КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справи Київського апеляційного суду Ковальська В.В., розглянувши за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 09 травня 2023 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

в с т а н о в и л а :

Постановою судді Деснянського районного суду міста Києва від 09 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно з постановою судді, 24 березня 2023 року о 21 годині 15 хвилин у м. Києві по вул. Мілютенка, 11, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Drager», результат 0,89 ‰, чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 09 травня 2023 року, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що при розгляді справи суддею районного суду були проігноровані докази свідомого порушення вимог Конституції України, Закону України "Про Національну поліцію" та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зокрема, в порушення вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП, зміст протоколу про адміністративне не відповідає вказаним вимогам, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №152060 відсутні пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що свідчить про відсутність особистого пояснення ОСОБА_1 написаного власноруч.

Окрім того, апелянт вказує на те, що відповідно до п. 7 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановлення стану алкогольного сп`яніння проводиться з використанням поліцейським спеціальних технічних засобів, показання яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,5 ‰ алкоголю в крові, це приблизно 500 грамів пива або 20 грамів горілки Такі ж самі показники на зазначених приладах дає і вживання квасу, кефіру, пепсі коли та інших напоїв, які мають вміст двоокису вуглецю. Апелянт вказував, що перед зупинкою його поліцією він випив 0,5 літрів напою «Квас Тарас».

Водночас, єдиним достовірним показником наявності алкоголю в організмі людини на підставі якого можливо визначити стан алкогольного сп`яніння є його наявність в крові, для чого необхідно провести відповідні медичні процедури.

У випадках підозри на стан алкогольного сп`яніння основним показником є вміст алкоголю в крові, а не у повітрі.

Проте, ОСОБА_1 не було запропоновано пройти обстеження у спеціальному медичному закладі та ніяких медичних процедур на встановлення у нього стану алкогольного сп`яніння не проводилось.

За наявності наведених вище доказів, старший лейтенант ДПП УПП в м. Києві Легенький А.А. порушив вимоги нормативного документу, чим фактично сфальсифікував дані вмісту алкоголю і неправомірно звинуватив ОСОБА_1 у тому, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння, чого насправді не було.

Також, апелянт зазначає, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я України та Держспоживстандартом, проте прилад ALCOTEST 6820, із застосуванням якого проводився огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, відсутній у зазначеному переліку приладів, дозволених до застосування МОЗ України.

Окрім того, з відеозапису з боді камери убачається, що на ОСОБА_1 постійно чинився тиск поліцейськими.

Також апелянт зазначає, що суддя районного суду сфальсифікувала дані відеозапису з боді камери поліцейського, зазначивши в постанові, що в радіоефір надійшло повідомлення про те, що за адресою Шолом Алейхема особа із пляшкою горілки сіла за кермо автомобіля Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 , хоча насправді у записі відсутня вказівка на номерний знак автомобіля.

Суддя в постанові не визначила процесуальне положення поліцейського Легенького А.А., чим порушила вимоги ч. 1 ст. 7 КУпАП.

Окрім того, суддею Деснянського районного суду м. Києва порушено вимоги ч. 2 та 3 ст. 7 забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення, з цих підстав є факти, які доводять зловживання правом судді при розгляді матеріалів справи та припущення щодо наявності корупційної складової у її діях.

Також, до початку апеляційного розгляду справи надійшла заява ОСОБА_1 , в якій він просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на те, що закінчився трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч. 6 ст. 38 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та клопотання про закриття провадження у справі, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга і клопотання про закриття провадження у справі до задоволення не підлягають, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді Деснянського районного суду міста Києва від 09 травня 2023 року про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 152060 від 24 березня 2023 року, роздруківкою тесту з приладу «Drager», актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, розпискою ОСОБА_3 про залишення на зберігання автомобіля та зобов`язанням не передавати керування автомобілем ОСОБА_1 ,відеозаписом з бодікамери НОМЕР_2 .

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки складений відповідно до вимог вказаної статті.

Посилання апелянта на порушення вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП через відсутність особистих пояснень ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки надання пояснень особою, відносно якої складається протокол є правом, а не обов`язком, відтак відсутність таких пояснень сама по собі не є порушенням вимог вказаного закону.

З протоколу адміністративне правопорушення серії ААД № 152060 від 24 березня 2023 року та відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що ОСОБА_1 був згідний з обставинами, викладеними у протоколі, про що власноручно зазначив у графі "Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності".

Доводи апелянта про порушення вимог законів та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, допущені поліцейським при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу «Drager» є необґрунтованими.

Так, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що поліцейський після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та спілкування з водієм, виявив у нього ознаки алкогольного сп`яніння та запропонував пройти огляд або на місці зупинки транспортного засобу, або у закладі охорони здоров`я.

ОСОБА_1 погодився на проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та пройшов такий огляд із застосуванням приладу «Drager», результат тесту склав 0,89 ‰.

Після проведення огляду ОСОБА_1 погодився з результатом тесту, та почав викликати тверезого водія для передачі йому автомобіля.

Про згоду з результатами тесту ОСОБА_1 зазначено у роздруківці тесту з приладу «Drager», акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також у протоколі про адміністративне правопорушення.

Також з відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що після оголошення результату огляду ОСОБА_1 вказував, що випив пляшку квасу, на що поліцейський повідомив, що вживання квасу не дало б такого результату, як 0,89 ‰, чого водій не заперечував.

Окрім того, з відеозапису убачається, що перед початком проведення огляду поліцейський провів пробний забір повітря, після чого продемонстрував на камеру показник на табло приладу - 0 ‰, і після застосування приладу на екрані висвітився результат 0,89 ‰.

Відтак, доводи ОСОБА_1 про те, поліцейський сфальсифікував дані щодо вмісту алкоголю у видихуваному повітрі ОСОБА_1 є безпідставним.

Також є безпідставними доводи апелянта про те, прилад Alcotest 6820, яким провадили огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння відсутній у переліку приладів, дозволених до застосування МОЗ України.

Так, відповідно до вимог п. 6 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

До Державного реєстру засобів вимірювальної техніки було внесено газоаналізатори Alcotest, Interlock XT (зокрема, Alcotest6820, призначений для вимірювання вмісту парів етилового спирту у повітрі, що видихається людиною) виробництва Drager Safety AG& Co. GaA, Німеччина, номер за державним реєстром У788-14, та видано сертифікат відповідності № UA-МІ/2-4574-2014 від 01.09.2014 року. А тому вказаний технічний засіб дозволений до застосування МОЗ та Держспоживстандартом за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування).

Згідно з роздруківкою тесту, калібрування приладу «Drager» 6820, який застосовувався при огляді ОСОБА_1 проведено 15.12.2022 року, тобто з дотриманням вимог щодо повірки (калібрування).

Щодо показників вмісту алкоголю у крові чи у видихуваному повітрі, то згідно з Інструкцією приладу «Drager» 6820 результати тесту можуть визначатись у двох показниках: масова концентрація алкоголю у видихуваному повітрі від 0 до 2,5 мг/л (відношення маси етанолу у видихуваному повітрі до об`єму цього повітря) або масова концентрація алкоголю в крові - від 0 до 5 ‰ (відношення маси етанолу в крові до об`єму крові).

При застосуванні приладу «Drager» 6820 для огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був встановлений результат - 0,89 ‰, що є підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як це передбачено п. 7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з яким показники спеціальних технічних засобів після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

У даному випадку результат тесту був зафіксований у проміле, тобто була встановлена масова концентрація алкоголю в крові в діапазоні встановленому п. 5 ст. 8 Конвенції про дорожній рух, відкритою для підписання у Відні 08 листопада 1968 року та ратифікованою Українською РСР 25 квітня 1974 року, якою також передбачено визначення допустимого рівня вмісту алкоголю в крові - не більше 0,50 г чистого алкоголю на літр крові (5 проміле), а у відповідних випадках - 0, 25 мг на літр видихуваного повітря (2,5 мг/л).

Отже, внаслідок застосування приладу «Drager» 6820 при огляді ОСОБА_1 була встановлена масова концентрація алкоголю в крові у виді 0,89 ‰, відтак доводи апелянта про те, що для виявлення алкоголю у крові необхідно було проводити відповідні медичні процедури є неспроможними.

Відповідно до вимог ч. 2 та ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння може бути проведений поліцейським із застосуванням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу або у закладі охорони здоров`я.

За змістом ч. 2 та ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я проводиться за бажанням водія або у разі, коли водій не погоджується з результатом огляду, проведеного із застосуванням спеціальних технічних засобів.

З відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що перед початком огляду ОСОБА_1 поліцейський роз`яснив йому вимоги закону щодо можливості проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу «Drager», а також у закладі охорони здоров`я.

ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу «Drager», не заперечував результатів огляду та не просив доставити його до закладу охорони здоров`я у зв`язку з незгодою з результатами огляду.

Таким чином, посилання апелянта на те, що ОСОБА_4 не пропонувалося проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я спростовуються даними відеозапису з нагрудної камери поліцейського.

Відеозаписом з нагрудної камери поліцейського також спростовуються доводи апелянта про те, що на нього постійно чинився тиск поліцейськими, оскільки з відеозапису убачається, що спілкування поліцейських з ОСОБА_1 було коректним, поліцейський роз`яснив водієві порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння

Водночас, на відеозапису зафіксовано, що після оголошення результатів застосування приладу «Drager» ОСОБА_1 намагався сплатити штраф на місці зупинки автомобіля та з`ясовував, чи не можна домовитись з поліцейськими про те, щоб не складався протокол про адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта про те, що суддя районного суду сфальсифікувала дані відеозапису з боді камери поліцейського, зазначивши в постанові, що в радіоефір надійшло повідомлення про те, що за адресою Шолом Алейхема особа із пляшкою горілки сіла за кермо автомобіля Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 , хоча насправді у записі відсутня вказівка на номерний знак автомобіля є безпідставними.

Так, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 поліцейський пояснив причину зупинки автомобіля тим, що надійшло повідомлення про те, що за адресою Шолом Алейхема , 15 після розпивання пляшки горілки особа сіла за кермо автомобіля.

Коли ОСОБА_1 почав заперечувати поліцейському, про те, що в ефірі не був вказаний номер його автомобіля, то поліцейський звернув увагу ОСОБА_1 на те, що і наразі звучить повідомлення, що особа, яка вживала горілку, сіла за кермо автомобіля Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 .

Таким чином, вказівка у постанові судді районного суду на те, що в радіоефір надійшло повідомлення про те, що за адресою Шолом Алейхема особа із пляшкою горілки сіла за кермо автомобіля Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 відповідає фактичним обставинам справи.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є необґрунтованими.

Також є необґрунтованими доводи апеляції про порушення суддею районного суду вимог процесуального закону при розгляді справи щодо ОСОБА_1 .

Зокрема, з постанови судді районного суду убачається, що в судовому засіданні був допитаний поліцейський ОСОБА_5 без зазначення процесуального статусу цієї особи у постанові.

З матеріалів справи убачається, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складав поліцейський Легенький А.А., тобто він є особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, не зазначення у постанові судді районного суду процесуального статусу особи, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, (як і не зазначення процесуального статусу іншої особи) не є порушенням вимог ч. 1 ст. 7 КУпАП, як це трактує апелянт.

Суддею Деснянського районного суду м. Києва не було допущено порушень вимог ч. 2 та 3 ст. 7 КУпАП, оскільки при розгляді справи щодо ОСОБА_1 суддею були виконані вимоги ст. ст. 245, 280 КУпАП, при накладені адміністративного стягнення дотримано вимог ст. ст. 23, 30, 33 КУпАП, а постанова судді відповідає вимогам ст. ст. 283, 284 КУпАП.

Твердження апелянта про наявність фактів, які доводять зловживання правом судді при розгляді матеріалів справи та припущення щодо наявності корупційної складової у діях судді є голослівними.

Отже, при розгляді справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 суддею районного суду не допущено порушень вимог матеріального та процесуального закону, тому суддя апеляційного суду, не убачає підстав для скасування постанови судді Деснянського районного суду м. Києва 09 травня 2023 року щодо ОСОБА_1 та закриття провадження у справі, як про це прохав в апеляції апелянт.

Що стосується клопотання ОСОБА_1 про вирішення питання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч. 6 ст. 38 КУпАП, то вказане клопотання не ґрунтується на вимогах закону.

За змістом ст. 38 та п. 7 ст. 247 КУпАП підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення є закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення по суті.

На момент розгляду справи відносно ОСОБА_1 суддею районного суду строк накладення адміністративного стягнення не закінчився, відтак не було підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Так, відповідно до вимог ч. 6 ст. 38 КУпАП (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» від 16 лютого 2021 року №1231-IX, який набрав чинності 17 березня 2021) адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Адміністративне правопорушення, за вчинення якого ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності, було скоєно 24 березня 2023 року, отже на момент розгляду справи суддею районного суду 09 травня 2023 року строк накладення адміністративного стягнення, встановлений ч. 6 ст. 38 КУпАП, тривалістю один рік, не закінчився, відтак підстав для скасування постанови судді Деснянського районного суду м. Києва 09 травня 2023 року та закриття провадження у справі згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 09 травня 2023 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська

[1]Справа № 754/4827/23

Провадження № 33/824/2850/2023

Головуючий у першій інстанції Сенюта В.О.

Доповідач Ковальська В.В.