Справа № 456/3729/22 Головуючий у 1 інстанції: Янів Н.М.
Провадження № 33/811/641/23 Доповідач в 2-й інстанції: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., розглянувши клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 листопада 2022 року,

встановив:

Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Відповідно до постанови 30.10.2022 року о 12 год. 45 хв. по вул. Церковна, у с. Дуліби, Стрийського району Львівської області, ОСОБА_1 , керував мопедом марки «Рига 12», перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (виражене почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини рота) від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

На зазначену постанову особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 листопада 2022 року, оскаржувану постанову скасувати, а провадження в справі закрити.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вимоги апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вважаю, що необхідно відмовити у поновлення строку на апеляційне оскарження і повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З аналізу норми вказаної статті вбачається, що обчислення строку апеляційного оскарження постанови судді закон пов`язує з днем прийняття оскаржуваної постанови.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974 256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

На думку апеляційного суду, особи, які беруть участь у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області прийнята у судовому засіданні 29 листопада 2022 року без участі апелянта ОСОБА_1 , який був неодноразово належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать повістки, які знаходиться у матеріалах справи (арк.. 13-15).

Що стосується посилання апелянта на те, що в протоколі невірно зазначена адреса його проживання АДРЕСА_1 , хоча фактично він проживає за адресою АДРЕСА_1 , то воно також не заслуговує на увагу, оскільки особу ОСОБА_1 та адресу його проживання було встановлено згідно бази ІПНП вкладка посвідчення водія НОМЕР_1 від 09.11.2013 року, про свідчать матеріали справи (арк. 5).

Більше того, апелянтом не додано жодних доказів чому останній протягом тривалого часу (понад 5 місяців) не цікавився провадженням у справі.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу, сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, сукупність вищевказаних обставин свідчить про те, що апелянт ОСОБА_1 мав можливість повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення, однак у встановлений законом строк не скористався таким.

Натомість з апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся лише 21 квітня 2023 року, тобто зі значним пропуском строку на апеляційне оскарження.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Устименко проти України» Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відтак, апеляційний суд вважає, що причини пропуску строку апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду не є поважними, а тому приходить до висновку, що ОСОБА_1 слід відмовити в поновленні такого строку, з поверненням апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Відмовити в задоволенні клопотання особі, яка притягується до адміністративної ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 листопада 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 листопада 2022 року - повернути особі, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя Маліновська-Микич О.В.