ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/4694/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2023 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Лужецька О.Р., при секретарі Григораш Н.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, матеріали якої надані Управлінням Патрульної поліції у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст.130 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №498761 від 18.06.2023 р., водій ОСОБА_1 18.06.2023 року о 21 год. 07 хв. керував автомобілем «Кіа Sportage», номерний знак НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Дніпровська набережна, 33, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, порушення координації рухів. Від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання, призначене на 17.07.2023 року ОСОБА_1 не прибув, звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи. Клопотання судом задоволено, розгляд справи відкладено на 31.07.2023 року на 11-00.

В судове засідання, призначене на 31.07.2023 року ОСОБА_1 не з`явився. Представник ОСОБА_1 , адвокат Титаренко Д.М. звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи. Клопотання судом задоволено, розгляд справи відкладено на 04.08.2023 року на 12-00.

В судове засідання, призначене на 04.08.2023 року на 12-00 ОСОБА_1 та його представник не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП - неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не перешкоджає розгляду справи за суттю у його відсутність.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 §1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою. Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Каракуця проти України" Європейський суд прийшов до висновку про те, що права скаржників на справедливий розгляд справи не були порушені у зв`язку з тим, що вони не проявляли належної зацікавленості у результатах розгляду їх справи протягом тривалого строку, не звертаючись до суду за інформацією щодо стану розгляду їх скарги, незважаючи на те, що суд не повідомив їх про винесене рішення, що й унеможливило їх звернення зі скаргою у встановлені законом строки. Неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків.

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи наведені положення закону, а також те, що суд неодноразово відкладав розгляд справи, неявку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в судове засідання, призначене на 04.08.2023 року та відсутність клопотань щодо відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку розглядати справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У ході здійснення судом провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак такого сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.

Відповідно до п.2.5 постанови Кабінету Міністрів України «Про правила дорожнього руху» №1306 від 10.10.2001 року водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином норми ПДР встановлюють обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія) - ПДР не містять.

Згідно із ст.266 КУпАП в редакції Закону України від 16 лютого 2021 року №1231-IX - особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №498761 від 18.06.2023 р. у водія ОСОБА_1 поліцейськими було виявлено ознаки алкогольного сп`ягніння, а саме запах з порожнини рота, нечітка мова.

Зазначена у протоколі інформація відповідає обставинам, зафіксованим на долучених до протоколу відеофайлах, зокрема пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння та відмову від такого огляду з боку ОСОБА_1 та показах свідків, що утворює склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.

Частина 2 ст.266 КУпАП після внесених змін передбачає, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Оскільки у даній справі такі засоби застосовувалися, то на думку суду присутність свідків є необов`язковою.

Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п.6 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п.7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Таким чином, особа, яка отримала правовий статус водія, зобов`язана підтвердити відсутність у неї стану, зокрема, алкогольного сп`яніння, шляхом проходження відповідно до встановленого порядку огляду на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів або у закладі охорони здоров`я.

Такий обов`язок може бути незручним, певною мірою обтяжливим, однак в силу правового статусу водія та керування джерелом підвищеної небезпеки, така процедура є необхідною з метою охорони суспільних відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

В контексті цих правовідносин суддя враховує позицію ЄСПЛ у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, де Європейський суд з прав людини у складі Великої Палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю доказів, які не викликають сумнів у своїй достовірності і допустимості, зокрема, даними, що містить протокол про адміністративне правопорушення, відеозаписом з нагрудних камер поліцейського, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, показами свідків.

Так, згідно дослідженого диску з відеозаписом з нагрудних камер поліцейського, встановлено, що він у повній мірі відтворює хронологію подій за участю водія ОСОБА_1 , який відмовився від проходження, відповідно до встановленого законом порядку, огляду на стан алкогольного сп`янінняз використанням спеціальних технічних засобів.

Допитана в судовому свідок ОСОБА_2 пояснила, що 18.06.2023 р. в м. Києві по вул. Дніпровська набережна,33 стояла в черзі в супермаркеті на касі, позаду неї стояв чоловік. В цей до нього прибігли два хлопця і скзали, що треба тікати. Вийшовши з супермаркета, побачила, що вони сіли в машину та хотіли поїхати, оскільки хтось з них ударив дитину. Уточнила, що спочатку за кермо сів ОСОБА_1 , автомобіль почав рух, але люди, які зібралися, не дозволили йому поїхати далі. В подальшому приїхала поліція, запропонувала пройти огляд на стан сп`яніння. Спочатку ОСОБА_1 погодився пройти огляд, але пізніше відмовився.

Допитана в судовому засіданні свідок, ОСОБА_3 пояснила, що 18.06.2023 р. в м. Києві по вул. Дніпровська набережна, 33 виходила з супермаркету, назустріч їй шли два хлопця. Вони привернули до себе увагу своєю поведінкою, а у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності була пляшка пива. Вийшовши на вулицю побачила хлопця, який сказав, що його вдарив якийсь п`яний. В цей час ці хлопці побігли до припаркованого автомобіля, я побігла за ними, щоб зробити фото. Даниїл почав повільно здавати назад, проїхав, але його зупинили люди. Потім приїхала поліція. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився.

Отже, з показань допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , вбачається, що ОСОБА_1 , керував транспортним засобом, після чого відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`янінняв присутності свідків.

По справі об`єктивно встановлено, що працівниками поліції були дотримані вимоги, викладені в ст. 266 КУпАП, що випливає і з переглянутого відеозапису.

Крім того, дії працівників поліції ні ОСОБА_1 , ні в його інтересах захисником не оскаржені.

Згідно з вимогами п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 порушив цей пункт Правил, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи обставини скоєного адміністративного правопорушеннята особу правопорушника, аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей вважаю вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП доведеною та за необхідне притягнути його до адміністративної відповідальності, застосувавши до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На підставі викладеного, керуючись ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 5 ст. 4 ЗУ « Про судовий збір» суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА