Справа № 346/2966/23
Провадження № 3/346/1607/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року м. Коломия

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Третьякова І.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 ч.1 КУпАП, яка надійшла від Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області, складена відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коломия, Коломийського району, Івано-Франківської області, українця, громадянина України, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

у с т а н о в и л а :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ 786245, 12.05.2023р. близько 07:30 год. ОСОБА_1 , перебуваючи в АДРЕСА_1 , вчинив словесний конфлікт з сестрою ОСОБА_2 в ході чого висловлювався нецензурною лайкою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

01.08.2023р. ОСОБА_1 подав до суду клопотання, в якому просив провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Свою позицію мотивував тим, що протокол про адміністративне правопорушення був складений з порушенням встановленого законом строку на його складання та без його участі. Другий примірник протоколу ОСОБА_1 не вручався, та на підпис не надавався, його права та обов`язки не роз`яснювались, що є грубим порушенням вимог ст.. 254-256 КУпАП. Крім цього, відомості викладені в протоколі ґрунтуються виключно на заяві та письмових поясненнях потерпілої, які уповноваженою особою на складання протоколу не перевірялися, а відтак факти вчинення ним будь-яких дій фізичного та психологічного характеру жодними об`єктивними доказами не підтверджуються. Також зазначив, що конфлікт, який виник між ним та сестрою не свідчить про психологічне насильство в розумінні ч.1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки взаємна суперечка не вказує на дії психологічного характеру одного члена сім`ї відносно іншого. Зазначає, що працівниками поліції були складені протоколи відносно обох учасників домашнього насильства з долученням до кожного з них однакових доказів. Тобто, в одній справі він являється кривдником, а в іншій потерпілим, що є неприпустимим та вказує на небажання працівників поліції розібратись у ситуації. Крім цього, вважає, що викладена в протоколі фабула правопорушення не відображає всіх ознак складу правопорушення, оскільки окрім вказівки на вчинені начебто ним прояви домашнього насильства необхідно вказувати й наслідки у вигляді заподіяння чи загрози заподіяння шкоди психічному здоров`ю потерпілого.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, подав письмове клопотання в якому просив розглянути справу без його участі та участі його захисника.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши позицію особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Судом встановлено, що при складані протоколу про адміністративне правопорушення, працівником поліції дії ОСОБА_1 було кваліфіковано за ч.1 ст.173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства психологічного характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання між колишнім чи теперішнім подружжям або особами, які спільно проживають чи проживали однією сім`єю, але не перебувають або не перебували в шлюбі, незалежно від того, чи проживає або проживала особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що і особа, яка постраждала від домашнього насильства.

Згідно п. 14 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під психологічним насильством розуміється форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Варто зазначити, що насильство (передусім психологічне) є відмінним від конфліктних ситуацій, спорів, що виникають у кожній сім`ї та не становлять загрози подальшому розвитку здорових стосунків. У такому випадку для визнання факту домашнього насильства слід звернутися до його ознак: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Якщо в діях немає хоча б однієї з чотирьох наведених ознак, вони не є насильством. Наприклад, якщо немає порушення прав і свобод людини, це не насильство, а правомірне застосування сили.

Конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вище перелічених ознак. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.

Якщо в сім`ї виникає конфлікт і його розв`язання здійснюється на засадах компетентності, тобто виходячи з того, хто краще розуміється на тому чи іншому питанні, про насильство не йдеться. Натомість ситуації, коли основним способом розв`язання спірних питань стає принцип «хто сильніший, той і має рацію», або коли головною метою є не так справжнє розв`язання проблеми, як доведення власної правоти за будь-яких умов і в будь-який спосіб, стають сприятливим підґрунтям для виникнення насильницьких стосунків.

Отже, різниця у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди, а не прагненням розв`язати спір. Для того щоб визначити, чи являється конфлікт певним видом насильства, потрібно знайти всі чотири ознаки цієї дії.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В якості доказів до матеріалів справи було долучено протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_2 , її письмові пояснення, письмові пояснення чоловіка потерпілої ОСОБА_3 та письмові пояснення ОСОБА_1 .

Аналіз вищевказаних письмових доказів свідчить про те, що між ОСОБА_1 та його сестрою ОСОБА_2 наявні неприязні відносини з приводу поділу спадкового майна. 12.05.2023р. ОСОБА_1 побачив, як з території спадкового домоволодіння в якому проживає ОСОБА_2 зі своєю сім`єю вивозять металеві предмети і вважаючи їх частиною спадкового майна, спадкоємцем якого являється і він, зробив зауваження своїй сестрі. З цього приводу між ними виникла суперечка зі взаємними звинуваченнями та образами.

При цьому, зміст протоколу про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи не вказують на те, що у ОСОБА_2 , як постраждалої особи, внаслідок образ зі сторони її брата ОСОБА_1 , виникли побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили їй емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди її психічному здоров`ю.

Суд зазначає, що самі по собі словесні образи без наявності певних, визначених законодавством наслідків, не свідчать про вчинення психологічного насильства.

Відтак, відсутність доказів спричинення потерпілій шкоди, як однієї з ознак, свідчить про те, що конфлікт, який виник між його учасниками, не призвів до насильства зі сторони ОСОБА_1 відносно його сестри.

Крім цього, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність зокрема за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, обов`язковою умовою для вчинення правопорушення, передбаченого ст.. 173-2 КУпАП є наслідок у виді заподіяння або загрози заподіяння шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

В даній справі в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що ображання ОСОБА_1 нецензурною лайкою ОСОБА_2 призвело до заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої.

Відтак, викладені в протоколі обставини не містять всіх елементів для утворення складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 173-2 КУпАП, оскільки не вказують на настання чи можливість настання шкідливих наслідків для ОСОБА_2 та наявність причинно-наслідкового зв`язку цих наслідків з протиправними діями ОСОБА_1 .

Таким чином, обов`язкові елементи об`єктивної сторони правопорушення в протоколі не зазначені та іншими зібраними доказами не підтверджуються, оскільки ані в протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, ані письмових поясненнях потерпілої не міститься посилань на заподіяння шкоди останній.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є недоведеним.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40-1, 173-2, 221, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову суду протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд.

Суддя Третьякова І. В.