Провадження № 33/801/498/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковальчук Л. В.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Виноградського А.П., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 10 травня 2023 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496,20 грн.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У скарзі зазначає, що у вказаний в протоколі час (16 год. 37 хв.) він за кермом транспортного засобу не перебував, ним не керував, а спілкувався з поліцейськими поза транспортним засобом. Відтак суд дійшов помилкового висновку про те, що відеозаписом з боді-камер підтверджується факт керування ним транспортним засобом. Матеріали справи не містять жодного посилання на конкретну законну підставу зупинки його транспортного засобу. Перелічені поліцейськими в протоколі ознаки сп`яніння не були виявлені під час перевірки. Наявне в матеріалах справи направлення на огляд йому не вручалося. Йому не було роз`яснено право пройти огляд самостійно у встановленому законом порядку протягом двох годин. Поліцейські фактично спровокували обставини для складання протоколу за ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та адвоката Виноградського А.П., які підтримали апеляційну скаргу із зазначених в ній підстав, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У статті 280 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №361991, складеного поліцейським взводу №1 роти №4 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП капралом поліції Гладибородою В.І. вказано, що 24.12.2022 о 16 год. 37 хв. в м. Вінниці по вул. Бойка, 15, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Fiesta, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився.

У пункті 2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, ОСОБА_1 зобов`язаний був пройти медичний огляд на вимогу поліцейського після зупинки, однак, він не погодився це зробити. Відтак суд на підставі наявних в матеріалах справи доказів дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Однак, апеляційний суд за обставин даної справи не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 зазначає про те, що він не керував транспортним засобом у вказаний в протоколі час, а поліцейські фактично спровокували обставини для складання щодо нього протоколу за ст. 130 КУпАП.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд, в свою чергу, повинен оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №361991 від 24.12.2022 поліцейським в описі установлених обставин зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння і від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився (а.с.2).

Відповідно до рапорту поліцейського Гладибороди В. від 24.12.2022, в цей день о 16 год. 37 хв. під час несення служби в м. Вінниця нарядом «Юнкер-103» ним спільно із старшим сержантом поліції ОСОБА_2 по вул. Бойка, 15, було зупинено транспортний засіб Ford Fiesta, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , в якого під час спілкування було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився. На ОСОБА_1 складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.5).

Із відеозапису з нагрудної камери поліцейського (портативного відеореєстратора) ОСОБА_2 встановлено, що 24.12.2022 до служби «102» надійшло повідомлення, і за вказаним фактом поліцейські ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прибули на місце події. По приїзду було встановлено наявність конфліктної ситуації, яка виникла між двома жінками та ОСОБА_1 з приводу порушення останнім правил паркування та неможливістю учасників дорожнього руху заїхати до підземного паркінгу. У ході розмови поліцейські спочатку озвучили, що ОСОБА_1 , машина якого були припаркована навпроти в`їзду в паркінг, немає за що карати і можливо сторони конфлікту врегулюють конфліктну ситуацію самостійно мирним шляхом, на що жінки відмовилися. При спілкуванні (04 хв. 48 с.) поліцейський ОСОБА_2 (з портативного реєстратора якого велася відеофіксація) пошепки сказав ОСОБА_3 : «диви на нього ( ОСОБА_1 ), який він дьорганий. На нарко давай. Хай сяде, переїде і ми тільки «оп» його …».

Після деякої дискусії і небажання ОСОБА_1 визнати свою провину в порушенні правил дорожнього руху (порушення правил паркування та чинення перешкод учасникам дорожнього руху) поліцейський сказав ОСОБА_1 переїхати на інше місце. Врешті-решт один з поліцейських сказав ОСОБА_1 : «не робіть проблеми, найдіть місце». Коли ОСОБА_1 сів за кермо та почав шукати місце паркування, поліцейські поїхали за ним. Зупинившись, ОСОБА_1 вийшов з машини, і поліцейські йому повідомили, що у нього наявні ознаки наркотичного сп`яніння та запропонували йому пройти огляд. Не розуміючи вказаних дій ОСОБА_1 сказав поліцейському, щоб писали відмову і запитав, чи має він дві години для проходження самостійно огляду, на що вони дали стверджувальну позитивну відповідь.

Ці ж обставини зафіксовані на іншому відеозаписі з портативного відеореєстратора поліцейського ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 з фактом складення відносно нього протоколу за ст. 130 КУпАП одразу не погодився. У протоколі в поясненнях по суті порушення власноручно вказав, що по суті ним не було скоєно правопорушення. Проїзд провулку був перекритий іншою машиною, через яку мешканці визвали службу «102». Він вийшов до свого автомобіля через скупчення людей біля нього. Нікуди їхати не збирався. Працівники поліції попросили від`їхати, після чого висунули йому звинувачення за ст. 130 КУпАП. За його проханням надати юридичну державну підтримку отримав відмову.

Із описаного вище вбачається, що з метою створення факту керування з подальшими діями, спрямованими на встановлення стану сп`яніння та направлення водія для проходження огляду, поліцейські фактично змусили сісти ОСОБА_1 за кермо, чого він за інших обставини не мав робити.

В силу положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі Надточій проти України, п. 33 рішення у справі Гурепка проти України). Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 5 лютого 2008 року у справі «Раманаускас проти Литви» зазначив, що провокація злочину має місце, коли поліцейські або особи, які діють за їх вказівками не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто порушення справи та здобуття доказів, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який у іншому разі не був би вчинений.

При цьому, основні вимоги справедливості, зазначені в ст. 6 Конвенції відносяться до всіх видів злочинів, від самих незначних до особливо тяжких. Суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, отриманих за допомогою провокації.

Згідно приписів статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням цього Кодексу є, зокрема, охорона прав і свобод громадян, власності, встановленого правопорядку, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Тобто завданням КУпАП, серед інших, є й запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення.

Крім того, у п. 1-3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» зазначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення ; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Натомість, у даному випадку працівники поліції фактично змусили ОСОБА_1 сісти за кермо, і такі їх дії повністю сплановані та виконані поліцейськими задля складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є недопустимим.

Таким чином, мала місце провокація вчинення правопорушення, тобто схиляння суб`єкта до певних протиправних дій з метою подальшого їх виявлення та порушення питання адміністративного переслідування.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом.

За вказаних обставин докази вини ОСОБА_1 не є належними і достатніми для притягнення його до відповідальності.

Враховуючи викладене, надавати аналіз решті доводам апеляційної скарги не має правового значення.

Склад адміністративного правопорушення передбачає наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак в наявності яких має переконатись посадова особа, яка складає відповідний протокол про адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Зважаючи на вищезазначене, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 10 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало