ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Вороніна Ігоря Олександровича, поданої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого у ФОП ОСОБА_2 на посаді авторемонтника, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді місцевого суду визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 гривень.

Конфісковано знаряддя виробництва, сировину та грошові кошти, одержані внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536 грн. 80 коп.

У постанові суду зазначено, що 29 червня 2023 року о 12 год. 20 хв., ОСОБА_1 знаходячись поблизу будинку 24 по пр-ту Слобожанському у м. Дніпрі, займався незаконною підприємницькою діяльністю (провадження господарської діяльності без державної реєстрації) п.п. 1-3 ст.10 ЗУ «Про регулювання господарської діяльності з озоноруйнівними речовинами та фторованими парниковими газами», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування постанови судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2023 року та просить закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконне, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

В обґрунтування зазначає, що протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.152 КУпАП та ч.2 ст.160 КУпАП не можуть бути доказами вини ОСОБА_1 , оскільки будь-які рішення по вказаними протоколами судами не приймались. Крім того, в постанові невірно зазначено, що ОСОБА_1 визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки він свою вину не визнавав, а більш того, в судовому засіданні, яке відбулося 25.07.2023 року в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська заявив клопотання про долучення до матеріалів справи докаів, зокрема, довідку з місця роботи від 20.07.2023 року № 20723/1 відповідно до якої він офіційно працевлаштований та працює на посаді авторемонтника у ФОП ОСОБА_2 з 19.06.2023 року, а також копію виписки з ЄДРЮОФОПГФ від 10.09.2020 року про реєстрацію громадянина ОСОБА_2 як фізичної особи-підприємця з посиланням на КВЕДи, якими він має право займатися. Однак, зазначене клопотання навіть не було розглянуто суддею.

Водночас, посилаючись на положення ст.ст.42,55 Господарського кодексу України та ч.1 ст.164 КУпАП, вказує, що ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки він не зареєстрований як суб`єкт господарювання, самостійно не здійснює господарську діяльність, не зареєстрований відповідно до закону як підприємець та не є керівником чи іншою посадовою особою громадської організації, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Крім того, зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано вину ОСОБА_1 , не зазначено, які саме неправомірні дії він вчинив, як саме здійснювалась підприємницька діяльність, а також не вказано кваліфікуючі ознаки ст.164 КУпАП, а саме систематичність діяльності та отримання прибутку.

Таким чином, сторона захисту вважає, що матеріали справи не містять документів та достатніх доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

В судове засідання апеляційного суду захисник Воронін І.О. не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час судового розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомив, але ОСОБА_1 вважав за можливе розглянути справу за відсутності свого захисника. Отже за наведених обставин, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, неявка захисника не перешкоджає апеляційному розгляду.

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 підтримав доводи поданої захисником апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, просив апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП. Додатково суду пояснив, що під час розгляду справи у суді першої інстанції він свою вину не визнавав, а лише на запитання судді пояснив, що дійсно у той день перебував на вказаному у протоколі місці і мав на автомобілі інформаційний стенд. Сам він найманий працівник у ФОП ОСОБА_2 , який займається зареєстрованою підприємницькою діяльністю, та працює у нього авторемонтником.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КупАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частина перша статті 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Між тим, вказаних вимог закону судом першої інстанції не дотримано з огляду на наступне.

Як слідує зі змісту постанови суду першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, суддя місцевого суду послався, як на докази, на матеріали справи, а саме на: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №925738 від 29 червня 2023 року; рапорт співробітника поліції; фотофіксацію подій адміністративного правопорушення; копії протоколів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 152 та ч.2 ст.160 КУпАП; пояснення ОСОБА_2 .

Судом апеляційної інстанції вказані докази були перевірені та досліджені.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №925738 від 29.06.2023 року, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП (а.с.1) вбачається, що 29 червня 2023 року о 12 год. 20 хв., ОСОБА_1 знаходячись поблизу будинку 24 по пр-ту Слобожанському у м. Дніпрі, займався незаконною підприємницькою діяльністю (провадження господарської діяльності без державної реєстрації) п.п. 1-3 ст.10 ЗУ «Про регулювання господарської діяльності з озоноруйнівними речовинами та фторованими парниковими газами», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП. У протоколі в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено "На окремому аркуші". Протокол підписаний ОСОБА_1 та його копію ним отримано.

Згідно рапорту ДОП СП ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Вішнаревського М. від 29.06.2023 року (а.с.12) вбачається, що 29.06.2023 року ним, в ході відпрацювання ЖЄО №10700 від 29.06.2023 року виявлено громадянина ОСОБА_1 та громадянина ОСОБА_2 , які о 12-20 год., знаходячись поблизу буд.24, по проспекту Слобожанському в м. Дніпро, здійснювали торгівлю охолоджуючими речовинами для автомобілів, не маючи на це дозвільних документів. Крім того, останні, знаходячись за вказаним місцем встановили несанкціонований рекламний банер. На ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП, а на ОСОБА_2 складено протоколи за ч.1 ст.152 КУпАП та ч.2 ст.160 КУпАП.

Згідно фотознімків (а.с.3,6) вбачається, що на узббічі проїжджої частини дороги стоїть автомобіль д.н.з. НОМЕР_1 з відкритим капотом, на лівій передній та задній дверях якого натягнуто баннер "заправка автокондиціонерів".

Зі змісту письмових пояснень ОСОБА_1 (а.с.7) вбачається, що останній згідно ст.63 Конституції України відмовився він надання будь-яких пояснень. При цьому, ним зазначено, що він офіційно працевлаштований у ФОП ОСОБА_2 автослюсарем.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 (а.с.10), зокрема, вбачається, що 29.06.2023 року його співробітник ОСОБА_1 на пр. Слобожанському, 24, надавав послуги з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів. На вимогу працівників поліції Біланов С.В. надав копію витягу про державну реєстрацію ФОП ОСОБА_2 , однак документи було проігноровано та складено протокол за ч.1 ст.164 КУпАП, а також відносно нього за ст.160 КУпАП та ч.1 ст.152 КУпАП. Протокол за ст.164 КУпАП вважає протиправним, оскільки підприємницька діяльність зареєстрована, а послуги з ремонту та технічного обслуговування ТЗ не підлягають ліцензуванню та працівник оформлений згідно з КЗпП.

Разом з цим, апеляційний суд наголошує, що копії протоколів про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.152 та ч.2 ст.160 КУпАП (а.с.8,9), на які посилався суд першої інстанції, як на докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відповідно до ст.251 КУпАП, оскільки вони не мають до ОСОБА_1 жодного відношення та стосуються вчинення відмінних від ОСОБА_1 адміністративних правопорушень зовсім іншою особою.

Згідно диспозиції ч.1 ст.164 КУпАП відповідальність настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктом правопорушення є суспільні відносини, що регулюються у сфері господарської діяльності.

Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає у здійсненні господарської діяльності, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, або здійснення без ліцензії видів господарської діяльності що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Відповідно до ч.2 ст.3 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Згідно ст. 42 ГК України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Частиною 1 ст.55 ГК України встановлено, що суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до ч.2 ст.55 ГК України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Отже, суб`єктом адміністративної відповідальності за порушення порядку провадження господарської діяльності (ст.164 КУпАП) в даному випадку має виступати суб`єкт господарської діяльності, а не будь-яка особа.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_2 , зокрема, займається технічним обслуговуванням автотранспортних засобів (а.с.28).

Відповідно до довідки ФОП ОСОБА_2 від 20.07.2023 року №20723/1 ОСОБА_1 працює на посаді авторемонтника у ФОП ОСОБА_2 із 19 червня 2023 року (згідно наказу) по теперішній час (а.с.29).

Таким чином, ОСОБА_1 не може вважатися суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, оскільки він не зареєстрований як суб`єкт господарювання, самостійно не здійснює господарську діяльність, не зареєстрований відповідно до закону як підприємець, а є найманим працівником у ФОП ОСОБА_2 , що виключає в його діях наявність складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що посадовою особою СП ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не було розкрито об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, а саме не зазначено, якою саме незаконною підприємницькою діяльністю займався ОСОБА_1 та в чому полягали його неправомірні дії, у зв`язку з чим, протокол про адміністративне правопорушення не можна вважати належним доказом відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, оскільки він не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у вчиненні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати додаткові докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки це є недопустимим, що буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи.

У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

Відповідно до положень ст.1 та ч.1 ст.2 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Таким чином слід дійти висновків про те, що судом першої інстанції, у порушення вимог ст.280 КУпАП, не було з`ясовано усіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення та суд дійшов помилкового висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, не доведена беззаперечними доказами, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи апеляційним судом мають бути витлумачені на користь останнього.

Апеляційний суд констатує, що у даній справі судом першої інстанції не доведено «поза будь-яким розумним сумнівом», що ОСОБА_1 займався незаконною підприємницькою діяльністю (провадив господарську діяльність без державної реєстрації). Тому апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи сторони захисту про відсутність доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Крім того, апеляційний суд констатує, що місцевий суд в мотивувальній частині свого рішення дійшов до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді у штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з конфіскацією знаряддя виробництва, натомість в резолютивній частині постанови зазначив про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з конфіскацією знаряддя виробництва, сировини та грошових коштів, які за матеріалами справи, як речові докази вчинення адміністративного правопорушення взагалі відсутні, що є неприпустимим.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, постанову судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25 липня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.8 ст.294 КУпАП, має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника Вороніна І.О. підлягає задоволенню, а постанова судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2023 року підлягає скасуванню, із закриттям провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Вороніна Ігоря Олександровича - задовольнити.

Постанову судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2023 рокупро визнання винним і притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КупАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО