ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/1147/23

Провадження № 3/568/637/23

15 серпня 2023 р. м.Радивилів

Суддя Радивилівського районного суду Рівненської області Делалова О.М., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП №2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 938144 від 10.08.2023 року, ОСОБА_1 09.08.2023 року о 22 год 30 хв. за місцем проживання своєї співмешканки у АДРЕСА_2 , вчинив відносно її брата ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру: а саме конфлікт під час якого ображав, погрожував, висловлювався нецензурною лайкою, чим заподіяв моральних та психологічних страждань ОСОБА_2 . Дії ОСОБА_1 згідно вказаного протоколу кваліфіковано за ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що у нього виник конфлікт з братом своєї співмешканки з приводу поділу між ними спадкового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . В ході конфлікта обидва ображала один одного та висловлювалися нецензурними словами.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що дійсно сварився з співмешканцем своєї сестри. У них виник словесний конфлікт на підставі розподілу спадкового будинку.

Дослідивши надані матеріали справи, а саме: дані, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення ВАВ № 938144 від 10.08.2023; заяву ОСОБА_2 від 09.08.2023р., пояснення ОСОБА_3 від 09.08.2023р., пояснення ОСОБА_4 від 09.08.2023р., приходжу до наступних висновків.

Ст.7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законів.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення - передбаченої нормами права сукупності об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи те діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення, який включає: а) об`єкт; б) об`єктивну сторону; в) суб`єкт; г) суб`єктивну сторону.

Приписами ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, яке, у відповідності з даною статтею, проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Отже об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а також у невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений. Відповідно до Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю. Фізичне насильство - це умисне насильство, яке не завдає фізичного болю і не спричиняє тілесних ушкоджень. Психологічне насильство - насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю. Економічне насильств - умисне позбавлення одним членом сім`ї іншого члена сім`ї житла, їжі, одягу та іншого майна чи коштів, на які постраждалий має передбачене законом право, що може призвести до порушення фізичного чи психічного здоров`я. Завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого є необов`язковим для кваліфікації.

Відповідно до ч.2, 4 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини у формі умислу.

Суб`єктом - особа від 16 років, яка вчинила насильство до одного із членів своєї сім`ї.

Перевіряючи матеріали та доводи учасників справи щодо встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП виходжу з того, що об`єктивних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, матеріали справи не містять, зокрема, з протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається чи викликав словесний конфлікт будь-які наслідки, передбачені п.14 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», зокрема, побоювання постраждалої особи ОСОБА_2 за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання чи словесні образи не формують собою психологічне насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення лише у тому випадку, коли такі дії спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

В той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Разом з цим, з пояснень учасників, як письмових так і наданих в судовому засіданні, та матеріалів справи, вбачається виникнення конфліктної ситуації між ними, зокрема, з приводу розподілу спадкового майна.

З огляду на наведене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення психологічного та фізичного насильства в розумінні вимог ст.173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Таким чином, матеріали справи не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та які б підпадали під ознаки домашнього насильства.

Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 не пов`язаний з ОСОБА_2 спільним побутом, вони не мають взаємних прав та обов`язків, тому у суду є підстави вважати, що ОСОБА_1 також не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд закриває провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за відсутністю в її діях складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ч. 1 ст. 173-2, ст.ст. 247, 251, 283 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя О.М. Делалова