Справа № 444/868/23
Провадження № 3/444/522/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2023 року суддя Жовківського районного суду Львівської області Мікула В. Є., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Козакевича Р. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Жовква Львівської області справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Відділу поліції № 2 Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу серії ААД № 338671, який складений 18.03.2023 року поліцейським СРПП Відділу поліції № 2 Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП у Львівській області сержантом поліції Орлов Орестом Олеговичем, ОСОБА_1 18.03.2023 року о 02 год. 02 хв. на автодорозі Тернопіль-Львів-Рава-Руська, 161 км, керував транспортним засобом «Honda CR-V», номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: сповільнена жвавість, почервоніння обличчя. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в медичному закладі КНП Львівської обласної ради «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень», що підтверджується висновком № 000563 від 18.03.2023 року, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , подав на адресу суду письмові пояснення, які підтримав в судовому засіданні.

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він 18 квітня 2023 року близько 02 год. ночі керував транспортним засобом «Honda CR-V», номерний знак НОМЕР_2 та був зупинений працівниками поліції, які перевірили його документи, запитували про вживання алкогольних, наркотичних засобів, на що він заперечував, водночас не відмовлявся пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного засобу «Драгер», а також погодився проїхати в медичний заклад у місто Львів для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Наголосив, що працівником поліції не було заявлено йому про жодну ознаку алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Приїхавши до Львова в медичний заклад по вулиці Кульпарківська, 95, він там перебував близько 1 год. 30 хв. Медичним працівником йому було запропоновано здати сечу для проведення аналізу, водночас він не зміг цього зробити, з незалежних від нього причин, навіть незважаючи на те, що він вживав воду в кількості, на скільки пригадує, 6 (шість) стаканів, однак не відчував потреби в сечоспусканні, навіть намагаючись себе примусити щоб отримати сечу, результату це не дало.

Коли минуло 2 (дві) години від моменту зупинки транспортного засобу, лікар заявила, що буде складено відносно нього висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а саме про те, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Саме для отримання копії висновку він і поставив підпис у такому.

Наголошує, що лікарем не було запропоновано йому здати будь-який інший біологічний матеріал, працівник медичного закладу не піднімала питання забору крові для проведення дослідження на стан наркотичного сп`яніння.

В письмових поясненнях в протоколі про адміністративне правопорушення він чітко зазначив, що не зміг сходити в туалет, тобто мав на увазі, що не зміг зробити сечоспускання.

З його сторони не було жодного умислу на відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Вказує, що після цього працівниками поліції був доставлений фактично на місце зупинки транспортного засобу, представники правоохоронного органу не відсторонювали від керування автомобілем, він як водій поїхав транспортним засобом додому.

Через 1 (один) місяць, а саме 17.04.2023 року він знову був зупинений екіпажем працівників поліції, які знову ж таки запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у місті Львові по вулиці Кульпарківська, 95.

Цього дня він зміг здати біологічний матеріал, сечу, було проведено аналіз і встановлено, що у нього ознак сп`яніння не виявлено, що підтверджується копією висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 000796 від 17.04.2023 року, який складений лікарем Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» ОСОБА_2 .

Захисник ОСОБА_1 , адвокат Козакевич Ростислав Васильович, подав на адресу суду письмове клопотання, яке підтримав в судовому засіданні, про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Клопотання мотивоване тим, що незважаючи на зазначені поліцейським в протоколі про адміністративне правопорушення та в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`янінння, такі ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 як сповільнена жвавість, почервоніння обличчя, із представлених відеозаписів не вбачається, що працівник поліції зазначав ОСОБА_1 про наявність у нього будь-якої із зазначених вище ознак наркотичного сп`яніння, представлені відеозаписи не відображають та жодним чином не підтверджують даних ознак наркотичного сп`яніння.

Зважаючи на місце зупинки транспортного засобу та вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони

здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрована в Міністерстві

юстиції України, 11 листопада 2015 р.за № 1413/27858, скерування ОСОБА_1 та проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння повинно бути проведено в медичному закладі КНП «Жовківська лікарня» Жовківської міської ради Львівської області, а не у КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень», що знаходиться у місті Львові.

Наголошує, що згідно пункту 12, 13 цієї ж Інструкції предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Тобто вважає, що звертає увагу, що коли у ОСОБА_1 не вдалося відібрати такий біологічний матеріал як сеча, лікарем, яка проводила огляд, не запропоновано та не відібрано іншого біологічного середовища для визначення стан наркотичного сп`яніння, а тому висновок щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складений з порушенням вимог цієї Інструкції, вважається недійсним, що передбачено п. 22 Інструкції.

Додатково вказує на те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено прав та обов`язків, що підтверджується тими врагментами відеозаписів, які долучені до матеріалів справи.

Наголошує на неповноті відеозаписів, їх фрагментному характері, а також на тому, що відеозапис, який відображає події у медичному закладі не містить звуку.

Також зазначив, що його клієнта не було відсторонено від керування транспортним засобом, матеріали справи не містять жодних доказів про це.

Вважає, що у справі відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, вивчивши клопотання адвоката, проаналізувавши повно та всебічно матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши докази кожен окремо та їх в сукупності, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9а водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції .

Згідно ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини,що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом було детально оглянуті та досліджені відеозаписі, які направлені разом із протоколом про адміністративне правопорушення на адресу суду.

Так з відеозапису під назвою «1.mp4», тривалістю 03 хв. 26 с., вбачається рух транспортного засобу «Honda CR-V», номерний знак НОМЕР_2 , факт зупинки такого, те, що водієм був ОСОБА_1 .

Суд враховує, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не заперечує факту керування даним автомобілем 18.03.2023 року о 02 год 02 хв.

На запитання працівника поліції до водія, чи вживав він спиртні напоїв, ОСОБА_1 відповів, що ні.

На запитання працівника поліції до водія, чи згідний він пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер», він відповів «без питань».

Суд враховує, що ОСОБА_1 пояснив в судовому засіданні, що огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» не проходив.

Матеріали справи, в тому числі і представлені відеозаписи, не містять жодних доказів проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Після цього, як вбачається із цього ж відеозапису, поліцейський запитав ОСОБА_1 , чи вживав він наркотичні речовини, на що ОСОБА_1 відповів «ні».

На запитання-пропозицію працівника правоохоронного органу проїхати в медичний заклад до Львова для проходження тесту, як про це зазначив поліцейський, ОСОБА_1 відповів «поїхали».

Суд констатує, що після цього відео переривається.

Наступний відеофайл під назвою «2.mp4», тривалістю 05 хв., відображає події в медичному закладі.

При цьому суд наголошує, що на відеозаписі відображені події 18.03.2023 року, починаючи з 04 год. 02 хв., саме ця дата та година чітко помітні в правому нижньому куті відеозапису.

Суд звертає увагу, що висновок щодо результатів медичного огляду складено о 04 год. 02 хв.

Тобто суд констатує, що події після того як ОСОБА_1 висловив згоду на проведення огляду на стан сп`яніння в медичному закладі до фактично складення висновку щодо результатів медичного огляду на представлених фрагментах відеозаписів не зафіксовані.

При цьому суд враховує, що захисником ОСОБА_1 , адвокатом Козакевичем Р. В. долучено до матеріалів справи копію відповіді із Відділу поліції № 2 Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП у Львівській області на його адвокатський запит, з якої вбачається про надання компакт-диску із відеозаписами з нагрудних камер відеоспостереження працівників поліції, які проводились під час оформлення адміністративних матеріалів 18.03.2023 року відносно гр. ОСОБА_1 за ст. 130 КУпАП.

Проаналізувавши такі, їх зміст повністю ідентичний тим відеозаписам, які були долучені на компакт-диску до матеріалів справи відносно ОСОБА_1 та направленні на адресу суду.

Суд вважає за недоцільне витребовувати відеозаписи з поліції, оскільки адвокатом в адвокатському запиті було заявлено клопотання про надання йому всіх наявних відеозаписів.

Суд звертає увагу, що у протоколі про адміністративне правопорушення не містяться відомості про технічний засіб, яким зафіксовано події, які містяться на даному відеозаписі: номер та серію відеокамери, дату її виробництва та назви камери, на яку здійснювався відеозапис.

Долучені до матеріалів справи працівниками поліції відеофайли не відповідають положенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026.

Відповідно до зазначеної вище Інструкції під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення. У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

На відомчому рівні регулюють питання використання патрульними нагрудних відеореєстраторів наказ Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, яким затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» та наказ Департаменту патрульної поліції НПУ від 24.11.2015 № 14/1 «Про порядок зберігання, використання відеозапису з відеореєстраторів патрульних» .

Інструкцією, затвердженою Наказом № 100, передбачено: а) необхідність відеофіксації: «використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції» (п. 1.3 Розділу І Інструкції); б) випадки застосування такого превентивного заходу: «нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно:- при оформленні дорожньо-транспортної пригоди;- при перевірці документів;- при поверхневій перевірці;- при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї;- при наданні допомоги особам;- у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації (п. 3.3. Розділу ІІІ Інструкції). При цьому у вказаній інструкції зазначено, що «після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно» (п. 3.5 Розділу ІІІ Інструкції).

Відповідно до п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року №1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Тобто нагрудна камера (відеореєстратор) поліцейського повинен бути ввімкнений від самого початку контакту з особою до закінчення складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно цієї особи.

З долученого до матеріалів справи електронного носія (диску) вбачається наявність двох фрагментів відеозапису.

Представлені відеозаписи не надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, детально відновити послідовність подій, що свідчить про порушення безперервності відеозйомки, а зазначений відеозапис не є цілісним (повним).

Суд зважає і на підставні зауваження сторони захисту, що відеозапис під назвою «2.mp4», на якому зафіксовані події в медичному закладі, фактично не містить звуку.

Представлені фрагменти відеозаписів навіть не відображають повної процедури проведення огляду на стан сп`яніння, алгоритму розвитку подій, спілкування поліцейських з ОСОБА_1 , розмов між ОСОБА_1 та лікарем, процедури складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Згідно п. 2, 3, 4 розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України, 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (надалі- Інструкції) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Суд враховує, що досліджені відеозаписи, незважаючи на зазначені поліцейським в протоколі про адміністративне правопорушення та в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`янінння, такі ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 як сповільнена жвавість, почервоніння обличчя, жодним чином не підтверджують, що працівник поліції заявляв ОСОБА_1 про наявність у нього будь-якої із зазначених вище ознак наркотичного сп`яніння.

Суд бере до уваги, що представлені відеозаписи не містять доказів роз`яснення прав та обов`язків ОСОБА_1 .

Згідно пункту 7, 8 Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Відповідно до пункту 12, 13 Інструкції предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

З відповіді на адвокатський запит адвоката Козакевича Р. В. Комунальним некомерційним підприємством Львівської обласної ради «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» було надано відповідь, з якої вбачається, що надання зразків всіх біологічних середовищ, які перераховані в Інструкції, не пропонується, оскільки для проведення лабораторного дослідження достатньо зразка одного біологічного середовища і цим середовищем є сеча.

Лікар-нарколог ОСОБА_2 , яка проводила огляд ОСОБА_1 не проходила тематичне вдосконалення за програмою проведення оглядів на стан сп`яніння.

Відеофіксацію медичного огляду не передбачено, відеоспостереження ведеться в кабінеті огляду з метою безпеки медичних працівників поліції.

Тобто даною відповіддю на адвокатський запит фактично підтверджуються пояснення ОСОБА_1 про те, що інші зразки біологічного середовища в нього не відбиралися, йому не пропонувалося здати інший біологічний матеріал для проведення аналізу на стан наркотичного сп`яніння.

Суд вважає, що викладене у пункті 2 відповіді на адвокатський запит жодним чином не звільняло працівника медичного закладу від обов`язку відібрати інший біологічний матеріал у ОСОБА_1 , запропонувати йому здати кров для проведення аналізу на стан наркотичного сп`яніння, коли ОСОБА_1 не зміг здати зразок біологічного середовища, сечу.

Суд приходить до висновку, що всупереч вимогам зазначених у п. 12, 13 Інструкції, коли у ОСОБА_1 не вдалося відібрати такий біологічний матеріал як сеча, лікарем, яка проводила огляд, не запропоновано та не відібрано іншого біологічного середовища для визначення стан наркотичного сп`яніння, зокрема за його згодою, крові, а передчасно зроблено висновок про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

У п. 22 Інструкції встановлено, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Враховуючи наведене вище висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння є недійсним.

Додатково суд наголошує, що огляд ОСОБА_1 не було проведено в найближчому медичному закладі до місця зупинки транспортного засобу.

Судом не встановлено у діянні ОСОБА_1 умислу на відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, тобто умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тобто суд вважає, що наведені в комплексі обставини не дають можливість беззаперечно стверджувати про наявність вини у діях ОСОБА_1 , які б підпадали під кваліфікацію адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Матеріалами справи не спростовані пояснення ОСОБА_1 , навпаки наявні відеозаписи повністю підтверджують правдивість таких.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно п. 4 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Ч. 3 ст. 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

А тому суд приходить до висновку, що справа про притягнення громадянина ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, так як відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за яке ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності, відсутні належні та допустимі докази вини останнього.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи, що справа підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, а тому відповідно судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, статтями 266, 283, ч. 2 ст. 284, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення- закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області в порядку ст. 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Мікула В. Є.