Справа № 509/78/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2023 року Суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Панасенко Євгеній Миколайович розглянувши матеріали, які надійшли від ВП № 1 Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 323233 від 31.12.2022 року гр. ОСОБА_1 31.12.2022 року о 11:05 год. в Одеській області, Одеському районі, смт Великодолинське,вул Маріїнська 1, керував транспортним засобом «Honda Civic» д.н.з. НОМЕР_1 , не впорався з керуванням, не оцінив дорожньої обстановки та здійснив наїзд на бордюр, чим було завдано матеріальні збитки та механічні пошкодження авто, чим порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху (ПДР), за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 122783 від 31.12.2022 року гр. ОСОБА_1 31.12.2022 року о 11:05 год. в Одеській області, Одеському районі, смт Великодолинське,вул Маріїнська 1, керував транспортним засобом «Honda Civic» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду у медичному закладі та від продуття алкотестеру «Драгер» відмовився під відеофіксацію, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху (ПДР), за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Направив на адресу суду пояснення, відповідно до яких 31. 12. 2022 року, приблизно, в період з 09 год. 00хв. до 10 год.30 хв. знаходився в салоні свого автомобіля, Honda Civic; номерний знак НОМЕР_1 , що належить йому на праві власності, посвідчення водія серія: НОМЕР_2 , номер НОМЕР_3 ; керуючи ним в цілях здійснення покупки речей та товари побутового призначення необхідних для ведення домашнього господарства. Під час заїзду на територію парковки за адресою Одеська обл., Одеський район, смт Великодолинське, вул. Маріїнська, 1, для здійснення парковки, на короткий час не впорався з керуванням свого авто, викликаний короткочасним осліпленням від сонячного випромінювання та здійснив наїзд на дорожній бордюр пошкодивши при цьому передню частину свого автомобіля та захисну пластину яка знаходиться в нижній частині кузова автомобіля. Близько 10 год.30 хв., виключив двигун, тобто, знаходився за кермом свого транспортного засобу, який не був в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), вийшов з салону свого автомобіля, попрямував в напрямку будинку за адресою: АДРЕСА_3 та зайшов до своєї квартири АДРЕСА_4 . За вказаний час та під час перебування за кермом свого автомобіля він не знаходився в стані алкогольного сп`яніння так як алкоголь не вживав. Зайшовши до квартири почав обідати. Перебуваючи в своїй квартирі, можливо, точно не вказав, так як пройшов певний час після 31.12.2022 р., вжив невелику кількість алкоголю. Пообідавши в своїй квартирі, вийшов з квартири та будинку і попрямував до свого автомобіля, що знаходився на парковці з виключеним двигуном забрати особисті речі.

Рухаючись у напрямку до свого авто побачив автомобіль поліції та співробітників поліції, один із яких підійшов до нього в цей час та запропонував надати пояснення. Він надав пояснення згідно вказаних обставин. Не заперечував, що вчинив наїзд на дорожній бордюр та завдав шкоди своєму транспортному засобу. Співробітниками національної поліції йому було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак він відмовився, так як вважав, що при вказаних обставинах вимоги співробітника поліції була неправомірною та незаконною.

В судовому засіданні захисник адвокат заперечував проти притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, адже складу та події злочину в його діях немає, крім того, просив закрити провадження по ст. 124 КУпАП враховуючи що строки притягнення особи до адміністративної відповідальності сплили.

Відповідно до статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2)чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5)чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

При цьому, Європейський суд зазначав про те, що санкція у виді позбавлення прав на управління транспортним засобом розглядається як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».

Таким чином, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободт а враховуючи практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» повинні застосовуватись судами, як джерело права, приймаючи до уваги правову природу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, його характер і ступінь суворості передбачених стягнень, необхідно прийти до висновку, що особа, яка обвинувачується у вчиненні вищевказаного правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно з ч. 1ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Відповідно п. 2ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, серед іншого при розгляді справи про адміністративне правопорушення слід з`ясувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як визначено п. 1ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Склад правопорушення містить в собі: об`єкт; об`єктивну сторону; суб`єкт; суб`єктивну сторону. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно встановити наявність об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом. У багатьох випадках вона залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності. Законодавство про адміністративні правопорушення охоплює саме ці елементи змісту об`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Щодо об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, то об`єктивна сторона даного правопорушення полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП спеціальний - водій транспортного засобу, або інша особа, яка керувала транспортним засобом.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 130 КУпАП можливе лише у випадку наявності всіх елементів складу адміністративного правопорушення.

Згідно роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Згідно п. 19постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» № 9 від 01.11.1996 року- докази повинні визнаватися здобутими незаконним шляхом, тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини, встановленого кримінально - процесуального законодавства або не уповноваженою на те особою, або за допомогою дій, непередбачених процесуальними нормами.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до положенняст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься вст.7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Отже, суд, керуючись ст. 252КУпАП, повинен надати належну оцінку всім наявним в матеріалах справи доказам, ґрунтуючись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись при цьому лише законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення серія ААД № 323233 від 31.12.2022 р. що складений інспектором СРПП ВП 1 ОРУП 2 старшим лейтенантом поліції Урсул Дмитром Вікторовичем зазначено місце, час і суть адміністративного правопорушення, а саме: що громадянина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 ; посвідчення водія серія: НОМЕР_2 , номер НОМЕР_3 ; транспортний засіб Honda Civic; номерний знак НОМЕР_1 , належить ОСОБА_1 «31» 12.2022 року о 11 год. 05 хв. в Одеській обл., Одеський район, смт Великодолинське, вул. Маріїнська, 1, водій керував т. з. Honda Civic; номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння; запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння, очей, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився чим під відео фіксацію порушив п.25 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст.130 КУпАП, а також відмовився від проходження від проходження на апараті DRAGER. До вказаного протоколу додано протокол про адміністративне правопорушення серія ААД №323233 від «31» 12.2023 р. за ст.124 КУпАП, Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від «31» 12. 2022 р. Прізвище, ім`я, по батькові водія транспортного засобу, який направляється на огляд ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно змісту вказаного направлення огляд не проводився.

Свідок, письмові пояснення якого містяться в матеріалах справи на виклики суд з метою підтвердження свої письмових пояснень від 31.12.2022 року до суду жодного разу не прибув та не підтвердив свої пояснення.

Втім, у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема відсутні докази об`єктивної сторони, тобто факту керування ним транспортного засобу Honda Civic; номерний знак НОМЕР_1 .

Так, Європейським судом з прав людини у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

Аналіз диспозиції та санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП дає підстави стверджувати те, що ці правопорушення відповідають критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства. У зв`язку із цим, при розгляді апеляційної скарги, при наданні оцінки доказам та вирішенні питання про законність та обґрунтованість судового рішення суд вважає за необхідне застосовувати відповідні положення кримінального процесуального закону, в тому числі і щодо сутності адміністративного правопорушення, яке за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.

Так, відповідно до ч.1 ст. 87 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 87 КПК, суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права.

З огляду на відсутність доказів щодо факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом 31.12.2022 року о 11:05 год., як зазначено в протоколі, вказане не знайшло свого підтвердження й в судовому засіданні, слід визнати вказаний протокол та додані до нього матеріали недопустимими доказами, як такі, що отримані з істотним порушенням вимог КУпАП.

Відповідно до п.1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні протоколу зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні (постанова Верховний Суд від 06 вересня 2019 року у справі № 161/12369/17).

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року в справі № 1-р/2019 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачиться на користь її невинуватості.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Стаття 62Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а указав, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

У постанові від 16 березня 2021 року в справі № 473/2010/17 Верховний Суд вказав, що розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у суду щодо винуватості особи після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості винувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати особу винною.

Стандарт доведення вини "поза розумним сумнівом" означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного "розумного сумніву" в цьому, тоді як наявність такого "розумного сумніву" у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно слідує, що стандарт "достатніх підстав (доказів) вважати", котрим фактично послуговується компетентна особа при складані проколу про адміністративне правопорушення, є нижчим ніж стандарту "поза розумним сумнівом".

Для цілей стандарту "достатніх підстав (доказів) вважати" передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно зв`язують особу з певним правопорушенням (демонструють імовірну причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше провадження у порядку КУпАП, однак суд при розгляд справи по суті у т. ч. при їх оцінці керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" та таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Проаналізувавши, у цьому провадженні наявні у ньому фактичні дані, які як докази були зібранні інспектором поліції, суд установив, що вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130КУпАП не є дійсною та доведеною з дотриманням стандарту доказування "поза розумним сумнівом", у розрізі такого.

Так, відповідно до частини першої статті 9 та статті 10КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Тобто, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності (постанова Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 383/1120/16-а (2-а/383/4/17).

Доктрина "плодів отруйного дерева" (fruitofthepoisonoustree) сформульована Європейським судом з прав людини у справах "Гефген проти Німеччини", "Тейксейраде Кастро проти Португалії", "Шабельник проти України", "Балицький проти України", "Нечипорук і Йонкало проти України", "Яременко проти України". Іноді використовується також фраза: "плід отруєного дерева".

Відповідно до цієї доктрини, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж ("Гефген проти Німеччини"). Недопустимими є докази, здобуті із суттєвим порушенням прав та свобод людини. На думку ЄСПЛ, надається оцінка допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно.

Суд вважає, що поза розумними сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як таких що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як такий, що складений з порушенням вимог законодавства, не може вважатися допустимим доказом і бути покладеним в основу доведеності вини особи, що притягується до відповідальності.

Інших доказів, які вказують на беззаперечне доведення вини гр. ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення в передбаченому законом порядку матеріали справи не містять.

За таких обставин, враховуючи, що в ході судового розгляду не здобуто переконливих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, тому провадження в справі підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення відповідно до вимог п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП.

Що стосується притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 суд зазначає, що своїми письмовими поясненнями долученими до матеріалів справи останній визнав вину у вчиненому правопорушенні, адже він підтвердив факт наїзду на бордюр та зазначив про наявність пошкоджень від такого наїзду. Вказані пошкодження також описані і в схемі наслідків ДТП від 31.12.2022 року, та відповідають вказаним пошкодженням водія.

Всебічно, повно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, враховуючи обставини справи, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, вважаю за необхідне визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки його вина підтверджується зібраними по справі матеріалами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, доданими до нього документами.

Разом з тим, відповідно до статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення - адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого частинами третьою - шостою статті 164-14 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтями 204-1 і 204-2 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня їх виявлення, але не пізніше року з дня їх вчинення, а у разі вчинення таких правопорушень іноземцями або особами без громадянства, стосовно яких у встановленому законом порядку прийнято рішення про примусове повернення чи примусове видворення з України, - протягом часу, необхідного для їх виїзду з України, але не пізніше строку, визначеного законом для виїзду цих осіб з України чи забезпечення їх примусового видворення з України.

Адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

У разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Стаття 38 із змінами, внесеними згідно із Законами № 2342-III від 05.04.2001, № 586-VI від 24.09.2008, № 1508-VI від 11.06.2009, № 2808-VI від 21.12.2010; в редакції Закону № 3207-VI від 07.04.2011; із змінами, внесеними згідно із Законами № 3681-VI від 08.07.2011, № 4652-VI від 13.04.2012, № 198-VIII від 12.02.2015, № 731-VIII від 08.10.2015, № 2293-VIII від 27.02.2018; в редакції Закону № 114-IX від 19.09.2019; із змінами, внесеними згідно із Законом № 1231-IX від 16.02.2021.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:

7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу

Факт вчинення даного адміністративного правопорушення, яке не є триваючим, мало місце 31.12.2022 року, а тому відповідно доч.2 ст.38 КУпАП накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за межами цього строку є незаконним.

З огляду на вищенаведене, вважаю, що провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку три місяці з дня вчинення правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, 124, ч.2 ст. 38,ст. 252, 280, 283-285, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд Одеської області.

Суддя: Є. М. Панасенко