Номер провадження: 33/813/953/23
Номер справи місцевого суду: 502/640/23
Головуючий у першій інстанції Березніков О. В.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах Лозко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Трофименка О.О.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову судді Кілійського районного суду Одеської області від 01 травня 2023 року

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Кілійського районного суду Одеської області від 01 травня 2023 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Вирішено питання щодо судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 09 квітня 2023 року о 01 годині 30 хвилин в м. Кілія по вул. Кооперативна керував автомобілем Форд Транзит державний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, що зафіксовано на відеозапис згідно ст. 266 КупАП, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Кілійського районного суду Одеської області від 01 травня 2023 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що поліцейськими було здійснено його незаконне затримання, яке процесуально не оформлювалось, та проти його волі доставлено до приміщення поліції. У матеріалах справи відсутній повний відеозапис подій, що апелянт вважає порушенням вимог закону, оскільки фіксація технічними засобами мала б вестися безперервно. Усупереч ст. 266 КУпАП огляд на місці зупинки не проводився, а проведений в приміщенні поліції, що є порушення ч.5 ст. 266 КУпАП, і на думку апелянта робить недійсною цю процедуру проведену поліцейськими. Апелянт також зазначає, що пояснення, які містяться в матеріалах цієї справи складені та підписані за нього поліцейським, які він уперше побачив в суді. Звертає увагу, що у рапорті поліцейського зазначено, що огляд проводився у присутності двох свідків із застосування технічних приладів, що спростовується відеозаписом, яким підтверджується, що огляд не проводився, свідки не залучалися. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається правову позицію Касаційного адміністративного суду у постанові від 15 квітня 2020 року у справі №489/4827/16 у якій зазначено, що свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатися об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху. Посилаючись на постанову Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 апелянт зазначає, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Такий протокол по правовій природі є лише думкою суб`єкта владних повноважень щодо правопорушення, якій має передувати фіксування цього правопорушення.

Справа до розгляду апеляційним судом призначалася на 09 червня 2023 року о 09.00 год., та 10 серпня 2023 року о 15.00 год., однак в судові засідання ОСОБА_1 не з`явився.

07 червня 2023 року до Одеського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення розгляду справи, яку апелянт мотивував тим, що він є діючим військовослужбовцем, несе службу морськими рубежами країни в небезпечних обставинах війти (о. Зміївний). Прибути в судове засідання не має можливості. Зважаючи на викладене, з огляду на проходження ним служби у ЗСУ, просив відкласти розгляд справи про адміністративне правопорушення до його демобілізації. На підтвердження наведених обставин, апелянт надав суду довідку, видану 31 травня 2023 року №12/40 командиром військової частини НОМЕР_2 , згідно якої матрос ОСОБА_1 з 10 травня 2023 року по теперішній час знаходиться на військовій службі по мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 (а.с. 34,35).

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи , призначеного апеляційним судом на 10 серпня 2023 року о 15.00 год., зокрема, засобами мобільного зв`язку, зазначеними апелянтом ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, останній не з`явився, з клопотанням (заявою) про відкладення судового засідання не звертався.

Відповідно до абз. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

З огляду на наведене, та зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд, врахувавши фактичні обставини справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Стосовно раніше поданої апелянтом заяви про відкладення розгляду справи до його демобілізації, апеляційний суд зауважує, що чинний КУпАП не містить норм, які б регламентували правові засади відкладення судового засідання до демобілізація учасника справи, тобто фактично зупинення провадження у справі, зумовлених перебуванням особи у лавах Збройних Сил України.

Європейський суд з прав людини зауважував, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

У справі, що переглядається, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, який проходить військову службу по мобілізації у складі військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України, водночас апелянтом не надано документальних відомостей на підтвердження тієї обставини, що він залучений та приймає безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії держави-окупанта, особисто бере участь та виконує завдання у зоні бойових дій, чи несе службу безпосередньо у зоні морських рубежів, в небезпечних обставинах війни ( о. Зміїний), як про те вказує апелянт.

Перевіривши матеріали цієї справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до положень ч.7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Із тексту апеляційної скарги убачається, що апелянтом не оспорюється та обставина, що до моменту зупинки працівниками поліції вказаного вище транспортного засобу, саме він керував цим автомобілем, як і не заперечує те, що обставини зупинки автомобіля під його керуванням фіксувалися правоохоронцями за допомогою технічного засобу фіксації, а тому з огляду на приписи ч.7 ст. 294 КУпАП, сукупність указаних обставин в апеляційному порядку не переглядаються.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд зважає на усталену практику ЄСПЛ, який зазначив, що: «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил,оскільки володіння та використання автомобілів є таким,що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілем з метою їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (Рішення Європейського суду з прав людини по справі "О`Галлоранта Франціс проти Сполученого Королівства"("O'Halloranand Francis v. the United Kingdom") від 29 червня 2007 року).

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч.2 ст. 266 КУпАП)

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч.3 ст. 266 КУпАП).

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч.5 ст. 266 КУпАП).

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст. 266 КУпАП).

Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено Постановою КМУ від 17.12.2008 року №1103 (далі Порядок).

Пунктом 6 Порядку передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Згідно із пунктом 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис, інші документи.

Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд в основу оскаржуваної постанови поклав відомості, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №093224 від 09 квітня 2023 року, відеозаписі, постановах про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст. 126 КУпАП серії БАД №292904 та БАД №292903 від 09 квітня 2023 року.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №093224 від 09 квітня 2023 року убачається, що: «09 квітня 2023 року о 01 год. 30 хв. в м. Кілія по вул. Кооперативна №3, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Ford Transit Curier» д.н.з. НОМЕР_3 з ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, невнятна мова, різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився під відеозапис із використанням спеціальним спеціальних технічних засобів згідно ст.266 ч.2 КУпАП, чим порушив вимоги п.2.5. ПДР за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

Із долученого до матеріалів цієї справи відеозапису, який містить декілька фрагментів убачається, що 09 квітня 2023 року близько 01.30 год., тобто у період дії комендантської години, поліцейськими було зупинено автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , що не заперечується самим апелянтом. При цьому, під час перевірки документів, встановлення особи водія, що також убачається із відеозапису, до ОСОБА_1 не застосовувалися заходи примусового характеру. Під час спілкування ОСОБА_1 з поліцейськими, ці події відбувалися вже у приміщенні правоохоронного органу. При цьому, під час спілкування з поліцейськими, ОСОБА_1 не повідомляв, що до нього застосовувалися заходи примусу, чи б то поліцейськими було здійснені заходи щодо затримання усупереч його волі. Матеріали відеозаписів такої інформації також не містять, зокрема відсутні ознаки застосування у відношенні ОСОБА_1 примусу (сили) чи б то спеціальних засобів обмеження рухомості (кайданків). У ході розмови, поліцейський висловив на адресу ОСОБА_1 вимогу щодо проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння, посилаючись на те, що у водія наявні відповідні ознаки такого сп`яніння. Після чого поліцейський неодноразово запропонував водієві пройти медичний огляд, як за допомогою технічного засобу у приміщенні правоохоронного органу, так і шляхом направлення водія до закладу охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 відповів, що не має бажання.

Сукупність наведених вище обставин свідчить про легітимність дій поліцейських та наявність у них законних підстав для висловлення на адресу водія вимоги щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, зважаючи на існування у ОСОБА_1 ознак такого сп`яніння та факту керування ним транспортним засобом.

Посилання апелянта в якості доводів апеляційної скарги стосовно його незаконного затримання поліцейськими, проти його волі, що процесуально не оформлювалось поліцейськими, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки матеріали справи не містять та апелянтом не надано доказів на підтвердження того, що ним ініціювалося питання щодо перевірки дій правоохоронців на предмет законності, як шляхом звернення із заявою (повідомленням) до правоохоронних органів та/або скаргою до суду. Отже такі обставини апелянтом суду не доведені.

Також матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять інформації про те, що поліцейськими було проведено адміністративне затримання ОСОБА_1 у порядку ст. 260 КУпАП, яке у свою чергу вимагало від правоохоронців складення протоколу про адміністративне затримання у відповідності до ст. 261 КУпАП, а тому доводи апелянта щодо порушення поліцейськими вимог закону є необґрунтованими тобто такими, що не знайшли свого підтвердження за наслідками перегляду справи.

Твердження апелянта про те, що відеозапис, не є безперервним, та складається із апеляційний суд оцінює критично, оскільки КУпАП не містить застережень щодо мінімальних чи то максимальних обсягів відеозапису, який може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

У той час, як долучений до матеріалів справи відеозапис за своїм обсягом та повнотою відповідає критерію достатності для встановлення істини у справі, яким,зокрема, зафіксовано події, починаючи з моменту зупинки водія ОСОБА_1 під час керуванням ним транспортним засобом, висловлення поліцейськими до нього вимоги щодо необхідності проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та висловлення водієм відмови на таку вимогу поліцейського.

Фактичні дані, що містяться на DVD-диску ( а.с.11) апелянтом не спростовані, тому апеляційний суд погоджується з оцінкою доказів, котра надана судом першої інстанції.

Посилання апелянта на ту обставину, що вимога щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським була висловлена не на місці зупинки, а у приміщенні правоохоронного органу, як на підставу для визнання процедури, проведеної поліцейськими недійсною, з огляду на приписи ч.5 ст. 266 КУпАП, апеляційний суд відхиляє, оскільки на виконання вимог закону, поліцейськими було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як за допомогою спеціального технічного засобу у відділенні поліції, так і у закладі охорони здоров`я, на що апелянт відмовився, що ним не заперечується.

Отже обставин, які б свідчили про порушення поліцейськими процедури направлення особи на огляд на стан алкогольного сп`яніння, апеляційним судом не встановлено.

Апеляційний суд також зауважує, що приймаючи оскаржувану постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП суддею не взято до уваги в якості доказів у справі письмові пояснення ОСОБА_1 , а також рапорт поліцейського Мостовенка А. (а.с. 3,4) на підтвердження вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.

За таких обставин, посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на правові позиції Верховного Суду, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки зазначені вище матеріали не слугували джерелами доведення винуватості апелянта у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення.

Іншими доводами апеляційну скаргу ОСОБА_1 не обґрунтовує.

Отже апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порушень судом першої інстанції норм КУпАП під час з`ясування обставин по справі апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, підстав для закриття справи не встановлено, і висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є вірним.

Підсумовуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі за п. 1 ст.247 КУпАП, з мотивів наведених у скарзі.

Керуючись ст.294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Кілійського районного суду Одеської області від 01 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко