Справа № 504/1067/23
Номер провадження 3/504/1188/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2023смт.Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Жовтан П.В., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дмитрівка Комінтернівського району Одеської області, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 21.03.2019р. органом 5135, ІПН НОМЕР_2 ,

за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

13.03.2023р. інспектором СРПП ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Федорончук Е. був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №443290, згідно якого 13.03.2023р. о 13:20 год за адресою: Одеська область Одеський район а/д між с.Кремидівка та с.Шомполи, ОСОБА_1 керував мопедом «Ямаха» в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на місці за допомогою приладу «Драгер», результат склав 1,61 %о. Такими діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 «а» «Правил дорожнього руху», затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, відповідальність за що передбачено ч.1 ст.130 КУпАП.

23.06.2023р. ОСОБА_1 надано клопотання про закриття провадження, в якому останній вказав, що він в зазначений день та час він зустрів свого знайомого ОСОБА_2 і попросив, щоб він відвіз його на своєму мопеді у с.Кремидівка за продуктами, на що той погодився. ОСОБА_2 сидів за кермом свого мопеда, а він позаду. По дорозі їх зупинили співробітники поліції та запропонували їм по черзі продути пристрій «Драгер». Виявилося, що ОСОБА_2 тверезий, а в нього виявлено стан сп`яніння 1, 61 %о. Він зауважив, що не керував мопедом, а погодився дихнути у пристрій із розумінням, що на вимоги поліцейських відмовлятися неможна. Поліцейські записали його анкетні дані у якісь папір та відпустили їх. Вони продовжили рух, за кермом мопеду, як і раніше був ОСОБА_2 , а він сидів позаду. На місці ніхто з поліцейських йому не оголошував ніяких прав та протоколів, не пропонували щось підписувати. Він розумів, що їх відпустили без складання адміністративних матеріалів. В останніх числах травня він отримав судову повістку. Ознайомившись з матеріалами справи, він дізнався, що відеофайлів два, отже його твердження поліцейськими на їх камеру, що він не керував мопедом, вирізані (змонтовані).

Надалі в судові засіданні ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим, не з`явився жодного разу, про дату, час та місце проведення яких був сповіщений своєчасно, належним чином, що підтверджується повідомленнями з відмітками «Укрпошти» про отримання судових повісток від 31.05.2023р., 02.08.2023р.

Тому суддя вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних доказів.

Судом було здійснено виклик поліцейських ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання, однак останні в судове засідання не прибули, у зв`язку із відрядженням до м.Херсон, надавши письмові пояснення зі змісту яких вбачається, що 13.03.2023р. вони разом знаходилися на добовому чергуванні. Біля 13:30 год. за адресою: Одеська область Одеський район ґрунтова дорога між с.Кремидівка та с. Ст. Шомполи був помічений мопед, водій якого керував, допускаючи порушення ПДР (без шолому). Даний мопед був зупинений та встановлено особу водія ОСОБА_1 , який не отримував посвідчення водія. Мопед також не зареєстрований в установленому законом порядку. Під час оформлення постанов за порушення правил ПДР, було виявлено, що водій ОСОБА_1 має ознаки алкогольного сп`яніння. Тому ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, на що він погодився, продувши алкотест «Драгер», результат якого склав 1, 61 %о. Тому відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Дослідивши і проаналізувавши докази по справі, дослідивши письмові пояснення ОСОБА_1 та співробітників поліції, суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала.

За змістом ст.245 КУпАП, суд зобов`язаний всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її у точній відповідності з законом.

Згідно ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Дослідивши і проаналізувавши докази по справі, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена та підтверджується наступними матеріалами:

-даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №443290 від 13.03.2023р.;

-роздруківкою проходження ОСОБА_1 алкотесту «Драгер» від 13.03.2023р., результат склав 1, 61 %о;

-відеозаписом, дослідженим в судовому засіданні, яким підтверджено факти, викладені, в протоколі про адміністративні правопорушення;

-письмовими поясненнями поліцейських ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 12.07.2023р.;

Так, частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.п.2,3 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

При дослідженні відеозапису події, оцінюючи зовнішній вигляд та поведінку ОСОБА_1 , суд вважає, що, у стороннього спостерігача дійсно могли виникнути об`єктивні підстави вважати, що він перебуває у стані сп`яніння.

Твердження ОСОБА_1 про те, що не він керував мопедом спростовуються письмовими поясненнями поліцейських ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від 12.07.2023р., описаними вище, та відеозаписом, з якого вбачається, що саме ОСОБА_1 перебуває за кермом мопеда. На думку суду, така позиція є способом захисту, що обумовлено прагненням уникнути відповідальності за вчинене правопорушення. Доказів супротивного ОСОБА_1 не надано, клопотання про виклик до суду знайомого на ім`я ОСОБА_2 , який зі слів ОСОБА_1 нібито керував мопедом, не заявлялося, явка даної особи до суду ОСОБА_1 не забезпечена, що в свою чергу ставить під сумнів пояснення ОСОБА_1 .

Жодних заперечень ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано.

Згідно п.7 Розділу ІІ Інструкції, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Результат проходження ОСОБА_1 алкотесту «Драгер» від 13.03.2023р., результат склав 1, 61 %о, що підтверджує перебування його у стані алкогольного сп`яніння.

Решта доводів та заперечень висновків суду не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суддя при накладенні стягнення враховує характер та суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, особу, яка керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Згідно п.1.10 «Правил дорожнього руху» України, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

З довідки ТСЦ МВС №5147 від 14.04.2023р. №31/15/5147/375 вбачається, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами, тобто в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП України, останній визначається як інша особа, що керує транспортним засобом, тому суддя вважає необхідним застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 8, 23, 27, 33-35, 40-1, 245, 280, 283, 284 ч.1 п.1, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП. Накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, ставка якого складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідає сумі 536 грн. 80 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення та на неї може бути внесено подання прокурора у той же строк.

Суддя П. В. Жовтан