрольний забір повітря, який встановив відсутність алкоголю у повітрі та мундштуці. Після цього, ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням газоаналізатору ДРАГЕР, результат якого був позитивним, а саме 1,77 проміле. ОСОБА_1 погодився з таким результатом та будь-яким чином не оспорював його.

При цьому слід зазначити, що в своїх письмових поясненнях в протоколі ОСОБА_1 зазначав, що вживав пиво, що поза розумним сумнівом обумовлює наявність у видихаємому ним повітрі наявність алкоголю.

Поряд з цим, в матеріалах справи міститься акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (арк. 4).

Відповідно до відомостей цього акту вбачається, що ОСОБА_1 погоджувався із результатом проведеного огляду на стан сп`яніння, про що свідчить його власноручний підпис у графі «з результатом згоден».

Ці відомості свідчать про те, що ОСОБА_1 дійсно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки та був обізнаний про результат огляду, який він пройшов на місці його зупинки.

Крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції про те, що він вийшов з дому для того, щоб перепаркувати автомобіль, що поза розумним сумнівом свідчить про те, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем, а тому такі твердження апелянта є необґрунтованими та суд ставиться до них критично.

Крім того, в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП і повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться 12.12.2022 о 10.00 год. у Глобінському суді Полтавської області.

Враховуючи наявність особистого підпису ОСОБА_1 в цьому протоколі та відсутність будь яких скарг на дії працівника поліції, який складав цей протокол, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що працівниками поліції ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, що об`єктивно спростовує такі твердження апелянта.

Крім того, в матеріалах справи міститься відеозапис, який був долучений працівниками поліції, відомості якого підтверджують спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, а також відображують процес проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Цей відеозапис є безперервним та відображає процедуру огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, роз`яснення в якому суді буде розглядатись справа, особисті пояснення ОСОБА_1 , тощо. Поряд з цим, будь-які інші відеозаписи в матеріалах справи відсутні.

Отже суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що саме цей відеозапис відображає події, які зафіксовані у протоколі стосовно ОСОБА_1 , а тому, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, поза розумним сумнівом є належним доказом у цій справі, що вочевидь спростовує такі твердження апелянта.

Крім цього, відповідно до вимог ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Поряд з цим, в своїх письмових поясненнях (арк. 46-50) ОСОБА_1 зазначав, що він вийшов за двір для того, щоб перевірити чи закритий його автомобіль та забрати з бардачку цього автомобіля цигарки.

Проте, з відомостецй відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 повідомив працівників поліції про те, що він вийшов з дому для того щоб перепаркувати свій автомобіль.

Такі суперечності в показаннях ОСОБА_4 суд розцінює, як обраний спосіб захисту для уникнення ним відповідальності та ставиться критично до його письмових пояснень, оскільки вони не відповідають дійсності.

Працівники поліції провели огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, застосовуючи технічні засоби відеозапису та долучили цей відеозапис до матеріалів справи, що свідчить про дотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП, що спростовує такі твердження апелянта.

Між тим, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Крім того, апелянт посилався на те, що суд першої інстанції безпідставно перекваліфікував обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення з п. 2.9А ПДР України на п. 2.5 ПДР України.

Дійсно, в оскаржуваній постанові суд першої інстанції зазначив, що «… за таких обставин виявленого порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП».

Проте, враховуючи сукупність відомостей, які зазначені в оскаржуваній постанові суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що під час складення повного тексту постанови судом першої інстанції була допущена очевидна описка пункту Правил дорожнього руху України, яку необхідно виправити, та вважати вірним, що ОСОБА_1 , враховуючи наявні в матеріалах справи відомості, на які посилався суд першої інстанції в постанові, порушив саме п. 2.9А ПДР України, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги та зміну оскаржуваної постанови.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9А Правил дорожнього руху України та притягнуто його за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника Лапко В.П. задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Чугуївського міського суду Харківської області від 25 квітня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника Лапко В.П. залишити без задоволення.

Постанову судді Чугуївського міського суду Харківської області від 25 квітня 2023 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду С.К. Шабельніков