П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2023 м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Голяни О.В., за участю секретаря судового засідання Маняк В.В., особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника адвоката Цебрик Л.В., свідка ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи, які надійшли з Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , військовослужбовця, за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Водій ОСОБА_1 , який 07.07.2023 року о 02 год. 00 хв. в м. Ужгород по вул. Бестужева, 12 керував транспортним засобом марки «КІА SORENTO», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, відмовився 07.07.2023 року о 02 год. 56 хв. від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Отже, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 повідомив, що він являється військовослужбовцем, волонтером. 07.07.2023 року в стані алкогольного сп`яніння не перебував, випив одне пиво, перепарковував автомобіль у внутрішньому дворі будинку, вчинив незначне ДПТ, завдану шкоду відшкодував. Відмовився від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, так як внаслідок смерті брата, народження доньки, хвороби матері знаходився в стані стресу, не зорієнтувався в ситуації, що склалася. Водійські права йому потрібні для здійснення волонтерської діяльності, а саме: для доставки автомобілів до зони бойових дій.

У судовому засіданні захисник адвокат Цебрик Л.В. повідомив, що сторона захисту не оспорює факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, відмову ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння. Проте зауважив, що вручений поліцейськими його підзахисному протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП виявився нечитабельним, що є порушенням права на захист; на місці події був присутній свідок, проте в протоколі про адміністративне правопорушення такі дані не відображені; ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому у працівників поліції були відсутні повноваження на складання протоколу відносно військовослужбовця. Справу про адміністративне правопорушення просив закрити, а в разі визнання судом ОСОБА_1 винним за ч.1 ст. 130 КУпАП просив накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, не позбавляючи останнього права керування транспортними засобами, або закрити справу за малозначністю, обмежившись усним зауваженням.

Свідок ОСОБА_2 , який являється депутатом Закарпатської обласної ради, пояснив суду, що ОСОБА_1 являється його побратимом, характеризується виключно позитивно, здійснює волонтерську діяльність, доставляє за допомогою власного транспорту необхідні для фронту речі.

Розглядаючи справи про адміністративні правопорушення, суд відповідно до положень ст.1 КУпАП здійснює охорону прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно статей 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 п. 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 6 розділу I Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби).

При цьому відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд в закладі охорони здоров`я для визначення стану сп`яніння.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №410901 від 07.07.2023 року, 07.07.2023 о 02:00 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом транспортним засобом марки «КІА SORENTO», номерний знак НОМЕР_1 , в м. Ужгороді по вул. Бестужева, 12. У водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатора «Drager» та в лікаря - нарколога ОСОБА_1 відмовився.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується відеозаписами з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів), використання яких передбачено ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 №100.

Зокрема, з відеозапису з нагрудних відеокамер вбачається, що 07.07.2023 о 02:18 год. ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що (далі пряма мова) «Вживав багато», 07.07.2023 о 02:42 год. «Висвітить, що я п`яний» (примітка: мова йшла про проходження огляду за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатора «Drager»). 07.07.2023 о 02:43 год. працівником поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки або в мед закладі, на що ОСОБА_1 відмовився. 07.07.2023 о 02:44 год. працівником поліції повторно було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки або в мед закладі, ОСОБА_1 повторно відмовився. 07.07.2023 о 02:56 год. особі ОСОБА_1 ще раз пропонувалося пройти огляд за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатора «Drager», на що ОСОБА_1 категорично відповів «Ні».

Отже, суд ураховує, що працівниками поліції було запропоновано пройти медичний огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку, проте ОСОБА_1 відмовився, у зв`язку з чим було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно останнього.

Даючи оцінку вказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд вважає, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається порушення Правил дорожнього руху, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме - п. 2.5 ПДР України та наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перевіркою матеріалів не встановлено порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки дії особи, уповноваженої на складання адміністративного протоколу, відповідають вимогам ст. 266 КУпАП та п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103.

Доводи захисника стосовно того, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому у працівників поліції були відсутні повноваження на складання протоколу відносно військовослужбовця, суд відкидає.

Відповідно до частини 1 статті 15 КУпАП військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також особи начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, поліцейські несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, санітарних норм, правил полювання, рибальства та охорони рибних запасів, митних правил, вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування у разі винесення термінового заборонного припису, порушення тиші в громадських місцях, неправомірне використання державного майна, незаконне зберігання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, невжиття заходів щодо окремої ухвали суду, ухилення від виконання законних вимог прокурора, порушення законодавства про державну таємницю, порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. До зазначених осіб не може бути застосовано громадські роботи, виправні роботи, адміністративний арешт. У разі притягнення таких осіб до відповідальності за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі направлення особи, яка вчинила таке насильство, на проходження програми для осіб, які вчинили домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, здійснюється на загальних підставах.

Аналіз даної правової норми дає змогу дійти висновку, що військовослужбовці та військовозобов`язані як спеціальні суб`єкти, за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Водночас відповідно до частини 3 статті 15 КУпАП при порушенні правил дорожнього руху водіями транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту - військовослужбовцями строкової служби, а також вчиненні ними військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Б цього Кодексу, штраф як адміністративне стягнення до них не застосовується. У випадках, зазначених у цій статті, органи (посадові особи), яким надано право накладати адміністративні стягнення, передають матеріали про правопорушення відповідним органам для вирішення питання про притягнення винних до дисциплінарної відповідальності.

Таким чином, положення частини 3 статті 15 КУпАП підлягають застосуванню у випадку порушення правил дорожнього руху водіями транспортних засобів, які належать, зокрема, Збройним Силам України.

Згідно п. 11 ч.2 ст. 255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-21, 244-24 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів. Крім того, протоколи про адміністративні правопорушення мають право складати, зокрема, посадові особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (про правопорушення, вчинені військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, - частина?п`ята статті 122, стаття 122-2, частина третя статті 123, стаття 124, а також про всі порушення правил дорожнього руху, вчинені особами (крім військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів), які керують транспортними засобами Збройних Сил України та інших військових формувань).

Таким чином, вказані положення п. 11 ч.2 ст. 255 КУпАП визначають право посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України на складення протоколів про адміністративні правопорушення, вчинені особами які керують транспортними засобами Збройних Сил України та інших військових формувань.

Натомість, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б давали підстави вважати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Збройних Сил України або інших військових формувань.

Не заслуговує уваги і твердження захисника, що відсутні свідки відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Так, за приписами ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Таким чином, на сьогоднішній день працівникам поліції офіційно дозволяється проводити огляд на стан сп`яніння без залучення свідків.

Посилання захисника, що отриманий ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення є нечитабельним, що є порушенням права на захист, суд оцінює критично. ОСОБА_1 та його захиснику судом була надана об`єктивна можливість ознайомитись із матеріалами справи та підготуватись до захисту, що свідчить про наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, об`єктивної реальної можливості організувати ефективний захист своїх інтересів. Таким чином, були реалізовані права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, щодо права скористуватись на захист від пред`явленого обвинувачення.

Суд зазначає, що обґрунтовані та визначені законом підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП настали в момент його відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки.

При цьому мотиви відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння не мають значення для висновків про наявність в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується зібраними доказами, які, на переконання судді, є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні.

При цьому, суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд визнає вчинення адміністративного правопорушення в стані реактивної депресії, що викликана смертю брата ОСОБА_3 , народженням дитини, хворобою матері. Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Клопотання сторони захисту про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку з малозначністю діяння не підлягає до задоволення, оскільки відповідно до примітки до ст. 22 КУпАП положення цією статті не застосовуються до правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи вищезазначене, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який характеризується виключно позитивно, являється військовослужбовцем, учасником бойових дій, волонтером, отримав низьку відзнак, одружений, має на утриманні малолітню дитину, хвору матір, а також ступінь його вини, суспільну небезпеку вчиненого, пом`якшуючу обставину, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, з метою виховання в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень, суддя приходить до висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік.

При цьому суд звертає увагу сторони захисту, що санкція ч.1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною і не передбачає застосування до особи адміністративного стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

Щодо стягнення судового збору

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - ставка судового збору, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановленіЗаконом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій, для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову, перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12,22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Вказана правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19, від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17.

По теперішній справі ОСОБА_1 є особою, що притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що жодним чином не пов`язане із його статусом військовослужбовця. Наявність статусу учасника бойових дій не є підставою для застосування передбачених пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» підстав для звільнення від сплати судового збору, а тому з ОСОБА_1 слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Керуючись статтями 9, 24, 27, 33, 40-1, 130, 221, 245, 251, 252, 256, 265- 1, 268, 276, 277, 283, 284, 285, 289 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Громадянина України ОСОБА_1 визнати винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений ОСОБА_1 , не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду в десятиденний строк з дня її проголошення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 09.08.2023.

Суддя Олена ГОЛЯНА