Справа № 450/208/23 Провадження № 3/450/94/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Данилів Є. О., розглянувши в м. Пустомити справу про адміністративне правопорушення стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

згідно протоколу серії ААД №234939 від 01.01.2023 року, 01.01.2023 р., о 02:20 год. на а/д Західний обхід м. Львова, 12 км 500 м, водій ОСОБА_1 керував т/з Фольксваген Бора н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія на місці зупинки та за допомогою приладу Драгер, проба позитивна 0, 50 %, чим порушив вимоги п. 2.9 ПДР України. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, звернувся до суду із клопотанням про закриття провадження у справі, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Ст.7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законів.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливість, необхідні для підготовки свого захисту, захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінов проти України» рішення від 09.06.2011р., заява №16347/02). Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013р., заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст.6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч.2 ст.52 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9 а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, ОСОБА_1 не заперечує самого факту керування т/з. до місця його зупинки працівниками поліції, однак заперечує факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки алкоголь не вживав, вживав енергетичний напій, про що неодноразово наголошував працівникам поліції та про що вказав у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2-5 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи відеозапису, ОСОБА_1 добровільно погодився на продування приладу Драгеру, оскільки був переконаний що не вживав алкоголь та після продування приладу Драгер, який показав результат 0, 50 проміле, вказав, що не вживав в цей день алкоголь, проте працівники поліції належним чином не роз`яснили останньому порядок проведення та огляду на стан сп`яніння, а лише вказали, що в медичному закладі йому буде повторно запропоновано пройти огляд на приладі Драгер. Також працівники не роз`яснили ОСОБА_1 наслідки погодження із отриманим внаслідок проходження на приладі Драгер результатом, незважаючи на його твердження про те, що він не вживав у даний вечір алкоголь.

Згідно вимог статті 266 КУпАП працівники поліції зобов`язані були роз`яснити ОСОБА_1 порядок та спосіб здійснення огляду на стан алкогольного сп`яніння, в тому числі подальший порядок дій після проходження огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних приладів, а саме в разі висловлення незгоди пройти огляд в медичному закладі.

Проте, як вбачається з вище наведеного відеозапису, працівники поліції після проведення огляду з використанням приладу Драгер повідомили ОСОБА_1 , що на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення та жодним чином не роз`яснили прав ОСОБА_1 згідно статті 266 КУпАП про можливість проходження повторного огляду в медичному закладі для усунення будь-яких сумнівів перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, оскільки останній стверджував, що не вживав алкоголь, а лише ствердили, що в медичному закладі останній також пройде огляд на приладі Драгер.

Більше того, в матеріалах справи відсутнє направлення до медичного закладу, яке б могло свідчити про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі та роз`яснення працівниками законодавчо встановленої процедури здійснення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 8 розділу II вказаної Інструкції, форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Вищевказаного направлення водія на огляд в заклад охорони здоров`я матеріали справа про адміністративне правопорушення не містять.

Уповноважена особа на складання протоколу про адміністративне правопорушення не виконала вимоги норми частини 3 статті 266 КУпАП та не забезпечила проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у відповідному закладі охорони здоров`я після висловлення, що він не вживав алкоголь, що неодноразово відображено на відеозаписі та записано у поясненнях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З вказаного відеозапису також встановлено, що працівниками поліції після зупинення транспортного засобу ОСОБА_1 не було роз`яснено його права, передбачені ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що є порушенням його права на захист.

Згідно з пунктом 2-3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З наявного в матеріалах справи відеореєстратора працівника патрульної поліції щодо складання адміністративних матеріалів за ч. 1 статті 130 КУпАП відносно водія ОСОБА_1 , вбачається, що під час спілкування з поліцейським водій поводив себе адекватно, чітко відповідав на запитання, висловлював свої заперечення, його поведінка цілком відповідала обстановці. ОСОБА_1 хвилювався, оскільки вперше перебував у подібній обстановці та не розумів, які наслідки передбачає складання працівниками поліції протоколу відносно нього.

Як вбачається з переглянутого відеозапису з нагрудної боді камери поліцейського ОСОБА_1 було надано для проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння прилад Drager Alcotest 6820 та ОСОБА_1 декілька разів проходив огляд із застосуванням одного і того ж самого мундштука. Звертаю увагу суду, що повторно використовувати один і той же мундштук для проходження огляду не можливо, так як це приводить до похибок. Як вбачається з переглянутого відеозапису ОСОБА_1 чотири рази проходив огляд на визначення стану сп`яніння за допомогою одного й того ж мундштука.

Також, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом 01.01.2023 о 02 год. 20 хв. Проте із переглянутого відеозапису із нагрудної камери працівника поліції, вбачається, що останній під`їжджає до автомобіля ОСОБА_1 о 02 год. 24 хв. Вказаний факт свідчить про відсутність об`єктивної сторони правопорушення, оскільки відомості які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення та які відображені на відеозаписі не збігаються.

Надаючи оцінку наявним у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, доказам судом встановлено, що відповідно з вимогами ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до положень статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Незастосування поліцейськими вказаного заходу забезпечення провадження у справі про адміністративні правопорушення, свідчить про відсутність достатніх підстав вважати, що особа керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, що потребувало її огляду.

З наявного в матеріалах справи відеозапису, вбачається, що працівники поліції залишили ОСОБА_1 за кермом свого автомобіля та не відсторонили останнього від керування.

Оскільки при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не був дотриманий порядок проведення огляду у встановленому законом порядку, тобто процедура складання протоколу про адміністративне правопорушення, внаслідок чого істотно порушені права та законні інтереси, то цей доказ необхідно вважати недопустимим, що тягне за собою визнання недопустимими усіх доказів у справі (правова концепція «отруєного дерева» або «ефект доміно»), яка знайшла своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ (справи «Гефген проти Німеччини» (Gafgen v. Germany), від 30.06.2008); «Яременко проти України» (Yaremenko v. Ukraine), від 30.04.2015), згідно якої визнання одного доказу недопустимим має наслідком невизнання доказами всіх фактичних даних, одержаних на його підставі («отруєне дерево дає отруйні плоди»), тобто матеріали, отримані в результаті використання недопустимого матеріалу, самі є недопустимими як докази.

Відповідно до ч 2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Суд позбавлений права самостійно збирати докази у справі адміністративне правопорушення.

З урахуванням наведеного, вважаю, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведено з порушенням вимогст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що є підставою для визнання огляду на стан сп`яніння недійсним.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно ст.17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Приписи ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов`язують органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.62 Конституції України, згідно якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вважаю, що провадження у справі про адміністративне правопорушення слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

Керуючись ст. 247 п.1, 266, 284, 287 КУпАП,

постановив:

провадження у справі № 450/208/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Є. О. Данилів