ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/433/23 Головуючий І інстанції Пілюгіна О.М.
Провадження № 33/818/457/23 Суддя доповідач Гєрцик Р.В.
Категорія: ч.4 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2023 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Гєрцика Р.В.

секретаря судового засідання Соболєвої Є.Є.

за участю особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Кубая Ю.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу захисника Кубая Ю.М. на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 07 березня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1

УСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Згідно постанови судді, 26 грудня 2022 року о 16:00 на автодорозі «Харків-Липці-Борисівка» село Красне + 1,5 км ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом Cіtroen Jumpy, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вживав алкоголь, а саме пиво, після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння; відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10є ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.4 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Харківського районного суду Харківської області від 07 березня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 34 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536 грн 80 коп.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник Кубай Ю.М. просить поновити строк на апеляційне оскарження та постанову судді скасувати та провадження у справі скасувати на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що ОСОБА_1 мешкає в зоні проведення активних бойових дій та систематичних обстрілів ворожою артилерією, у зв`язку з чим не отримував судові повістки про існування оскаржуваної постанови дізнався лише 29.03.2023 року та в цей же день отримав копію постанови та в 10 денний строк було підготовлено та подано апеляційну скаргу

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення складено 27.12.2022 року о 13 год 00 хв., тобто через 21 год. годину після того, як відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_1 .

Вказує, що матеріали справи не містять жодних відомостей, що напередодні складання протоколу, тобто 26.12.2022 року, співробітники патрульної поліції спілкувалися із ОСОБА_1 , виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння чи зафіксували факт вживання ним алкоголю відразу після скоєння ДТП, пропонували пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Ці обставини мають суттєве значення, проте суд першої інстанції не звернув на них належної уваги, що призвело до ухвалення незаконного та несправедливого рішення.

Констатував, що після зіткнення транспортних засобів, 26.12.2022 року на місце події відразу були викликані співробітники поліції, які з невідомих причин того дня так і не з`явилися. Безрезультатно прочекавши на приїзд поліції близько 20 год., 26.12.2022 року ОСОБА_1 залишив на місці ДТП власний автомобіль, повідомив свої контакти бійцям ЗСУ, позиції яких знаходились неподалік, та пішки вирушив додому, який знаходиться на відстані близько 1,5 км. ОСОБА_2 наступного дня, тобто 27.12.2022 року ОСОБА_1 повернувся на місце події разом із односельцем, який приїхав на тракторі з метою витягнути автомобілі із кювету. Проте бійці ЗСУ не дозволили чіпати автомобілі та повторно викликали на місце ДТП поліцію, та поліція прибула за викликом, хоча й через півтори години після повідомлення, близько 12 год. 30 хв.

Зазначає, що в протоколі, складеному відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.130 КУпАП, не зазначені ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені у водія, згідно до ч.3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також поліцейським, який склав протокол, порушена процедура проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Посилається на те, що дії ОСОБА_1 , які виразилися у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку після дорожньо- транспортної пригоди за його участі, судом першої інстанції неправильно кваліфіковані за ч.4 ст.130 КУпАП, яка не передбачає притягнення особи до адміністративної відповідальності за таку відмову. Тобто дії, які поставлені у вину ОСОБА_1 , виходять за межі диспозиції ч.4 ст. 130 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність саме за вживання алкоголю після ДТП, а не за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку після ДТП, а тому рішення суду першої інстанції з огляду на це є незаконним.

Також, зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, оскільки пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є недопустимими, так як у протоколі про адміністративне правопорушення ці свідки не зазначені, а також в матеріалах справи взагалі відсутня інформація про пропозицію ОСОБА_1 пройти тест на алкоголь за допомогою газоаналізатору Драгера або у медичному закладі.

Мотиви суду

Враховуючи, що доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження про поважність причин пропуску строку не спростовуються матеріалами справи, клопотання підлягає задоволенню.

Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника на підтримання вимог апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КпАП України.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У рішенні Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року відображено послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами.

Положеннями ст.9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до адміністративної відповідальності.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ "Коробов проти України" №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

У п. 4.1 рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 КСУ дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

В розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.

А відтак, у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа, та потерпілий додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Поширення стандартів кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення, безсумнівно, зумовлює необхідність дотримання особливих вимог до процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у разі визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали змогу спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому покарання.

У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Пункт 2.10 Правил дорожнього руху визначає перелік дій водія, які він зобов`язаний вчинити в разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, повідомити до поліції про ДТП та чекати прибуття працівників поліції, вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, та п.п. «є», який інкримінується ОСОБА_1 передбачено, що до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Тобто, заборона для водія вживати алкоголь, в разі причетності його до дорожньо-транспортної пригоди, визначена умовою повідомлення поліції про подію та часом прибуття працівників поліції на місце пригоди до проведення медичного огляду.

Відповідальність за ч.4 ст.130 КУпАП настає, коли особа, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю вживає алкоголь, наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги, а також лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

За приписами ст. 266 КУпАП слідує, що огляд особи, у даному випадку, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

При цьому, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Отже, за наведеного, закон чітко визначає обов`язок з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено інкриміноване адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні.

Крім того, при перевірці доведеності вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП, необхідно з`ясувати не тільки час і місце вчинення дорожньо-транспортної пригоди і причетність цієї особи до неї, а також час і місце вживання цією особою алкоголю після ДТП і сам факт вживання алкоголю після ДТП.

Даних положень закону, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ч.4 ст.130 КУпАП в повній мірі не дотримано, що призвело до передчасного висновку суду першої інстанції про доведеність вини останнього за ч.4 ст.130 КУпАП, оскільки такі висновки не відповідають фактичним обставинам, а тому таке рішення підлягає скасуванню.

Так, в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 у вчинені інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, а саме відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку після ДТП, суддя першої інстанції посилався на наявність доказів, а саме на: письмові поясненнями ОСОБА_4 , письмові поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Проте дане обґрунтування не є достатнім для безсумнівного висновку щодо доведеності відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку після ДТП.

Так, до протоколу про адміністративне правопорушення пояснення свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 долучені в копіях. Зі змісту пояснень свідків не вбачається підтвердження ними того факту, що ОСОБА_1 після ДТП вживав алкогольні напої.

Крім того, працівниками поліції усупереч вимог Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не було складено направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів відповідно.

Також в протоколі про адміністративне правопорушення ААД № 327012 від 27 грудня 2022 року не зазначено, які саме ознаки алкогольного сп`яніння були виявлені у ОСОБА_1 , а лише зазначено, що він вживав алкоголь, а саме пиво, після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Разом з цим встановити перебування особи у стані алкогольного сп`яніння можливо лише під час проведення огляду у встановлений законом порядку, також матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що саме після ДТП, яке мало місце 26.12.2022 року, ОСОБА_1 вживав алкогольні напої.

Апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 інкримінується порушення Правил дорожнього руху, а саме п. 2.10 є, згідно якого відповідальність настає лише за вживання алкоголю до проведення медичного огляду після ДТП.

Отже за наведених обставин, у даному випадку відповідальність ОСОБА_1 може мати місце тільки у разі доведеності істотних обставин, а саме, що він після ДТП викликав поліцію, чи йому було відомо про її виклик до проведення медичного огляду або після того, як його транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, останній вжив алкоголь.

За наведеними вище приписами, передбаченими в ст.266 КупАП, огляд на стан сп`яніння технічними засобами проводиться зразу після зупинки особи, яка має ознаки сп`яніння.

Згідно пояснень ОСОБА_1 , наданих ним в судовому засіданні апеляційного суду вбачається, що ДТП сталось о 16.00 год 26.12.2022 року, на місце події відразу були викликані співробітники поліції, які з невідомих причин того дня так і не з`явилися. Прочекавши на приїзд поліції близько 20 год. 00 хв. 26.12.2022 року він залишив на місці ДТП власний автомобіль, повідомив свої контакти бійцям ЗСУ, позиції яких знаходились неподалік, та пішки вирушив додому, який знаходиться на відстані близько 1,5 км. На наступний день, тобто 27.12.2022 року він повернувся на місце події та повторно було викликано на місце ДТП поліцію, яка прибула за викликом 27.12.2022 року близько 12 год. 30 хв.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 2.10є ПДР України, передбаченої ч.4 ст. 130 КпАП України, матеріали справи мають містити належні та допустимі докази визначення чіткого моменту виявлення ознак алкогольного сп`яніння та час вживання цією особою алкогольних напоїв, встановити, через який саме час після настання ДТП за участі цієї особи, остання вжила алкоголь, а також встановити, чи не перебувала особа в стані алкогольного сп`яніння саме під час керування транспортним засобом.

Таким чином, наявними матеріалами справи не доведено, що ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, оскільки, після настання події ДТП о 16.00 год 26.12.2022 року, до прибуття співробітників поліції на місце даної ДТП близько 12.30 год 27.12.2022 року сплинув значний проміжок часу, який складає майже 20 годин, а тому, такий проміжок часу не можна вважати розумним в розумінні пункту 2.10 ПДР. Та така версія подій судом не перевірялася, нічим не спростована, а тому повинна розцінюватися на користь ОСОБА_1 .

Вказаних обставин судом першої інстанції належним чином перевірено не було, а тому наявні в матеріалах справи докази, на які послався суд першої інстанції в своїй постанові в частині визнання ОСОБА_1 винним за ч. 4 ст. 130 КУпАП, не можна визнати належними, оскільки вони не засвідчують факт вживання останнім алкогольних напоїв безпосередньо після ДТП за його участю до проведення медичного огляду та відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги захисника - є слушними та підлягають задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню, із закриттям провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, за протоколом про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_7 .

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Кубая Ю.М. задовольнити, поновити строк на апеляційне оскарження постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 07 березня 2023 року щодо ОСОБА_7 .

Апеляційну скаргу захисника Кубая Ю.М. задовольнити.

Постанову Харківського районного суду Харківської області від 07 березня 2023 року щодо ОСОБА_1 скасувати та ухвалити нову.

Провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Гєрцик