Єдиний унікальний номер: 379/549/23
Провадження № 3/379/316/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 рокум.Тараща

Суддя Таращанського районного суду Київської області Музиченко О.О., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли 24.04.2023 з відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, до адміністративної відповідальності не притягувався,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И Л А :

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 230659 від 24.03.2023, складеного інспектором СРПП ВП №2 Білоцерківського РУП капітаном поліції Слухаєвським І.В., вбачається, що 24.03.2023 о 15 год. 30 хв. в с. Кирдани по вул. Іскрівська, біля будинку 18 водій гр. ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора «Драгер Алкотест 6810», проба якого позитивна та становить 2,28 %0, що підтверджує тест № 142 від 24.03.2023, чим порушено вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що 24.03.2023 він попросив свого знайомого ОСОБА_3 відвезти його до брата, щоб передати робочий інструмент. Сам за кермо свого автомобіля сісти він не міг, оскільки перед цим вживав алкоголь. Під час руху ОСОБА_4 переплутав педалі газу та гальма, внаслідок чого автомобіль наїхав на пагорб і перекинувся. Він попросив ОСОБА_4 піти покликати на допомогу брата. Через незначний проміжок часу на місце пригоди приїхав патрульний автомобіль поліції. На нього склали протокол за ст.124 КУпАП, відібрали пояснення. Він одразу говорив про те, що автомобілем не керував, але поліцейські, з`ясувавши що він є власником автомобіля, склали на нього протокол за вчинення ДПТ. Він думав, що за це порушення матиме лише штраф, а тому без зауважень підписав пояснення, складені працівниками поліції. Потім поліцейські запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Він не заперечував того факту, що нетверезий, але одразу говорив про те, що автомобілем керувала інша особа. Він пройшов тестування, результат тесту був позитивний і на нього склали протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП. Категорично ствердив, що автомобілем того дня він не керував.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що він мешкає в АДРЕСА_2 . 24.03.2023 близько 15-тої години його односелець ОСОБА_6 попросив завезти його на ВАЗ-і до брата, щоб передати пилку. Він вміє керувати автомобілем, але права не отримував. Сусід сказав, що випив пиво, тому він (свідок) сів за кермо, але під час руху переплутав педалі, внаслідок чого автомобіль перекинувся. ОСОБА_6 сказав йому йти додому, кликати на допомогу. В подальшому він дізнався, що на ОСОБА_7 склали протоколи, але той автомобілем не керував. Ствердив, що того дня автомобілем керував саме він.

Захисник - адвокат Рева І.О. в судовому засіданні просила закрити провадження у справі за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_2 автомобілем не керував, що виключає склад правопорушення, передбачений ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суддя, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідка ОСОБА_5 , проглянувши відеозапис із нагрудної боді-камери поліцейського,вивчивши матеріали адміністративної справи, доводи захисника, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшла наступних висновків.

Стаття 19 Конституції України визначає обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність.

У той же час, вказана норма закону відсилає до підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі і осіб, які керують транспортними засобами, і що встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.9а Правил дорожнього руху України встановлено заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За визначенням п.1.10 ПДР України водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 інкриміновано керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

За наслідком дослідження відеозапису з нагрудної боді-камери поліцейського судом не встановлено факту керування ОСОБА_2 24.03.2023 о 15:30 годині транспортним засобом. Відеозапис розпочинається із моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення о 16:01 год 24.03.2023 та не містить інформації про обставини зупинення автомобіля нібито під керуванням ОСОБА_2 ..

Зі змісту відеозапису вбачається, що на ОСОБА_2 було складено протокол за ст. 124 КУпАП і саме ця подія стала підставою прибуття поліцейських та подальшого огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Проте, постановою Таращанського районного суду Київської області від 12.04.2023 (справа ЄУН 379/433/23) провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП було закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення. Підставою для такого рішення суду слугувала відсутність в матеріалах справи допустимих і достовірних доказів того факту, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом та є суб`єктом відповідальності за вказане у протоколі правопорушення.

Судом установлено, що матеріали цієї справи не містять доказів, які б указували на те, що ОСОБА_2 в час та місці, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, дійсно керував автомобілем «ВАЗ 2103», номерний знак НОМЕР_2 . До протоколу не додано пояснень свідків чи будь-яких інших належних і допустимих доказів на підтвердження цього факту. Натомість, зворотне вбачається з пояснень свідка ОСОБА_5 , які нічим не спростовані та логічно узгоджуються з іншими наявними і дослідженими судом доказами у справі.

Згідно ч.2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП регламентовано, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Матеріали даної справи не містять і суду не надано доказів наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, як відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на відсутність доказів керування ОСОБА_2 транспортним засобом у час та за обставин, вказаних в протоколі, суд приходить до висновку про те, що матеріалами справи не доведено наявність в діях ОСОБА_2 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження у даній справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 51, 130, 247, 264-266, 283, 284, 290, 291 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Таращанського районного суду Київської області Ольга МУЗИЧЕНКО