Справа № 755/5195/23
Провадження №: 3/755/2863/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" травня 2023 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Левко Віра Богданівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Дніпровського УП ГУНП у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

встановила:

згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 270736 від 11.04.2023, ОСОБА_1 11 квітня 2023 року, близько 18 год 40 хв за адресою: АДРЕСА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру до доньки ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що за вказаною адресою проживає разом з чоловіком та двома неповнолітніми дітьми. Вони з чоловіком працюють та займаються вихованням дітей, всім їх забезпечують.

У них періодично виникають конфлікти з донькою, яка не відвідує школу, декілька разів у сім`ї пропали гроші. У школі донька розказує вчителям, що батьки ніде не працюють та зловживають алкогольними напоями, однак це неправда. Після скарг вчителів до них приїжджали представники служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві адміністрації, але ніяких порушень та зауважень не виявили. 11 квітня у них виникла сварка через те, що батько знайшов під ліжком доньки пляшку з-під пива та електронну сигарету. Був скандал, в результаті якого донька почала кидатись комп`ютерною мишкою та іншою технікою в батька, потім закрилась у ванні та викликала поліцію. Коли вийшла з ванни, то у неї під носом була кров та мокре волосся. Але чоловік її не бив, тільки сварились. Коли приїхали працівники поліції вони наполягали, щоб дитину оглянув лікар і встановив чи був удар, але швидку допомогу ніхто не викликав. Після цього донька поїхала жити до бабусі. Вона також до доньки жодного насильства не вчиняла. Просила закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в її діях складу.

У судовому засідання допитано ОСОБА_3 , який пояснив, що дійсно у них постійно з донькою виникають конфлікти через гроші та її поведінку, однак 11 квітня він ніяких ударів їй не наносив і дружина також ніяке насильство щодо дитини не вчиняла. Донька каже неправду, щоб переїхати жити до бабусі, які її ні в чому не обмежує. Щодо дітей вони належним чином виконують батьківські обов`язки та забезпечують всім необхідним, алкогольні напої не вживають.

Допитана в судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_2 пояснила, що батьки ніде не працюють та зловживають алкогольними напоями (випивають по дві пляшки коньяку в день), слухають голосно музику, що заважає їй вчитись. Нічого не купують з одягу. Пляшку з-під пива батьки підкинули під ліжко спеціально. Того дня у них була сварка і батько підійшов і зі всієї сили вдарив її в ніс, вилив воду на голову та порвав куртку. До лікаря вона не зверталась і синців від цього у неї не було. Вона переїхала жити до бабусі.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративного відповідальності, свідка ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_2 суддя дійшла такого висновку

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає, зокрема, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Розташування зазначеної статті у Главі 14 КУпАП «Адміністративні правопорушення, що посягають на громадський порядок і громадську безпеку» свідчить, що об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадський порядок і громадську безпеку.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений (матеріальний склад).

Статтею 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення обов`язково зазначаються суть адміністративного правопорушення.

У рішенні по справі «Karelin v. Russia» no. 926/08ECHR від 20 вересня 2016 року зауважено, що з боку суду, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, є недопустимим уточнення у судовому рішенні фабули правопорушення, усунення певних розбіжностей та неточностей, які мали місце у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки такий підхід становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції у частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу.

За таких умов особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки має захищатися від обвинувачення, яке фактично судом підтримується.

Наведене доводить, що саме з протоколу про адміністративне правопорушення суддя має встановити сукупність достатніх даних, які дозволяють зробити обґрунтований, коректний висновок про свідоме вчинення домашнього насильства.

З даних протоколу про адміністративне правопорушення неможливо встановити, в чому полягало домашнє насильство, яке вчинила ОСОБА_1 .

З пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності вбачається, що 11 квітня між її чоловіком та донькою виник конфлікт, в результаті якого було викликано працівників поліції. Донька скаржилась на побиття зі сторони чоловіка. Щодо неї скарг не поступало. До доньки ніяке насильство вона не застосовувала. Донька обманює щодо умов проживання та виховання.

На підтвердження слів надала акт обстеження умов проживання дитини від 20 квітня 2023 року, з якого вбачається, що діти забезпечені окремою кімнатою, іграшками, одягом, комп`ютерами та засобами зв`язку. Батьки працюють, сім`я забезпечена на середньому рівні. Загроз життю та здоров`ю дітей не встановлено.

Крім того, суддею досліджено відео з бодікамер працівників поліції, де зафіксований виїзд 11 квітня 2023 року на виклик за адресою: АДРЕСА_1 .

З відео вбачається, що у момент приїзду працівників поліції дитина закрилась у ванній кімнаті і вийшла звідти з мокрим волоссям та розмазаною кров`ю під носом. Пояснила, що батько зі всієї сили її вдарив. Батьки при цьому заперечували застосування насильства до дитини, та пояснили, що вона сама у ванні роздряпала собі ніс, щоб пішла кров. Просили працівників поліції викликати лікаря для огляду дитини та перевірити правдивість їх слів. Працівники поліції відмовились це зробити, оскільки вказали, що не займаються збором доказів, а просто фіксують показання сторін.

З відео, яке триває більше години, вбачається, що працівники поліції самі не змогли встановити, хто з учасників конфлікту каже правду, але при цьому не вжили жодних кроків для цього. Крім того, взагалі незрозумілими є підстави складення протоколу на маму ОСОБА_1 , оскільки жоден з учасників, включаючи дитину, не вказує, що мама вчиняла домашнє насильство психологічного характеру.

Не зважаючи на наявність крові під носом, дитина не скаржиться на біль, синці та ушкодження, не просить викликати лікаря, а просто просить її віддати жити до бабусі.

Також з відеозапису не вбачається, що у цій квартирі проживають люди, які ніде не працюють та зловживають алкогольними напоям. Квартира забезпечена всіма необхідними меблями, побутовою технікою та речами. Скарг від сусідів також не надходило.

Не заслуговують на довіру і слова неповнолітньої ОСОБА_2 про те, що батьки її нічим не забезпечують, оскільки в судовому засіданні дитина одягнена у нові, модні речі, на руках присутній свіжий манікюр та є гроші на кишенькові витрати. Також вона зазначає, що ніяких синців, болю та ушкоджень після нанесення удару у неї не було, однак наполягає, що батько зі всієї сили вдарив її в ніс.

З урахуванням досліджених матеріалів, заслуханих пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідка та потерпілої, суддя так і не мала можливості встановити у чому полягає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП саме зі сторони матері ОСОБА_1 та чи заподіяна внаслідок цього шкода потерпілій ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження у справі про адміністративне підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вище викладене, суддя вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом матеріалами справи, у зв`язку із чим провадження у даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 173-2, 247, 251, 256, 280, 283-285 КУпАП, суддя

постановила:

провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: В.Б. Левко