П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2023 року Суддя Хортицького районного суду м.Запоріжжя Мурашова Н.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 164 КУпАП, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно не працевлаштований, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АА №090311, складеним 12.07.2023р. т.в.о.інспектора ВБДР УПП в Запорізькій області ДПП ст. лейтенанта поліції Баглюк Р.С., ОСОБА_1 12.07.2023р. об 10.06год.в м.Запоріжжі, вул.Міська,б.1, на транспортному засобі «RENULT Laguna», р.н. НОМЕР_1 , проводив господарську діяльність перевезення пасажирів без документів, зазначених ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт», чим порушив ст.50 ЦК України, ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», ст.42,58,128 ГУ України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав, його захисник адвокат Шокот Г.А. подав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, зазначивши, що об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП характеризується діями, спрямованими на провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, чи одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо воно передбачено законодавством. В свою чергу, господарська діяльність це будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу, на регулярній, постійній основі. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом. Підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Однак в протоколі від 12.07.2023р. стосовно ОСОБА_1 не зазначено чи здійснював він господарську діяльність систематично. Фактично він не містить суті вказаного правопорушення. Крім того, протокол не є беззаперечним доказом вини правопорушника. Інші докази вчинення вказаного адміністративного правопорушення відсутні. Письмові пояснення свідка є недопустимим доказом, оскільки вони розходяться зі змістом протоколу в частині місця його складання.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , думку його захисника адвоката Шокота Г.А., дослідивши матеріали справи, приходить до такого.

Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст.258 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП.

Відповідно до ст.256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Крім того, у зв`язку із застосуванням принципу презумпції невинуватості саме інспектор поліції, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинен зібрати докази наявності події і складу адміністративного правопорушення, винуватості особи, тобто довести наявність законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

П.2 ст.6 Конвенції про основні права та свободи людини і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 звинувачується у в тому, що проводив господарську діяльність, а саме, перевезення пасажирів без документів, визначених ст.39 ЗУ «Про автомобільний транспорт», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КупАП.

Так, ч.1 ст.164 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), у вигляді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Відповідно до ст.3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Відповідно до ст.42 Господарського кодексу України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ч.2 ст.55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до ч.1 ст.58 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб підприємців, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Відповідно до ст.7,245,252,280 КУпАП, суд, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність законних підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП.

По-перше, в протоколі про адміністративне правопорушення суть правопорушення викладена не у відповідності до диспозиції ч.1 ст.164 КУпАП, зокрема, не зазначено, що ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, що є основною ознакою об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення.

Обов`язковість державної реєстрації як суб`єкта господарювання встановлена Господарським кодексом України, а її порядок Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань». Тому здійснення господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання є порушенням ст.42,58 Господарського кодексу.

Замість цього в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність з перевезення пасажирів без документів, передбачених ст.39 ЗУ «Про автомобільний транспорт».

За змістом ст.39 ЗУ «Про автомобільний транспорт» одним із документів, який повинен мати автомобільний перевізник (не ототожнюється з водієм такого перевізника), - це ліцензія.

Разом з тим, провадження господарської діяльності без ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», є окремим складом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, і його суб`єктом є фізична особа, яка зареєстрована відповідно до закону як суб`єкт господарювання.

Однак, в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не зазначено, що він будучи суб`єктом господарювання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, в порушення вимог Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» здійснював перевезення пасажирів без ліцензії.

Фактично виклад суті адміністративного правопорушення в протоколі є суперечливим, нечітким, у зв`язку з чим суд вважає його неналежним та недопустимим доказом.

Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення поліцейським не додано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність державної реєстрації ОСОБА_1 як суб`єкта господарювання, у зв`язку з чим незрозумілим є на підставі чого поліцейський прийшов до переконання про наявність в його діях ознак вказаного адміністративного правопорушення.

Також до протоколу про адміністративне правопорушення не додано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували здійснення ОСОБА_1 перевезення пасажирів з метою отримання прибутку, що надання таких послуг мало місце з його боку з власної ініціативи та на власний ризик, самостійно та систематично (два і більше разів), що є ознаками господарської діяльності.

Як зазначила в письмових поясненнях свідок ОСОБА_2 вона здійснила виклик таксі служби «BOLT» і на цей виклик приїхав автомобіль з водієм ОСОБА_1 .

Однак, жодних доказів на доведення чи спростування вказаної обставини, що є суттєвою для встановлення винуватості ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні, суду не надано.

Доданий до протоколу відеозапис подій, який було відтворено в судовому засіданні, є неналежним доказом вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення, оскільки на ньому зафіксовані інші події, за участю інших осіб, здійснені на нагрудну боді камеру №475318 та 471994, а не №473627 та 475859, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

Рапорт поліцейського про виявлення правопорушення в силу положень ст.251 КУпАП також не є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, належність його до суб`єкту цього правопорушення, належними та допустимими доказами поза розумним сумнівом не доведений, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується судом на його користь.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку про закриття провадження у цій справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Керуючись ст.7,9,ч.1 ст.164,245,247,251,252,256,268,280,283 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративного правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя Хортицького районного суду

м. Запоріжжя Н.А. Мурашова

08.08.2023