ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/580/23 Головуючий І інстанції Орос О.В.
Провадження № 33/818/418/23 Суддя доповідач Гєрцик Р.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2023 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Гєрцика Р.В.

секретаря судового засідання Соболєвої Є.Є

за участю захисника Невинного І.І.

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу захисника Невинного І.І.. на постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 07 березня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1

УСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Згідно постанови судді, 16 січня 2023 року о 02 год 45 хв у м. Харкові по пр-т. Науки 7, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запахом алкоголю з порожнини рота, нечіткою мовою. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 17.02.2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536 грн 80 коп.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник Невинний І.І. просить постанову судді скасувати як необґрунтовану та незаконну, таку, що не відповідає фактичним обставинам справи, винести нову постанову, якою провадження у справі закрити з підстав передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП .

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог посилається на те, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я. Огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора не було проведено з причини його розрядження, неодноразового відключення під час забору видихаємого ОСОБА_1 повітря, про що свідчать відповідні звукові сигнали. Після декількох невдалих спроб ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора, який був розряджений, працівником поліції було запропоновано пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд, проте наголошував на бажанні пройти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора. Поліцейськими необґрунтовано було відмовлено останньому в проведенні процедури огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора та безпідставно складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вказує, що відеозапис, наданий працівниками поліції був змонтований, що унеможливлює його використання у якості доказу, а також під час проведення огляду працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки відповідно до ст. 266-1 КУпАП огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини.

Мотиви суду

Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника на підтримання вимог апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено,що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як убачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваного рішення, дані вимоги закону при розгляді справи щодо ОСОБА_1 судом виконані. Висновки про винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд обґрунтував низкою доказів, яким дана відповідна оцінка в постанові.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п.2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За невиконання вимог пункту 2.5 ПДР України, передбачена відповідальність ст.130 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, судовим розглядом встановлено, що 16 січня 2023 року о 02 год 45 хв у м. Харкові по пр-т. Науки 7, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запахом алкоголю з порожнини рота, нечіткою мовою. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився.

Внаслідок зазначених подій та встановлених фактичних даних працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 224595 від 16 січня 2023року.

Факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 крім протоколу, також підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, яким судом надано належної оцінки, а саме:

- оглянутими відомостями відеозапису із нагрудної камери інспектора патрульної поліції, які беззаперечно доводять зазначені в протоколі подію та обставини правопорушення з боку водія ОСОБА_1 ;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.01.2023 року;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку;

- рапортом працівника поліції.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Перевіряючи доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме несправність алкотестера позбавила можливості його пройти огляд, слід зазначити наступне.

Суд апеляційної інстанції ставиться критично до таких доводів апелянта та розцінює їх як обраний спосіб захисту та спробу уникнути від відповідальності та погоджується з висновками суду першої інстанції, яким було надано обґрунтовану оцінку таким доводам.

Так, як об`єктивно вбачається з відеозапису, наданого працівниками поліції, що працівниками поліції за участю працівника Військової служби правопорядку України було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 та у зв`язку з встановленими ознаками алкогольного сп`яніння працівником поліції запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, після чого поліцейським було роз`яснено порядок проходження огляду, здійснено контрольний забір повітря та надано ОСОБА_1 алкотестер з новим мундштуком для відібрання видихаємого ним повітря. Після обробки алкотестером отриманого видихаємого ОСОБА_1 повітря на екрані алкотестера з`явилися дані щодо недостатньої кількості повітря, що надійшло, для проведення тесту про, що було повідомлено ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 зазначив, що має незадовільний стан здоров`я, наявна підвищена температура тіла та захворювання легенів, яке унеможливлює надати повітря в більшому обсязі для проходження огляду за допомогою алкотестера. Поліцейським було роз`яснено, що у разі неможливості за станом здоров`я пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера, ОСОБА_1 не позбавлений права пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я шляхом відібрання біологічного середовища.

На зазначені пояснення працівника поліції ОСОБА_1 вимагав повторного проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера.

Працівником поліції було вдруге розпаковано новий мундштук, здійснено контрольний забір повітря, констатовано, що після обробки алкотестером контрольного забору повітря кількість алкоголю відсутня, після чого надано алкотестер ОСОБА_1 для відібрання видихаємого ним повітря. Під час повторного відібрання видихаємого повітря працівник поліції наголошував на тому, що ОСОБА_1 не видихає повітря належним чином та в достатньому обсязі. Вимагав від останнього видихати повітря інтенсивніше.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 не видихав повітря належним чином та в достатньому обсязі алкотестер вдруге після обробки отриманого видихаємого ОСОБА_1 повітря оприлюднив дані щодо недостатньої кількості повітря, що надійшло, для проведення тесту.

ОСОБА_1 втретє вимагав від поліцейських проходження огляду не в закладі охорони здоров`я, а на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера. Наголошував, що не вважає за необхідне проїхати до закладу охорони здоров`я з причини незадовільного стану здоров`я та необхідності зранку приступати до виконання службових обов`язків, зважаючи на що потребує час для відпочинку, а не проходження оглядів.

Працівник поліції втретє роз`яснив процедуру проходження огляду за допомогою газоаналізатору, розпечатав новий мундштук, зробив контрольний забір повітря, оголосив результат обробки алкотестером даних та надав алкотестер ОСОБА_1 для забору повітря.

Під час контрольного забору повітря працівник поліції констатував, що рівень заряду батареї алкотестера знижується, зважаючи на що здійснив дзвінок працівнику поліції з іншого екіпажу з вимогою надати інший алкотестер з достатнім рівнем заряду батареї.

За результатом втретє проведеного огляду ОСОБА_1 не видихав повітря належним чином та в достатньому обсязі, зважаючи на що алкотестер після обробки отриманого видихаємого ОСОБА_1 повітря оприлюднив дані щодо недостатньої кількості повітря, що надійшло, для проведення тесту.

Поліцейським було роз`яснено, що зважаючи на неможливість втретє ОСОБА_1 надати повітря у необхідному обсязі, ОСОБА_1 зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я шляхом відібрання біологічного середовища. У разі відмови ОСОБА_1 проїхати з поліцейськими до закладу охорони здоров`я працівниками поліції буде складено щодо нього протокол про адміністративне правопорушення з підстави відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я.

Після оголошення поліцейським вимоги проїхати до закладу охорони здоров`я, зважаючи на три невдалі спроби ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора, ОСОБА_1 вимагав надати йому вчетверте газоаналізатор, на що працівником поліції було роз`яснено, що ОСОБА_1 тричі були надано нові мундштуки для проведення огляду, роз`яснено процедуру проведення огляду, зважаючи на що він реалізував право на проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу шляхом проходження такого огляду тричі.

Крім того, згідно п. 27 постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Дослідивши відеозапис, проаналізувавши всі обставини проведення огляду апеляційний суд погоджується з висновку суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 умисно не надавав в необхідному обсязі видихаєме повітря для проведення огляду за допомогою алкотестера, з метою затягування передбаченого Інструкцією часу, продовж якого водій повинен бути доставлений до закладу охорони здоров`я для проведення огляду та відібрання біологічної середовища, тобто поведінка ОСОБА_1 на відеозаписі вказує, що він не вимагав роз`яснення йому певних прав або особливостей процедури, повністю усвідомлював вимогу поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, здійснював активні, свідомі та вольові дії, розумів ситуацію, у якій опинився, шляхом експресивної поведінки та казуїстики намагався спотворити адміністративну процедуру та ухилитись від відповідальності.

Доводи апелянта про те, що алкотестер був несправний та мав недостатній рівень заряду батареї та відключався, що унеможливило проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими та такими, що є лише тактикою захисту, оскільки відповідно до відомостей відеозапису вбачається, що тричі працівником поліції робились контрольні забори повітря та алкотестер видавав результати про те, що вмісту алкоголю не встановлено, що свідчить про справність приладу на час проходження ОСОБА_1 огляду та завуальоване ухиляння з боку останнього від проходження такого огляду.

Стосовно доводів захисника щодо порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем, зважаючи на що відповідно до ст. 266-1 КУпАП його огляд на стан алкогольного сп`яніння повинен проводитися посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими та такими, що ґрунтуються на суб`єктивному сприйнятті захисником законодавства.

Так, відповідно до ст.266-1 КУпАП огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром.

Також, відповідно до ст.266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Як було встановлено, ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції у м. Харкові по пр-т. Науки 7, під час керування власного автомобіля, тобто поза межами території будь-якої військової частини.

Крім того, відповідно до відеозапису встановлено, що під час зупинки транспортного засобу під керування ОСОБА_1 у нього були відсутні будь-які документи, які б підтверджували те, що він є військовослужбовцем, а також апелянтом на підтвердження зазначених доводів не було надано відповідних документів ані суду першої інстанції ані апеляційному суду про те, що під час зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 він виконував обов`язки військової служби.

Також, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що невідповідність часу, зазначеного в протоколі, направленні водія на огляд та на відеозапису з нагрудного відеореєстратора в межах розгляду даної справи не є істотним недоліком та достатньою правовою підставою для закриття провадження в справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, оскільки судом беззаперечно встановлений та не заперечувався самим ОСОБА_1 факт керування ним транспортним засобом 16 січня 2023 року в нічний час доби, його зупинку працівниками поліції та факт невдалого проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу.

Апеляційний суд вважає, що зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та об`єктивно підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції відеозапис поліцейського обґрунтовано прийнятий як належний та допустимий доказ.

Поряд з цим, належить взяти до уваги те, що відповідно до ст.267 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Однак, як було встановлено дії службової особи що складала протокол та фіксувала правопорушення, в порядку передбаченому чинним законодавством, не оскаржувалися в порядку ст.267 КУпАП . Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наявність зафіксованих відеокамерами поліцейських відомостей, у суду апеляційної інстанції відсутні правові та фактичні підстави ставити під сумнів відомості протоколу про адміністративне правопорушення. Зазначені відомості походять з різних джерел, логічно та послідовно доповнюють та не суперечать один одному, що свідчить про їх об`єктивність.

З огляду на викладені обставини, на момент зупинки та висловлення пропозиції ОСОБА_1 з боку працівників поліції щодо проходження відповідного огляду у медичному закладі у водія не було достатніх підстав відмовлятись від такої законної вимоги або ставити її під сумнів, а тому суд апеляційної інстанції вважає, що доказів які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді, а тому підстав для скасування постанови судді та закриття справи на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУПАП, як на тому наполягає апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

З матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія НОМЕР_2 , тобто ним було складено іспит на знання вимог ПДР України. За таких обставин, апеляційний суд вбачає, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції є свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст.10 КУпАП

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Застосовуючи такий вид адміністративного стягнення, передбачений санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, як штраф з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік, суд першої інстанції враховував характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, те, що його дії характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпечність, становлять небезпеку дорожньому руху та несуть загрозу для життя і здоров`я його учасників.

Застосований районним судом до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України, наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та його винуватості, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

На підставі викладеного,керуючись ст.294КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Невинного І.І. залишити без задоволення.

Постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 07 березня 2023 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Гєрцик