н/п 3/490/2022/2023
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/1604/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2023 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Демінська О.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючого, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 144176, 22.02.2023 року о 16:15 год. водій ОСОБА_1 , керуючи електросамокатом Кові, рухаючись в районі буд.№55 по вул. Маріупольській в м.Миколаєві, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, перед початком руху не впевнився в безпеці руху та допустив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що рухався по дорозі. Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.3.б, 10.1 Правил дорожнього руху чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 та потерпілий ОСОБА_2 не з`явилися, що відповідно до вимог ст. 268 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши протокол про адміністративне правопорушення та оцінивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Положеннями ч. 1 ст. 256 КУпАП визначено, що протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи, зокрема, про місце, час вчинення та суть правопорушення, спричинену матеріальну шкоду, а також про свідків і потерпілих.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення - це процесуальний документ, з якого починається розгляд справи про вчинення фізичною особою адміністративного правопорушення, і кінцевим результатом якого є прийняття судом судового рішення від імені держави на підставі всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом та забезпечення виконання винесеної постанови.

А тому, предмет судового розгляду обмежений даними, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та які визначають його суть.

Згідно до вимог ст. статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень статті 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14, під керування транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу .

Диспозицією ст. 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 144176 від 22.02.2023 року, вказано про те, що 22.02.2023 року о 16:15 год. водій ОСОБА_1 , керуючи електросамокатом б/н, рухаючись в районі буд.№55 по вул. Маріупольській в м.Миколаєві, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, перед початком руху не впевнився в безпеці руху та допустив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , що рухався по дорозі., чим порушив вимоги п.п. 2.3.б, 10.1 ПДР України.

Згідно з п. 2.3.б ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Системний аналіз вищевказаних норм дає змогу дійти висновку, що вказані вимоги вищевказаних пунктів ПДР відносяться до учасника дорожнього руху водія.

Загальними положеннями Правил дорожнього руху визначено поняття водія особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Відповідно до п.1.10 Розділу 1 Правил дорожнього руху, механічний транспортний засіб -це транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на мопеди, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3кВт; мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт. Термін охоплює всі види механічних транспортних засобів, включаючи мопеди і мотоцикли, та самохідні машини.

Отже діючими ПДР не врегульовано статус електричного самокату, який згідно з Правилами дорожнього руху транспортним засобом не є, відсутні норми, які регламентують обов`язок отримання водійського посвідчення у разі керування електричним самокатом і як наслідок особа, яка керує електросамокатом не може вважатися водієм.

Слід зазначити, що Законом України "Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричним двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів" від 24.02.2023 року визначені поняття деяких різновидів електричних транспортних засобів та врегульовано відносини, що виникають при використанні транспортних засобів, оснащених електричним двигунами, однак вказаним законом не врегульовано питання виокристання електросамокатів під час дорожнього руху та питання відповідальності осіб, які керують електросамокатом, за порушення Правил дорожнього руху.

Крім того, події, описані в протоколі про адміністративне правопорушення, мали місце 22.02.2023 року, тобто до прийняття та набрання чинності Законом України "Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричним двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів" від 24.02.2023 року.

Враховуючи відсутність законодавства, яким врегульовано питання відповідальності осіб, які керують електричними самокатами станом на 22.02.2023 р., а також приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №144176 від 22.02.2023 р..

Керуючись ст.ст. 38,247,283,284,287-289 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити за відсутності складу події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 144176 від 22.02.2023 року.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя О.І. Демінська