ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2023 Справа №607/11055/23

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Кунцьо С.В., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Молень Р.Б., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Тернополя, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №064815 від 18.06.2023 року, громадянин ОСОБА_1 18 червня 2023 року близько 10.10 год. в м. Тернопіль на перехресті вулиць Оболоня Шептицького, біля кіоску «49ш» на центральному ринку, здійснював роздрібну торгівлю тютюновими виробами марки «Мальборо» без марок акцизного збору, за ціною 40 грн. за пачку на загальну суму 400 грн., чим порушив ст. 11 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, однак за участю його захисника адвоката Молень Р.Б. У силу ч. 2 ст. 268 КУпАП, вважаю за можливе справу розглядати у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Молень Р.Б. зазначив про наявність підстав для закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП. В обґрунтування вимог захисник просив врахувати, що частина перша статті 156 КУпАП є бланкетною нормою і при кваліфікації дій правопорушника за цією статтею необхідно керуватися спеціальними Законами. Також вказав, що об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері торгівлі алкогольними та тютюновими виробами, а також у сфері охорони здоров`я населення. Зазначені відносини врегульовані на законодавчому рівні, зокрема, Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального"; об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, полягає у здійсненні роздрібної або оптової, зокрема, імпорт або експорт, торгівлі спиртом етиловим, коньячним або плодовим або роздрібної торгівлі алкогольними напоями чи тютюновими виробами без наявності ліцензії або без марок акцизного збору чи з підробленими марками цього збору. Так, відповідно до ст. 1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" роздрібна торгівля - це діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування. Також вказав, що статтею 15 цього Закону передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій. Частиною 1 ст. 55 Господарського кодексу України визначено, що суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Відповідно до ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці. Системне тлумачення вказаних вище норм Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" та ГК України, на переконання захисника, дає підстави дійти висновку, що роздрібна торгівля тютюновими виробами та горілчаними виробами дозволяється лише суб`єкту господарювання і за наявності у суб`єкта господарювання ліцензії на роздрібну торгівлю тютюновими виробами, а тому суб`єктом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.156 КУпАП, може бути лише суб`єкт господарювання чи його працівник. В обґрунтування своїх доводів захисник посилається на постанови Тернопільського апеляційного суду від 25.05.2023 №595/219/23, від 25.05.2023 №607/3885/23 та від 04.08.2022 №607/4867/22. При цьому зазначив, що у матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання, чи працює продавцем та знаходиться у трудових відносинах з суб`єктом господарської діяльності. Таким чином, на думку захисника, у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП. Крім того, захисник зауважив, що окрім протоколу про адміністративне правопорушення до матеріалів справи долучено, зокрема: письмові пояснення ОСОБА_1 ; письмові пояснення понятого ОСОБА_2 ; рапорт від 18.06.2023 р.: квитанцію №149 від 19.06.2023 року. Щодо письмових пояснень ОСОБА_1 , захисник зазначив, що такі були підписані ним під психологічним тиском працівників поліції, а тому зазначені у них відомості не відповідають дійсності. Також просить врахувати, що працівники поліції за допомогою погроз та залякування змусили його підписати пояснення, у яких зазначено неправдиву інформацію та визнання вини у вчиненні адміністративного правопорушення, тоді як ОСОБА_1 не визнає свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУПАП. Про неправомірний тиск з боку працівників поліції на ОСОБА_1 , ну думку захисника, свідчить також відсутність у матеріалах справи відео з нагрудних камер працівників поліції із фіксацією процесу складення адміністративних матеріалів та відібрання пояснень у останнього. Враховуючи вищенаведене, захисник вважає, що письмові пояснення його підзахисного від 18.06.2023 року не є належним доказом у справі про адміністративне правопорушення. Письмові пояснення понятого ОСОБА_2 , на переконання захисника, також не є доказом вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, оскільки засвідчують лише факт вилучення працівниками поліції у нього сигарет певної марки та певної кількості. Рапорт від 18.06.2023 року, на думку сторони захисту, також не підтверджує факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за вказаних у протоколі обставин, оскільки не є належним доказом у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності та відноситься до внутрішніх службових документів. Інші докази здійснення ОСОБА_1 продажу тютюнових виробів (фото, відео, пояснення свідків) відсутні у матеріалах справи про адміністративне правопорушення. При цьому, як зазначив захисник, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується зі стандартом доказування "поза розумним сумнівом". За змістом ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Так само Європейський суд з прав людини неодноразово, зокрема, у справах "Кобець проти України" (рішення від 14.02.2008), "Берктай проти Туреччини" (рішення від 08.02.2001), "Леванте проти Латвії" (рішення від 07.11.2002) вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій. З урахуванням викладеного захисник вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які в їх сукупності та взаємозв`язку доводили б винуватість його підзахисного у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, та наявність у його діях складу цього адміністративного правопорушення. За наведеного, адвокат просить закрити провадження у справі за матеріалами про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи зібрані по справі докази в їх повній сукупності, заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Моленя Р.Б., суд дійшов наступних висновків.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи ст. 280 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» алкогольні напої і тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до п. п. 14.1.107 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України марка акцизного податку - це спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів. Згідно з п. 226.5 п. 226.6 ст. 226 Податкового кодексу України маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюється марками акцизного податку, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України. Маркуванню підлягають усі алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об`ємних одиниць. Пунктом 226.3 статті 226 Податкового кодексу України встановлено, що виготовлення, зберігання і продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1251, відповідно до пункту 226 статті 226 Податкового кодексу України, затверджено Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Частина перша статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає адміністративну відповідальність за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Об`єктивна сторона правопорушення за ч.1 ст.156 КУпАП передбачає дії суб`єкта підприємницької діяльності щодо порушення правил торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами без ліцензії або марок акцизного збору.

Суб`єктами даного правопорушення можуть бути громадяни, які займаються підприємницькою діяльністю у цих галузях.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» роздрібна торгівля - це діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування.

Із змісту ст.15 цього Закону вбачається, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Відповідно до ч.2 ст.55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Таким чином, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, може бути лише суб`єкт господарювання.

При цьому матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів щодо наявності чи відсутності у ОСОБА_1 необхідних документів для продажу тютюнових виробів.

Також згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не працює, будь-яких доказів того, що він є суб`єктом підприємницької діяльності, суду не надано.

При цьому на підтвердження факту правопорушення до суду надано, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №064815 від 18.06.2023 року, який містить одноосібні висновки службової особи Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області, без конкретизації, кому саме ОСОБА_1 здійснив роздрібну торгівлю тютюновими виробами та яку виручку отримав.

Сутність правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, у протоколі визначена як роздрібна торгівля тютюновими виробами без марки акцизного збору, однак жодним належним та допустимим доказом не підтверджена.

Відповідно до приписів ч.1 ст.156 КУпАП за вказане адміністративне правопорушення передбачене адміністративне стягнення у виді штрафу з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі, втім, з матеріалів справи не вбачається виконання вимог ч.1 ст.156 КУпАП щодо конфіскації виручки.

Окрім цього варто зазначити, що у протоколі про адміністративне правопорушення особою уповноваженою на складання протоколу, зазначено про те, що ОСОБА_1 здійснював роздрібну торгівлю тютюновими виробами марки «Мальборо» за ціною 40 грн. за пачку на загальну суму 400 грн., однак у цьому ж протоколі не вказано про вилучення сигарет зазначеної марки, натомість наявна інформація про вилучення тютюнових виробів у кількості 10 пачок торговельної марки «Compliment» та 10 пачок торговельної марки «LM». Відтак, даний факт ставить під сумніви обставини, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №064815 від 18.06.2023 року.

Так, при матеріалах даної адміністративної справи також міститься рапорт працівника поліції до якого суд ставиться критично, оскільки він не може бути визнаний доказом підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення. Рапорт є внутрішнім документом та не може слугувати доказом по справі, оскільки механізм складання рапорту не врегульований законодавцем, складається у вільній формі, тому не відображає всіх необхідних відомостей для судового провадження, та в ньому відсутні джерела отримання інформації, у зв`язку із чим, не може бути доказом у розумінніст.251 КУпАП.

Крім того суд не бере до уваги як доказ письмові пояснення понятого ОСОБА_2 , адже такі не містять викладу подій, які б могли підтвердити неправомірні дії ОСОБА_1 .

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Підсумовуючі вищевикладене слід також звернути увагу на те, що в своїх рішеннях у справі "Малофєєва проти Росії" та справі "Карелін проти Росії" Європейський суд з прав людини зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23лютого 2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу "Пол і Одрі Едвардз проти Об`єднаного Королівства" (N 46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Отже, оцінюючи зібрані по справі докази у їх повній сукупності, приходжу до висновку про відсутність у діяннях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з вищенаведеного, вважаю, що провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.156 КУпАП слід закрити, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

За змістом ч.6 ст.283 КУпАП постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а тому вважаю, що вилучені у ОСОБА_1 згідно квитанції №149 від 19.06.2023 року тютюнові вироби (цигарки), а саме: 10 пачок цигарок торговельної марки «Compliment» та 10 пачок цигарок торговельної марки «LM», слід повернути ОСОБА_1 , після набрання постановою законної сили.

Керуючись ст.ст.7, 9, 156, 247, 283, 284, 287, 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.156 КУпАП закрити, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вилучені в ОСОБА_1 згідно квитанції №149 від 19.06.2023 року тютюнові вироби (цигарки), а саме: тютюнові вироби (цигарки), а саме: 10 пачок цигарок торговельної марки «Compliment» та 10 пачок цигарок торговельної марки «LM», після набрання постановою законної сили - повернути ОСОБА_1 .

Постанова у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяС. В. Кунцьо