КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/4458/23
Провадження № 3/552/1880/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.08.2023 року м. Полтава

Суддя Київського районного суду м. Полтави Логвінова О.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 184 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

21.05.2023 року близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_1 не належним чином виконувала батьківські обов`язки по догляду за своїм сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 21.05.2023 року близько 18 год. 00 хв. на дитячому майданчику по пров. Хорольському, буд. 10 в м. Полтава завдав незначні тілесні ушкодження дитині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вигляді садин перенісся, чим порушила ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явивлася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. В протоколі та в письмовому поясненні ОСОБА_1 зазначила, що вказана подія сталася випадково, її син ОСОБА_4 не мав наміру спричиняти тілесні пошкодження іншим особам, вона із сином провела профілактичну бесіду, щодо недопущення подібних випадків.

В той же час практика Європейського Суду з прав людини ( зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним.

За змістом ч. 1 ст.277 КУпАП: справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Отже, враховуючи, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаною про складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, не вжила заходів для явки до суду, не подала письмових заперечень проти протоколу, на виклик суду не з`явилась - суддя вирішив розглянути справу у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності в межах строку, передбаченого ст. 38 та ст. 277 КУпАП.

Вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, суддя виходить з матеріалів адміністративної справи в сукупності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст. 184 КУпАП передбачено ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративного правопорушення ВАВ 948144 від 27.07.2023 року, даними рапорту начальника СД Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області Ігора Петренка від 22.07.2023 року, копією реєстраційної картки звернення до Національної поліції України ОСОБА_5 від 04.07.2023, де зафіксовано звернення щодо обставин події отримання його сином ОСОБА_3 , 2013 р.н. травми в районі обличчя, копією довідки КП «Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» відповідно якої встановлений діагноз «закритий струс головного мозку? Садно перенісся.», копіями карток огляду лікарями Вітковського Давида від 22.05.2023 року, поясненням ОСОБА_1 ..

Виходячи з наведеного, вважаю, що ОСОБА_1 дійсно вчинила інкриміноване їй адміністративне правопорушення, а тому його необхідно кваліфікувати за ч.1 ст. 184 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст.184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 09.07.1998 р. у справі про тлумачення терміну «законодавство» визначено, що під законодавством слід розуміти (охоплюється) закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Тобто, якщо вказані акти передбачають обов`язки батьків відносно дітей, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання останніх, то за порушення таких батьків мають притягувати до відповідальності згідно диспозицій норм ст.184 КУпАП.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Обставин, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність за вчинене правопорушення, суддею не встановлено.

При накладенні адміністративного стягнення, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, особу порушника, вважаю, що на ОСОБА_1 повинно бути накладено адміністративне стягнення у виді попередження.

Крім того, згідност. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 40-1, 283, 284, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винною в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536,8 грн.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці з дня її винесення.

Суддя О.В. Логвінова