Провадження №3/756/663/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року суддя Оболонського районного суду міста Києва Тиха О.О., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Головного управління ДПС у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , громадянки України, яка перебуває на посаді директора ТОВ «Фінансова компанія №1» (код ЄДРПОУ - 38945877), яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 6/П07/99-00-07-04-02 від 27.10.2022, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді директора ТОВ «Фінансова компанія №1» (код ЄДРПОУ - 38945877), у період з 01.01.2022 по 30.09.2022., за адресою: м. Київ, вул. Новозаборська, 2/6, здійснила порушення порядку проведення розрахунків, а саме: не забезпечила видачу розрахункового документу встановленого зразка на повну суму проведення операції, чим порушено п.п.1, 2 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» зі змінами та доповненнями. Зазначені порушення зафіксовано в акті фактичної перевірки від 27.10.2022реєстраційний №26/Ж5/99-00-07-04-02/38945877. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні надала письмові пояснення, в яких просила закрити провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, з огляду на наступне. Зазначила, що ТОВ «ФК №1» є фінансовою установою, яка на підставі ліцензії НБУ здійснює діяльність з переказу коштів з використанням програмно-технічних комплексів самообслуговування (терміналів), а тому інкриміноване їй правопорушення нерозривно пов`язано з діяльністю товариства. Разом з тим, за результатами перевірки на підставі Акту від 27.10.2022 рішення про притягнення до відповідальності ТОВ «ФК №1» не приймалось. Крім того, вважає, що складений за результатами перевірки «Акт (довідка) фактичної перевірки» не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки акт та довідка є різними та взаємовиключними за своєю суттю документами, а, оскільки контролюючим органом не виносилось податкове повідомлення-рішення по факту правопорушення, то можна стверджувати, що за результатами перевірки складено саме довідку, тобто документ, який складається у разі відсутності правопорушення. Не визначивши чітко назву документу, контролюючий орган ввів в оману ТОВ «ФК №1» та позбавив його законного права на подання заперечень на акт перевірки. Вважає, що у матеріалах, долучених до протоколу відсутні докази вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, крім того, сплили строки, передбачені ст. 38 КУпАП.

Захисник Сергійчик А.О. у судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у діях останньої складу адміністративного правопорушення. Вказав, що акт перевірки та протокол складені протиправно, безпідставно та з порушенням норм чинного законодавства. Будь-яких доказів на підтвердження описаних у протоколі порушень ні до протоколу, ні до акту не долучено, тому вважає твердження викладені в них є лише припущеннями перевіряючих та не можуть бути покладені в основу рішення про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Вислухавши ОСОБА_1 , її захисника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:

-проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється;

- надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти);

Згідно ч. 1 ст. 155-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 до суду направлені наступні матеріали: протокол про адміністративне правопорушення № 6/П07/99-00-07-04-02 від 27.10.2022; акт (довідка) фактичної перевірки від 27.10.2022 реєстраційний № 26/Ж5/99-00-07-04-02/38945877; запит про надання документів (копій документів), пояснень, довідок, інформації тощо від 19.10.2022; запит № 2 від 20.10.2022; відповідь на запит з додатками вих. № 24102022-1 від 24.10.2022; наказ №3-К від 30.08.2019.

В обґрунтування своїх заперечень ОСОБА_1 та її захисник зазначали, що податкове повідомлення-рішення за результатами проведеної перевірки Державною податковою службою України відносно ТОВ «ФК №1» не складалося.

У відповідності до п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити фактичні перевірки.

За п.86.1 ст.86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються, зокрема, у формі акта, який підписується посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності).

Перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, при цьому, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України й законами України.

Згідно ж з вимогами п.86.4 ст.86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. За наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та додаткових документів і пояснень, зокрема документів, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, поданих у порядку, встановленому цією статтею, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку та строки, визначені пунктом 86.7 цієї статті.

З аналізу приписів ст.86 ПК України слідує, що проведення перевірки є необхідною передумовою для прийняття податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого покладається на контролюючі органи.

Разом з т им, матеріали справи не містять відомостей щодо складання податкового повідомлення-рішення за результатами вказаної перевірки, при цьому суд враховує, що матеріали справи, відповідно до відмітки на поштовому конверті, були направлені до суду 15.12.2022, тобто після спливу строків, передбачених діючим законодавством для складання податкового повідомлення-рішення.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 зазначає про те, що за результатами перевірки на підставі акту фактичної перевірки від 27.10.2022 реєстраційний № 26/Ж5/99-00-07-04-02/38945877 податкове повідомлення-рішення не складалося, а матеріали справи не містять спростування вказаних доводів, тому вказаний акт перевірки не може вважатися доказом вини ОСОБА_1 в порушення встановленого законом порядку провадження господарської діяльності.

Дані висновки апеляційного суду також узгоджуються із правовою позицією, зазначеною в постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 08 вересня 2020 року по справі №П/811/2893/14, зокрема висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі собою не породжують правових наслідків для платника податків.

Одночасно суд зауважує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення № 6/П07/99-00-07-04-02 від 27.10.2022, який, до того ж, складено на підставі вказаного вище акту фактичної перевірки, у відсутності інших доказів не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Суд також враховує, що на час розгляду даної справи сплив передбачений ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення.

Згідно положень КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» ЄСПЛ підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

При цьому усі викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Таким чином, суд зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із вищевказаним стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Враховуючи правову позицію ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), суддя не має права взяти на себе функції сторони обвинувачення, змінити обсяг інкримінованого правопорушення, усунути певні розбіжності та неточності, які мають місце в протоколі про адміністративне правопорушення, самостійно відшукувати докази винуватості особи, що становило б порушення ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Суд звертає увагу на те, що обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Згідно зі статтею 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Враховуючи наведене вище та розглядаючи справу на засадах рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, які є конституційними засадами судочинства, суддя приходить до висновку, що доказами, які містяться в матеріалах справи, не доведено поза розумним сумнівом наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.155-1, 247, 251, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.155-1КУпАП, відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.О. Тиха