Справа № 308/2707/23
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 березня 2023 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шумило Н.Б., за участю потерпілої ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

працюючого водієм- механіком в/ч НОМЕР_1 , який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_2 06.02.2023 року о 08.00 год. зумисно висловлював погрози, образи у телефонному режимі в сторону своєї колишньої дружини гр. ОСОБА_1 та своєї доньки гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживають за адресою: АДРЕСА_2 , чим спричинив психологічне насильство, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

У суді 03.03.2023 ОСОБА_2 свою вину за ч.1 ст. 173-2 КУпАП не визнав, при цьому не заперечив що надсилав на телефон дочки фото, які додано до протоколу. В подальшому в суд 17.03.2023 ОСОБА_2 повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки та SMS-повідомлення на номер телефону вказаний у протоколі, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення не подавав.
Враховуючи наведене, заслухавши думку потерпілої ОСОБА_1 та вимоги ст. 268 КУпАП вважаю за можливе розгляд справи проводити без участі ОСОБА_2 .

Потерпіла в судовому засіданні просила притягнути ОСОБА_2 до відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, підтвердила обставини які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 10.02.2023 та зазначила що дійсно 06.02.2023 року о 08.00 год. їй намагався зателефонувати її колишній чоловік ОСОБА_2 , однак не зміг, так як вона його заблокувала , після чого він зателефонував їх дитині ОСОБА_3 , 2008 р.н. та погрожував їм обом фізичною розправою, надсилав смс з погрозами та фото ножа, могили, чим спричинив психологічне насильство.

Заслухавши пояснення потерпілої, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Згідно з вимогами ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом та забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для її правильного вирішення.

Вимогами ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Так, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП підтверджується матеріалами справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАВ № 095848 від 10.02.2023 року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення, листом №137 від 07.02.2023 яким про скерування матеріалів ЄО №682 від 06.02.2023; витягом з ЄРДР від 08.12.2022, заявник ОСОБА_1 , протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.02.2023 від ОСОБА_1 , письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 06.02.2023, в якій серед іншого зазначила що ОСОБА_2 06.02.2023 почав телефонувати їх спільній дочці та надсилати на її мобільний додаток «Вайбер» фото з погрозами та вбивством, погрожував знищити або підпалити все їх майно; поясненнями потерпілої ОСОБА_1 наданими в суді 17.03.2023, копією роздруківки переписки та фотознімків з додатку «Вайбер», рапортом працівника поліції від 11.02.2023.

Досліджені докази, в своїй сукупності підтверджують вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, тому вважаю, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2КУпАП.
Пояснення ОСОБА_2 щодо невизнання вини оцінюю критично, такі не підтверджені жодними належними та допустимими доказами та вважаю їх такими, що направлені на уникнення адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

З врахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу правопорушника у сукупності із обставинами справи та ступеня тяжкості вчиненого ним правопорушення, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст.23 КУпАП, вважаю, що до ОСОБА_2 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.
Відповідно до ст.40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,80 грн.
Керуючись ст. ст. 40-1, 173-2, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути із ОСОБА_2 а на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк звернення постанови для виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду Н.Б. Шумило