ПОСТАНОВА

Справа № 564/917/23

16 травня 2023 року

Суддя Костопільського районного суду Рівненської області Олійник П. В. розглянувши матеріали, що надійшли від Головного управління ДПС в Рівненській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 громадянки України, директора магазину що за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 1372/ж12/17-00-07-05 від 21.02.2023 року ФРП ОСОБА_1 21.02.2023 р. в магазині за адресою: АДРЕСА_1 , порушила встановлений порядок проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а саме не проведення розрахунків через РРО, не забезпечено ведення в порядку встановленому законодавством обліку товарних запасів в місці їх продажу, чим порушила п. 1, 2, 12 ст.3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась. Скерувала до суду письмове заперечення, згідно з якого просила провадження в даній справі закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу вказаного правопорушення. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази вчинення нею інкримінованого їй адміністративного правопорушення, зокрема, посадовою особою невірно зазначено час вчинення адмінправопорушення, за наслідками проведення фактичної перевірки посадовою особою прийнято рішення яким до її застосовано суму штрафних санкцій з яким вона не погодилась та оскаржує податкове рішення у Рівненському окружному адміністративному суді. При цьому, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Виходячи з вимог ст. 280 цього Кодексу, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст.155-1 КУпАП, адміністративна відповідальність наступає за порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

В протоколі про адміністративне правопорушення №1372/ж12/17-00-07-05 від 21.02.2023 року (а.с. 2), зазначено, що21.02.2023 року ОСОБА_1 порушила встановлений порядок проведення розрахунків, а саме не проведення розрахунків через РРО, не забезпечено ведення в порядку встановленому законодавством обліку товарних запасів в місці їх продажу.

До протоколу на підтвердження викладених у ньому обставин долучено акт (довідку) фактичної перевірки № 001940 від 22.02.2023 року.

Проте, на переконання суду, вказаний акт не може бути беззаперечним доказом у даній справі, оскільки на підтвердження відомостей, які зазначені у ньому, не долучено відповідних документів, зокрема, в матеріалах справи відсутні докази, вказані в акті (довідці) фактичної перевірки - додаток № 1 додаток № 2, та додаток 3.

Будь-яких інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 155-1 КУпАП, до протоколу не долучено, зокрема, копій х- звіту, акту зняття залишків, пояснень правопорушниці.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними статтею 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також статтею 62КонституціїУкраїни та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Подані до суду матеріали не містять об`єктивних та фактичних даних, які б підтверджували, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, дані протоколу є сумнівними.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи за наслідками фактичної перевірки прийнято податкове рішення, яке ОСОБА_1 оскаржує в Рівненському окружному адміністративному суді.

Статтею 56 ПК України, передбачено, якщо платник податків оскаржує рішення контролюючого органу в адміністративному порядку або до суду, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення щодо ухиляння від сплати податків не може грунтуватися виключно на цьому рішенні контролюючого органу до закінчення процедури адміністративного оскарження або до остаточного вирішення справи судом.

Згідно з приписами ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з положеннями, викладеними у справах ЄСПЛ «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Отже, вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1КУпАП, не знайшла свого підтвердження належними та достатніми доказами. Наявність протоколу, без підтвердження іншими доказами, залишається припущенням, яке трактується на користь обвинувачуваної особи і само по собі не може бути покладено в основу висновку про винуватість. Приймаючи до уваги те, що на орган, яким складено протокол про адміністративне правопорушення, покладено обов`язок доведення факту вчинення адміністративного правопорушення, таким чином суд дійшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.155-1 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. В зв`язку з цим провадження в даній справі слід закрити.

На підставі наведеного та, керуючись ст. ст. 221, 247, 283, 284, 288-290, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1ст.155-1КУпАП - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі скарги через Костопільський районний суд.

СуддяП. В. Олійник