ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/348/23 Справа № 711/1777/23 Категорія: ч. 1 ст. 173-2 КУпАПГоловуючий у І інстанції Олійник В.М. Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2023 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Лінніка М.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - Лінніка М.С. на постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 квітня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-3 КУпАП ,-

в с т а н о в и в :

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 квітня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, 26.02.2023 близько 13:30 год. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою своїй матері ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-3 КУпАП.

Не погодившись із оскаржуваною постановою, захисник ОСОБА_1 - Ліннік М.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 квітня 2023 року, а провадження закрити за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі посилається на те, що 07.04.2023 розгляд справи відкладено на 10.04.2023, тоді як оскаржувана постанова датована 07.04.2023, що є підставою для її скасування.

Вказує, що фактичні дані стосовно самих подій не відповідають обставинам справи, позаяк ОСОБА_1 було обмовлено його матір`ю, а він ніяких протиправних дій не вчиняв.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що він є інвалідом І групи та при винесенні оскаржуваної постанови стягнуто судовий збір.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думки ОСОБА_1 та його захисника Ліннік М.С. про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови з зазначених в ній підстав, виходжу з наступного.

Згідно ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

За диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП правопорушенням є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ст. 1 вказаного Закону, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п. 17 ст. 1 зазначеного Закону, фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

Таким чином, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 вказав на те, що він ніяких протиправних дій щодо своєї матері ОСОБА_2 не вчиняв, а остання його оговорила.

В ході апеляційного розгляду справи встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №802847 від 26.02.2023, ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`янінні вчинив домашнє насильство психологічного характеру, а саме погрожував фізичною розправою та виражався нецензурною лайкою в її бік своєї матері ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На підтвердження зазначених обставин до протоколу про адміністративне правопорушення долучено:

- заяву ОСОБА_2 , яка подана в порядку ст.214 КПК України від 26.02.2023, згідно якої остання вказує, що 26.02.2023 о 13 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_2 її син ОСОБА_1 вчинив щодо неї домашнє насильство;

- пояснення ОСОБА_2 , згідно яких остання повідомляє, що 26.02.2023 близько 13 год. 30 хв. за домашньою адресою її син ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в присутності ОСОБА_3 ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та хапав за одяг;

- пояснення ОСОБА_3 про те, що 26.02.2023 близько 13 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_2 в його присутності ОСОБА_1 , маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння, виражався нецензурною лайкою та погрожував застосуванням фізичною розправою своїй матері ОСОБА_2 .

Наведені докази у своїй сукупності беззаперечно вказують на вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно своєї матері ОСОБА_2 .

При цьому матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів, які б спростовували обставини, зафіксовані у вказаних документах, таких доказів не долучено захисником і до апеляційної скарги.

Допитана під час апеляційного розгляду потерпіла ОСОБА_2 в повному обсязі підтвердила встановлені судом першої інстанцією фактичні обставини вчиненого правопорушення та повідомила, що її син ОСОБА_1 вживає алкогольні напої і в стані алкогольного сп`яніння влаштовує сварки, ображає її нецензурною лайкою, хапається за ніж і б`є костилем.

Будь яких об`єктивних даних, які б спростовували пояснення ОСОБА_2 або свідчили б про її намір обмовити свого сина ОСОБА_1 , під час апеляційного розгляду не встановлено, тому, з урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, щодо встановлених обставин домашнього насильства, які підтверджені матеріалами справи про адміністративне правопорушення і дозволяють стверджувати про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення судом належним чином виконані вимоги ст. ст. 33, 36 КУпАП та накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Доводи захисника Лінніка М.С. про те, що постанова Придніпровського районного суду щодо ОСОБА_1 є незаконною та підлягає скасуванню через її винесення в день, коли судове засідання в справі про адміністративне правопорушення було відкладено, є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Дійсно, 07.04.2023, як вбачається з розписки та постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси, судове засідання в даній справі було відкладено на 10.04.2023 з метою надання ОСОБА_1 часу для подання документів, що спростовують його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В матеріалах справи міститься постанова Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.04.2023, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Разом з цим 01.05.2023 Придніпровським районним судом м. Черкаси винесено постанову, якою виправлено описку у вступній частині постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.04.2023 (а.с. 15). Копія такою постанови 03.05.2023 за вих. № 711/1777/23/7157/2023 направлена ОСОБА_1 за місцем його проживання.

Відповідно до ст. 40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом з цим статтею 5 даного закону встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю 1 та 2 групи.

Як вбачається з долучених до апеляційної скарги документів, ОСОБА_1 є інвалідом 1 групи по загальному захворюванню довічно, тому він звільнений від сплати судового збору.

З огляду на наведене постанова Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 квітня 2023 підлягає зміні в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору, в межах повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду, передбачених ст. 294 КУпАП, а апеляційна скарга захисника Лінніка М.С. частковому задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Лінніка М.С. задовольнити частково.

Постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 квітня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, змінити.

Виключити з постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 квітня 2023 року посилання суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 536,8 грн.

У решті постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба