Дата документу 10.04.2023Справа № 554/2902/23
Провадження № 3/554/1579/2023
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 квітня 2023 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А. Г., при секретарі судового засідання Деменко І. Л., за участі адвоката Петренка В. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві у залі суду протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) і матеріали справи додані до нього щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку Азербайджанської Республіки, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого директором ТОВ «ТРИОЛЬ» ЛТД, РНОКПП та інші відомості про особу ініціатором складення протоколу не надані

в с т а н о в и в :

Опис обставин, установлених під час розгляду справи

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 433519 від 30 березня 2023 року (далі - Протокол), 30 березня 2023 року, о 23 год 30 хв, ОСОБА_1 в м. Полтава, провулок Сковороди, 7 порушив правила зберігання мисливської вогнепальної зброї, зокрема п.п. 12.12 Наказу № 622 МВС, так як зберігав її без сейфу.

Нормативний акт, що передбачає відповідальність за інкриміноване особі адміністративне правопорушення

Ініціатором складення протоколу дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 191 КУпАП, відповідно до якої порушення правил зберігання, носіння або перевезення нагородної, вогнепальної мисливської чи холодної зброї, а також пневматичної зброї калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду і бойових припасів громадянами, які мають відповідний документ дозвільного характеру, виданий уповноваженим державним органом на зберігання зазначеної зброї, - тягне за собою накладення штрафу від семи до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням зброї і бойових припасів або без такого.

Ставлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності до вчинення інкримінованого йому правопорушення

У судове засідання порушник не з`явився. Його інтереси під час судового розгляду справи представляв адвокат Петренко В. П., який наголошував на тому, що Протокол оформлений неналежним чином, в ньому, зокрема не зазначено інформації про свідків, які були безпосередньо присутніми на місці події, тобто при самому вилученні зброї в ОСОБА_1 , у зв`язку з чим просив закрити справу на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КУпАП.

Мотиви суду та оцінка наданих сторонами доказів

Дослідивши Протокол та матеріали справи, додані до нього, суд дійшов висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення інкримінованого йому правопорушення та необхідності закриття справи, з огляду на таке.

Згідно вимог ст. ст. 9 і 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до п. п. 6, 7 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1376 (далі Інструкція № 1376), усі реквізити протоколу про адміністративне правопорушення заповнюються чорнилом чорного або синього кольору, розбірливим почерком, державною мовою. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Ці вимоги закону ініціатором складення протоколу були грубо порушені.

Так, сам по собі Протокол має суттєві недоліки, так як всупереч наведеним вимогам Інструкції № 1376, він заповнений вкрай нерозбірливим почерком, який практично не піддається прочитуванню, що позбавляє суд можливості зрозуміти його зміст, оформлений неохайно, без додержання вимог, зазначених в ст. 256 КУпАП, а також має виправлення, зокрема в часі вчинення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення та в номері будинку місця його вчинення, які не засвідчені належним чином, у зв`язку з чим суд не в змозі брати його до уваги в якості належного та допустимого доказу у справі.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КУпАП виражається у порушенні правил зберігання, носіння або перевезення вогнепальної мисливської чи холодної зброї, а також пневматичної зброї калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду і бойових припасів.

Диспозиція ч. 1 ст. 191 КУпАП має бланкетний характер, тобто відсилає до іншого нормативно-правового акту, що передбачає відповідальність за вчинення окремих незаконних діянь, які врегульовані законодавством України.

Згідно п. 12.12 Розділу 12 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 21 серпня 1998 року № 622, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07 жовтня 1998 року за № 637/3077, зброя, бойові припаси до неї, основні частини зброї, пристрої та патрони до них, що належать громадянам, мають зберігатися в металевих ящиках, сейфах, спеціально виготовлених для зберігання зброї, за місцем їх постійного проживання або в місцях тимчасового перебування власників (дачних будинках тощо), про що повідомляються органи поліції. При цьому зброя, пристрої мають бути в розрядженому стані.

При цьому, в Протоколі ініціатором його складення не зазначено норму спеціального закону, порушення якої було допущено ОСОБА_1 та не розкрито її змісту, а відтак, і не розкрито суті об`єктивної сторони складу інкримінованого йому правопорушення. Натомість, Протокол містить посилання на порушення ним п.п. 12.12 Наказу № 622 МВС, однак останній взагалі не містить «п.п. 12.12» та сам по собі не встановлює будь-яких правил зберігання мисливської зброї. З огляду на наведене, суд зазначає, що зі змісту правопорушення, викладеного в Протоколі, залишається не зрозумілим, яку саме зброю порушник нібито неналежним чином зберігав, які самі правила зберігання мисливської зброї він порушив відповідно до вимог закону та не конкретизовано в чому саме це проявилося, тобто не зрозуміло, якими саме положеннями та якого нормативно-правового акту передбачено обов?язок зберігання мисливської вогнепальної зброї в сейфі, а лише констатовано факт його вчинення, що є недопустимим, так як порушує право на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, аналізуючи матеріали, додані до Протоколу ініціатором його складення в якості доказів вчинення ОСОБА_1 адміністравтиного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КУпАП, з точки зору їх належності та допустимості як доказів у справі суд зазначає, що ні кожен окремо, ні всі вони в своїй сукупності не підтверджують факту вчинення порушником інкримінованого йому правопорушення.

Так, рапорт працівника поліції на ім`я начальника Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області (а. с. 2) не приймається до уваги суду, оскільки він не містить реквізитів, які б давали можливість суду оцінювати його з точки зору належності та допустимості як доказу у справі. Зокрема, він не містить резолюції посадової особи, до відому якої доводилась інформація, що значиться в ньому, та не містить інформації щодо того, яким чином необхідно розпорядитись вказаним документом, а тому не уповноважує ініціатора його складення розцінювати його як доказ у справі та приєднувати в такій якості до матеріалів справи.

Пояснення самого ОСОБА_1 (а. с. 3), які були досліджені в суді, не розкривають суті адміністративного правопорушення, а лише констатують факт вчинення порушення та фактично за своєю суттю дослівно дублюють зміст порушення, викладеного в Протоколі.

Копія протоколу про вилучення (добровільної здачі) вогнепальної зброї, спецзасобів та боєприпасів (а. с. 4) від 30 березня 2023 року не приймається до уваги суду в якості належного та допустимого доказу у цій справі, так як він поданий до суду не в оригіналі та не засвідчений належним чином, у зв`язку з чим його достовірність викликає обґрунтовані сумніви. При цьому, з його змісту слідує, що названим протоколом засвідчений факт нібито вилучення у ОСОБА_1 вогнепальної зброї (спецзасобів), зокрема ОПСКС кл. 7,62 мм № НОМЕР_1 , що жодним чином не підтверджує факту порушення останнім правил зберігання мисливської вогнепальної зброї, так як він не містить інформації, зокрема щодо причин такого вилучення. До того ж, вилучення (добровільна здача) зброї і боєприпасів проводилась в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як це слідує з цього документа, однак, зважаючи на те, що Протокол не містить даних про цих осіб, як свідків інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, суд позбавлений можливості як ідентифікувати цих осіб, так і дослідити їх пояснення, тобто підтвердити вищевикладені факти.

Суб`єктами адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КУпАП є громадяни, які мають дозвіл органів внутрішніх справ на зберігання зазначеної зброї.

Долучений же до Протоколу ініціатором його складення дозвіл № 7828 від 10 серпня 2022 року (а. с. 5) не може бути прийнятий до уваги суду в якості належного та допустимого доказу у цій справі, так як його процесуальне походження невідоме, оскільки він поданий до суду також не в оригіналі, при цьому не засвідчений належним чином, тобто не містить будь-яких позначок про його відповідність оригіналу, що викликає об?єктивні сумніви в його достовірності, а відтак, безперечно не свідчить про те, що ОСОБА_1 дійсно є суб?єктом інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Законодавством України встановлено, що судовий розгляд проводиться лише в межах адміністративного обвинувачення, яке міститься в протоколі про адміністративне правопорушення, а встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Разом з тим, неконкретність обвинувачення позбавляє суд можливості належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Суд не вправі під час розгляду справи самостійно змінювати на шкоду особі зміст та суть правопорушення, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, які по своїй суті становлять виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачення, позбавляючи статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За нормами національного та міжнародного законодавства суд позбавлений змоги самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вказаний обов`язок повністю покладений на орган або особу, яка складає відповідний протокол.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого притягнуто до адміністративної відповідальності у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

Враховуючи обставини складення Протоколу, неконкретність пред`явленого порушнику обвинувачення, беручи до уваги докази, надані до суду в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 1 ст. 191 КУпАП, відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 247, 283 та 284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Закрити справу щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Анатолій САВЧЕНКО