ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/263/23 Справа № 696/116/23 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Ніколенко О.Є. Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2023 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення № 696/116/23 щодо ОСОБА_1 , що надійшли з Кам`янського районного суду Черкаської області за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Вакуленка О.П., -

в с т а н о в и л а:

Постановою Кам`янського районного суду Черкаської області від 10 березня 2023 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , непрацюючого, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік; стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 536 гривень 80 коп., -

Як встановлено судом першої інстанції, 07.02.2023 року о 23 год. 19 хв., в с.Михайлівка по вул. Шевченка, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, вважаючи її такою, що винесена з порушенням вимог КУпАП, представник ОСОБА_1 адвокат Вакуленко О.П. подав апеляційну скаргу в якій просив скасуати постанову Кам`янського районного суду Черкаської області від 10.03.2023 відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушененя.

Апеляційні вимоги мотивував тим, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, передбачені ст.268 КУпАП, чим було порушено право на захист, він був позбавлений можливості скористатися правовою допомогою адвоката при оформленні адміністративних матеріалів. Зазначає, що суд, посилаючись на докази вини ОСОБА_1 , лише перерахував документи, що знаходяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, і при цьому всебічно не дослідив їх.

Апелянт стверджує, що в протоколі про адміністративне правопорушення складеного відносно ОСОБА_1 зазначені різні ознаки сп`яніння та такі, що не відповідають Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735.

При цьому, апелянт зауважує, що ознаки сп`яніння встановлені працівниками поліції та вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме : нечітка мова та почервоніння обличчя можливі, оскільки ОСОБА_1 є військовим і перебуваючи на війні його фізичний та душевний стан міг змінитися, тому такі ознаки могли мати місце. Що стосується запаху алкоголю із рота, то апелянт вважає, що ця ознака встановлена працівником поліції є його припущенням, а не медичним висновком.

Разом з тим, в апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Вакуленко О.П. просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, як пропущений з поважних причин, оскільки суд розгляув справу без участі ОСОБА_1 та копія оскаржуваної постанови ним не була отримана.

Заслухавши думку представника ОСОБА_1 адвоката Вакуленка О.П., який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі щодо якої її винесено.

З матеріалів справи вбачається, що суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 , копія оскаржуваної постанови направлялася судом ОСОБА_1 , однак, відомості про те, що він її отримав, в матеріалах справи відсутні, вважаю справедливим визнати названі скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді поважними, а також вбачаю необхідним його поновити.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Незважаючи на позицію представника ОСОБА_1 адвоката Вакуленка О.П. про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 312747 від 07.02.2023;

- даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 07.02.2023, огляд за допомогою Drager Alkotest 6810 не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 (а.с. 2);

- даними рапорту інспектора з РПП СПД №2 ВП №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції А.П. Мельнічака від 07.02.2023 (а.с. 4);

- даними відеозапису (а.с. 5), де зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмова від проходження огляду на стан алкогольного спяніння на місці та в медичному закладі.

Таким чином, вважаю, що судом першої інстанції належно встановлені обставини, які дають обґрунтоване право притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Будь-які докази відсутності вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні і правопорушником суду апеляційної інстанції не надані.

Що стосується доводів апеляційної скарги представника ОСОБА_1 адвоката Вакуленка О.П. про те, що оскаржувана ним постанова винесена з грубим порушенням вимог КУпАП, то вони не заслуговують на увагу, оскільки в суді апеляційної інстанції не знайшли свого об`єктивного підтвердження.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому статтею 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 р. №1452/735 (далі Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17.12.2008 р. №1103 (зі змінами) (далі Порядок), відповідно до яких особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Так, згідно п.7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків, складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ст.130 КУпАП.

Судом апеляційної інстанції був переглянутий диск з відеозаписом події від 07.02.2023 за участю ОСОБА_1 з якого вбачається, що останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку (а.с.5).

Так, з відеозапису події вбачається, що 07.02.2023 о 23 год. 19 хв. працівниками поліції був зупинений транспортний засіб ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що у автомобіля в темну пору доби не працювали задні габарити. При спілкуванні з водієм працівниками поліції були встановлені ознаки алкогольного сп`яніння та водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, однак останній відмовився у зв`язку з чим йому було повідомлено про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП,

Відповідно до п.4 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно протоколу інспектором поліції у ОСОБА_1 були встановлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголя з порожнини рота, нечітка мова, почервоніння обличчя.

Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, однак останній відмовився, і про це правопорушник зазначив і в протоколі про адміністративне правопорушення, а тому довиди апелянта про те, що ознаки сп`яніння встановлені працівниками поліції та зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають вищевказаній інструкції є необгрунтованими.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не були роз`яснені його права та обов`язки, є неспроможними, оскільки, як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення йому було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, повідомлено про дату, час та місце розгляду складених відносно нього матеріалів, він був ознайомлений зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та поставив у ньому свій підпис, будь яких заперечень щодо його змісту ОСОБА_1 не надав. Крім того, з відеозапису події від 07.02.2023 вбачається, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права і обов`язки.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королвства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Тому, доводи апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є необґрунтованими і спростовуються, як вищевказаним диском з відеозаписом події від 07.02.2023 за участю ОСОБА_1 , так і іншими матеріалами справи.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, щодо невизнання ОСОБА_1 своєї вини, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

З урахуванням всіх обставин справи, в тому числі і тих, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, підстав для скасування постанови судді місцевого суду і закриття провадження по справі щодо правопорушника за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, немає.

Адміністративне стягнення судом накладено з дотриманням правил, передбачених вимогами ст.ст.33, 34, 35 КУпАП, з урахуванням всіх обставин адміністративного провадження та особи правопорушника, є розмірним до вчиненого і справедливим.

Враховуючи обставини справи, вважаю, що постанова судді Кам`янського районного суду Черкаської області від 10.03.2023 відносно ОСОБА_1 є законною , обгрунтованою та вмотивованою, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та до задоволення не підлягають.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

Поновити представнику ОСОБА_1 адвокату Вакуленку О.П. строк на апеляційне оскарження постанови Кам`янського районного суду Черкаської області від 10 березня 2023 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Вакуленка О.П. - залишити без задоволення.

Постанову Кам`янського районного суду Черкаської області від 10 березня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка