Справа № 752/9704/23
Провадження №: 3/752/4465/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2023 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Бондаренко Г.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Києві, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код невідомий, громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 10.05.2023 року о 01 год. 00 хв. в м. Києві по вул. Михайла Максимовича, 15 керував транспортним засобом «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук та різка зміна забарвлення шкірного покриву. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні захисник Процик Д.Г. просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, обгрунтовуючи свою позицію тим, що ОСОБА_1 автомобілем 10.05.2023 року не керував. Захисник зазначає, що працівниками поліції не було проведено його візуального огляду, його не було відсторонено від керування транспортним засобом, також водію не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі, а направлення, що міститься в матеріалах справи не є належними доказом, оскільки водію взагалі не видавалось. Також захисник зазначає, що в протоколі серії ААД №375576 від 10.05.2023 року в фабулі не вказано, хто саме керував автомобілем, а лише вказано, що це був "водій", тому також вважає вказаний доказ неналежним. Також захисник при вирішенні справи просив врахувати, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, наразі проходить військову службу в Збройних Силах України та захищає нашу державу від країни-агресора, і водійське посвідченя йому потрібне для виконання завдань служби.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до рішення від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Так, за результатами дослідження матеріалів справи, в тому числі перегляду в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського, встановлено, що ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння відмовився, тому вважаю, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транпортним засобом і останньому не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі, суд відхиляє, оскільки з даних відеозапису чітко вбачається, що автомобіль був зупинений, двигун працював, горіли стопи та габарити, водій ОСОБА_2 знаходився за кермом. Водій при спілкуванні з поліцією пояснював, що їхав в бікдому, трохи не доїхав, факт керуваня та вживання алкоголю перед керуванням не оспорював. Крім того, працівники поліції роз"яснили ОСОБА_1 право пройти огляд на місці або поїхати до лікаря-нарколога для проходженя огляду. Останньому було роз"яснено, що в разі відмови на місці, на нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому ОСОБА_1 , вислухавши все, спокійно погоджується на складення матеріалів відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зауважень чи скарг стосовно складеного протоколу також не заявляв. Крім того, слід вказати, що після складення протоколу ОСОБА_1 самостійно не звертався до медичного закладу для проходження огляду.

Вказівка захисника на те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортного засобу є слушною, проте вказане не є підставою для закриття справи і судом до уваги не приймається, оскільки не спростовує факт відмови водія від проходження огляду у встановленому законом порядку.

Також суд відхиляє вказівку на те, що направлення є неналежним доказом, оскільки направлення на огляд було складено та видано з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції 09.11.2015 № 1452/735.

Твердження захисника про те, що в протоколі серії ААД №375576 від 10.05.2023 року в фабулі не вказано хто саме керував автомобілем, а лише вказано, що це був "водій" суд вважає безпідставним, оскільки протокол складено на ОСОБА_1 , що вказано в протоколі серії ААД №375576 в графі, де міститься ПІБ особи, на яку складено протокол.

Враховуючи, що за відмову від проходження огляду водій несе відповідальність згідно з чинним законодавством так само, як і за керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що за своїм характером має підвищену суспільну небезпеку, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, обставини, що пом"якшують відповідальність, зокрема, те, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Норми КУпАП не передбачають звільнення особи від накладення стгянення чи не застосування адміністративного стягнення, передбаченого санкцією статті як обов"язкового, за наявності обставин, що пом"якшують відповідальність чи інших істотних обставин, зокрема, використання посвідчення водія для виконання бойових чи службових завдань.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій.

Керуючись ст. ст. 283-285 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя Г.В. Бондаренко