КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 33/824/2720/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Кирилюк Г. М., вирішуючи питання про прийняття апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 14 грудня 2022 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 14 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортним засобом на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.

На вказану постанову суду 16.12.2022 захисник ОСОБА_1 - адвокат Харченко С. В. подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постановою Київського апеляційного суду від 09 лютого 2023 року апеляційну скаргу захисника Харченка С. В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року залишено без задоволення, постанову суду першої інстанції без змін.

22.03.2022 ОСОБА_1 повторно подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову Оболонського районного суду м. Києва від 14 грудня 2022 року та закрити провадження на підставі п. 1 ч. ст. 247 КУпАП.

Постановою Київського апеляційного суду від 07 квітня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 14 грудня 2022 року в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, повернуто особі, що її подала.

08.05.2023 ОСОБА_1 втретє подав апеляційну скаргу на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 14 грудня 2022 року.

Щодо фактичної повторності подання скарги зазначив, що раніше подана апеляційна скарга була подана адвокатом, від послуг якого він на той час відмовився. Він не викликався на засідання апеляційного суду, а адвокат діяв самостійно, без його відома.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не може бути прийнята судом апеляційної інстанції з таких підстав.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплений принцип доступу до правосуддя. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист та доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Здійснюючи тлумачення положень Конвенції, ЄСПЛ у своїх рішеннях указав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права (рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашингдейн проти Великої Британії»). Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання в її права (рішення від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції»).

Згідно частини другої статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, вперше апеляційна скарга на постанову Оболонського районного суду м. Києва була подана захисником ОСОБА_1 - адвокатом Харченком С. В. 16 грудня 2022 року.

Повноваження адвоката на участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції підтверджено ордером про надання правничої (правової) допомоги серії АА №0023671 від 17.11.2022, до якого було додано договір про надання професійної правничої допомоги №55/22 від 25 вересня 2022 (а.с.10 -13).

Доводи ОСОБА_1 про те, що на момент подання апеляційної скарги 16 грудня 2022 року адвокат Харченко С. В. вже не був його представником, а договірні відносини з ним були припиненні не підтвердженні відповідними доказами.

Як вже зазначалось, постановою Київського апеляційного суду від 09 лютого 2023 року апеляційна скарга захисника Харченка С. В. була залишена без задоволення, а постанова Оболонського районного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року - без змін з тих підстав, що наведені в апеляційній скарзі доводи не вказують на помилковість висновків судді першої інстанції та незаконність ухваленого судового рішення.

Доводи повторно поданої ОСОБА_1 апеляційній скарзі містять такі ж самі доводи, що й апеляційна скарга захисника Харченка С. В., за результатами розгляду якої винесено постанову Київського апеляційного суду 09 лютого 2023 року.

Враховуючи, що доводи, які викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вже були предметом апеляційного розгляду за апеляційною скаргою його захисника Харченка С. В., правові підстави для повторного апеляційного перегляду постанови суду першої інстанції за апеляційної скарги вказаної особи відсутні.

Апеляційний суд зазначає, що обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства (стаття 129 Конституції України).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

За таких обставин апеляційний суд відмовляє у прийнятті до розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 14 грудня 2022 року.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд

постановив:

Відмовити у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 14 грудня 2022 року.

Подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу повернути особі, що її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г. М. Кирилюк