Справа № 361/3785/22 Головуючий в суді І інстанції - Сердинський В.С.
Провадження № 33/824/1088/2023 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2023 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,

секретар: Ганжа В.В.,

за участю:

особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Швеця О.В.,

свідка ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Швеця Олександра Віталійовича на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2022 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Як встановлено судом першої інстанції, 06 серпня 2022 року близько 18 год 20 хв, ОСОБА_1 , в м. Бровари по вул. Герої Броварської Сотні, 15, Броварського району Київської області, керував автомобілем марки «RENAULT KANGOO» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, а отже в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Швець О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2022 року, оскільки зазначена постанова суду була постановлена без участі ОСОБА_1 та його захисника. Постанова суду отримана ОСОБА_1 поштою 19.01.2023 року, що підтверджується поштовою накладною. Апеляційна скарга на зазначену постанову подана в межах десятиденного строку з моменту отримання постанови.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що постанова є незаконною, безпідставною, та винесеною з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Звертає увагу, що суд першої інстанції припустився спрощеного підходу до розгляду справи, неповно дослідив наявні у справі докази та не надав належної оцінки справедливим доводам захисту про невинуватість ОСОБА_1 . Також місцевим судом не було досліджено доводи сторони захисту, та не надана оцінка цим доводам. Підтвердженням спрощеного підходу до розгляду справи свідчить те, що суддя не заслуховував,ні ОСОБА_1 , ні захисника, ні свідка.

Вважає, що протокол є недопустимим доказом, у протоколі не зазначено, які саме матеріали додаються як доказ до протоколу. Також у протоколі зазначено, що до протоколу додається диск відеозапису, однак не зазначено серійного номеру і моделі боді-камери, яким цей відеозапис проведено. Крім того, сам диск у матеріалах справи відсутній.

Зауважує, що працівниками поліції при складанні протоколу допущено низку істотних порушень прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. В порушення вимог ст.245, 268 КУпАП поліцейський не роз`яснив ОСОБА_1 його права та не забезпечив дотримання цих прав.

Також зазначає, що ніякі документи на місці зупинки поліцейські не складали, та підписати ОСОБА_1 не давали, розписатися дали тільки за отриманий талон. Пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря-нарколога не пропонували. Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не відмовлявся, а тільки висловлював свою незгоду із доводами поліцейського, що у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння.Доказом того, що ОСОБА_1 на момент зупинки його автомобіля не перебував у стані сп`яніння є те, що його не відсторонили від керування транспортним засобом, а після складання протоколу він поїхав на ньому далі.

До того ж, про безпідставність і надуманість зупинки свідчить той факт, що відносно ОСОБА_1 не складено постанови за порушення Правил дорожнього руху. А це має ознаки переслідування працівниками поліції особи, що заборонено законом. Ці обставини свідчать про порушення працівниками поліції приписів ст. 266 КУпАП та Інструкції, що регламентують порядок дій працівників поліції в такій ситуації.

Наголошує, що офіційного направлення на медичний огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 вручено не було, також відсутня була навіть усна пропозиція пройти такий огляд.

Крім того, незрозумілим залишається та обставина як саме поліцейський виявив у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння, адже ніяких маніпуляцій, передбачених Інструкцією проведено не було.

Апелянт стверджує, що дані обставини підтверджуються поясненнями свідка ОСОБА_2 , який був залучений працівниками поліції як понятий.

У наявних матеріалах справи відсутні будь які відомості про проведення працівниками поліції на місце зупинки ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння із застосуванням технічних засобів. Відсутні данні про марку, модель та серійний номер технічного засобу.

Сторона захисту також звертає увагу, що зазначені у протоколі свідки - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не були присутні під час виявлення у ОСОБА_1 , ознак сп`яніння та не були присутні під час складання протоколу і інших матеріалів. Опитаний захисником свідок ОСОБА_2 пояснив, що не був присутнім під час проведення спілкуванням працівників поліції із ОСОБА_1 , а тільки підписав складені поліцейським документи. Ознак сп`яніння у ОСОБА_1 не було. А із свідком ОСОБА_3 зв`язку немає, зазначений номер телефону не обслуговується, за адресою не проживає, що свідчить про фіктивність даних зазначених у поясненні.

Також у матеріалах справи відсутні будь які відомості про доставку ОСОБА_1 працівниками поліції до найближчого закладу охорони здоров`я. Отже працівниками поліції невірно сприйнята незгода із наявністю ознак сп`яніння як відмова ОСОБА_1 від проходження в установленому порядку огляду на стан сп`яніння.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Швеця О.В., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили його задовольнити,

пояснення свідкіа ОСОБА_2 ,

перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

У відповідності до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Водночас, з огляду на положення ст. 252 КУпАП про те, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, остаточне судове рішення в справі про адміністративне правопорушення повинно містити мотиви його прийняття з розкриттям змісту доказів, які доводять чи спростовують обставини, які мають значення по справі.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, є передчасними, невмотивованим і не підтверджується доказами.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Так, порядок проходження огляду водіїв на стан сп`яніння регламентується ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція), затвердженою наказом МВС України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід перевірити, чи було дотримано вимог закону при вирішенні питання наявності в діях складу адміністративного правопорушення, тобто чи відповідає процедура перевірки на стан сп`яніння вимогам закону.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №257494 від 06 серпня 2022 року, близько 18 год 20 хв, 06.08.2022, в м. Бровари по вул. Герої Броварської Сотні, 15, керував автомобілем марки «RENAULT KANGOO» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

Досліджуючи матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було встановлено відсутність відеозапису, на якому було б зафіксовано порядок процедури пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння, хоча в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №257494 від 06 серпня 2022 року зазначено, що додатком до нього є відеозапис.

Також у вищезазначеному протоколі зазначено, що дана відмова водія ОСОБА_1 відбулась у присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Для перевірки, викладених в протоколі обставин даного правопорушення та доводів апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції були викликані свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Будучи допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_2 пояснив, що він був очевидцем того, як ОСОБА_1 06.08.2022 приїхав до гаражів, де зберігає свій автомобіль. Те, що ОСОБА_1 порушив ПДР України, свідок не бачив. Через 3-5 хв. за ОСОБА_1 на територію гаражів приїхали працівники поліції і зазначили, що ОСОБА_1 були порушені Правила дорожнього руху України та почали складати якісь документи. Свідок зазначив, що будь-якої розмови про те, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, від працівників поліції він не чув. Також свідок не чув, щоб ОСОБА_1 працівники поліції пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці чи за допомогою приладу «Драгер». Свідок також зазначив, що в його присутності ОСОБА_5 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння. Документи, які свідок підписував , він не читав і не бачив їх зміст, оскільки має похилий вік та був без окулярів, довірився працівникам поліції.

Вказана обставина вказує на те, що при складанні та оформлені адміністративних матеріалів вимог КУпАП та Інструкції дотримано не було.

Зазначене свідчить про те, що достовірних, належних і допустимих доказів відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до справи не приєднано.

З урахуванням викладеного, вважаю, що матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містять доказів, які б вказували на те, що йому взагалі пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння і що він від такого огляду відмовився.

Згідно ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, не можна вважати, що обставини, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №257494 від 06 серпня 2022 року, підтверджуються наявними в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, доказами, у зв`язку з чим можна прийти до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 не встановлений склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди зобов`язані застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. У свою чергу ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

З урахуванням вищенаведеного, спираючись на норми чинного законодавства та практику Європейського суду з прав людини, апеляційний суд знаходить, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП є не доведеною, тому підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності немає за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку.

Так, як встановлено судом апеляційної інстанції оскаржувана постанова була винесена без участі ОСОБА_1 та його захисника. Оскаржувана постанова була отримана ОСОБА_1 поштою 19.01.2023 року, що підтверджується поштовою накладною, апеляційна скарга була подана 27.02.2023 року. За даних обставин, апеляційний суд вважає, що клопотання захисника щодо поновлення строку підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Швецю Олександру Віталійовичу строк на апеляційне оскарження постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Швеця Олександра Віталійовича - задовольнити.

Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2022 року щодо ОСОБА_1 - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Рудніченко