Справа № 339/368/22 156
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 травня 2023 року м. Болехів
Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Головенко О. С.,
розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, інваліда 3 групи, неодруженого,
за ч.1 ст.130 КУпАП,-
якому роз"яснено зміст ст.63 Конституції України та права, передбачені ст. 268 КУпАП,-
19 листопада 2022 року о 22 год 23 хв ОСОБА_1 по вул. Коновальця, 53 м.Болехів Івано-Франківської області, в порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, керував автомобілем Audi А-4 д.н.з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей). Від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що він не керував транспортним засобом Audi А-4, а був пасажиром на задньому сидінні, тому відмовився пройти огляд на стан сп"яніння. За рулем автомобіля була його дівчина (співжителька ОСОБА_2 )., яка також підтвердила це працівникам поліції. Оскільки поліцейський погрожували йому викликом працівників воєнкомату, то він підписав постанову з приводу керування автомобілем з технічними несправностями.
Свідок ОСОБА_3 повідомив про те, що перебував на вулиці та бачив, як працівники поліції зупинили автомобіль Audi, включивши маячки. Відразу до автомобіля не підходив, а через 10 хв, коли виник конфлікт між працівниками поліції та дівчиною, яка була за кермом автомобіля. А чоловік, який виходив із автомобіля задньої частини, відмовився проходити тест, тому що був пасажиром.
Свідок ОСОБА_4 пояснив, що він з ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_2 перебули в кафе, тому Ірина сіла за кермо, він ззаду справа, а ОСОБА_1 - позаду зліва та їхали автомобілем Audi в сторону с.Тисів без порушення ПДР України. Їм на зустріч їхав автомобіль працівників поліції, який включив проблискові маячки. ОСОБА_2 зупинила автомобіль, а працівники поліції, швидко рухаючись заднім ходом, зупинили автомобіль перед ними. Вийшов працівник поліції, який спочатку відчинив двері автомобіля з його боку, а потім двері, де сидів ОСОБА_1 та вказав про те, що ОСОБА_1 був за кермом, що не відповідає дійсності. За кермом автомобіля перебувала ОСОБА_2 , якій не пропонували пройти тест на факт вживання алкоголю та не пояснювали, що саме вона порушила ПДР України. Надалі стали сперечатися, оскільки працівник поліції склав протокол, який ОСОБА_1 відмовився підписувати. З приводу того, що не світила фара автомобіля, то ОСОБА_1 нічого не обговорював з працівникам поліції, а тільки вказав, щоб дружина ОСОБА_2 підписала вчинення нею такого порушення, оскільки вона була за кермом, про що сама підтвердила працівникам поліції ОСОБА_2 .
Свідок ОСОБА_2 пояснила, що закінчивши робочий день, вона зі своїм хлопцем (співжителем) ОСОБА_1 та його другом ОСОБА_4 їхали додому. По дорозі їх зупинили працівники поліції та запитали у неї, як водія причину не зупинки, а вона не розуміла, що відбувалося. Працівники поліції стали звинувачувати ОСОБА_1 в тому, що він керував транспортним засобом і повинен пройти тест на факт вживання алкоголю, але він відмовився пройти тест, так як вживав спиртне. Працівники поліції змушували його підписати документи, погрожували, що викличуть воєнкомат і заберуть автомобіль, вона підписала документи, щоб забрати автомобіль. За кермом автомобіля перебувала вона, а ОСОБА_1 сидів ззаду. Працівники поліції відчиняли одразу задні двері автомобіля. Огляд на факт вживання алкоголю працівник поліції їй не пропонували пройти, так як були впевнені, що за рулем був ОСОБА_1 .
Свідок ОСОБА_5 , працівник поліції, вказав, що він з ОСОБА_6 були в наряді і рухалися на службовому автомобілі по вул. Коновальця в м.Болехів зі сторони с.Тисів в сторону м.Болехів та побачили автомобіль, який рухався в зустрічному напрямку з технічними несправностями: не горіла ліва фара в нічний час доби. Вони включили червоно-сині проблискові маячки, щоб автомобіль зупинився, але водій не зупинявся, тому подали команду в гучномовець про негайну зупинку, стали рухатися заднім ходом. Коли зупинились перед автомобілем, то побачили, як водій пересідає на заднє сидіння, а дівчина, яка сиділа збоку, пересідає на місце водія, що зафіксовано на камеру. А тому він одразу підійшов не до передніх дверей водія, а до задніх, там де водій пересів, побачивши, що він з іншої сторони, підійшов з його сторони. При спілкуванні з водієм виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, почервоніння обличчя), тому йому запропоновано пройти тест на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі, але водій відмовився. Водієві роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Водій стверджував, що він не їхав за кермом, але визнав, що фара в автомобілі не горіла. Відмовився ознайомлюватися та отримувати копію протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП, але ознайомився з постановою за ч.1 ст. 121 КУпАП та був згідний з нею, підписавши її. Дівчина, яка пересіла за кермо, сказала про те, що вона керувала автомобілем та просила нормально розійтися.
Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Воробець Р.М., свідків, дослідивши матеріали справи, важає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1.ст.130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративні правопорушення, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеодоказами, які містяться в матеріалах провадження та досліджені в судовому засіданні, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, ведеофіксацією.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, відповідно, відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Так, згідно положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України Про Національну поліцію, поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Як вбачається з матеріалів справи, за порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_1 , працівник поліції склав постанову серії БАД № 698431 від 19 листопада 2022 року, згідно якої він притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу розміром 340 грн за те, що в темну пору доби керував транспортним засобом, в якому не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла фар (а.с.7).
Також, в ході спілкування працівниками поліції встановлено, що ОСОБА_1 має ознаки алкогольного сп"яніння, в зв"язку з чим йому запропоновати пройти огляд на стан сп"яніння.
Згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, /далі Інструкція/ огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно п. 3 ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно п. п. 6, 7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:
-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);
-лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, що поліцейським було дотримано норми вказаної Інструкції, оскільки були наявні підстави вважати, що ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, внаслідок чого йому запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці та у закладі охорони здоров`я, роз"яснено наслідки такої відмови, однак водій відмовився від проходження такого огляду, що зафіксовано на службову камеру поліцейського.
З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який проведений у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя стверджується про те, що огляд не проводився, оскільки ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на визначення стану сп`яніння та підписати акт (а.с.2).
В матеріалах справи наявні свідоцтво про перевірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/5640, чинне до 28 вересня 2023 року про відповідність вимогам закону приладу Газоаналізатора ALCOTEST 6810 (а.с.9).
Окрім того, відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до Долинської БЦЛ від 19 листопада 2022 року (а.с.3) водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в медичному закладі охорони здоров`я.
Працівники поліції у відповідності до ст.265-1 КУпАП відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, який передано водію ОСОБА_2 , зазначивши це в протоколі.
Довідкою начальника відділення поліції №1 м.Долина підтверджено, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія (а.с.4).
Зміст вказаних вище доказів повністю підтверджується відеоматеріалами з відеореєстратора патрульної машини та нагрудного відеореєстратора інспектора поліції, які долучені до матеріалів провадження, містяться на диску (а.с.10) та не викликають сумнівів щодо події адміністративного правопорушення та перебігу обставин відмови водія від проходження огляду.
Так, згідно ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до статті 251 КУпАП, відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, суд дослідив відеозапис, де чітко зафіксована основна об`єктивна інформація в такому вигляді, як відбувалися події тоді відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Частиною 1 статті 40 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дожнього руху.
Згідно із приписами ч.2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, а тому є підстави взяти до уваги відомості, зафіксовані за допомогою технічного засобу фіксації.
Додані поліцейським до протоколу відеозаписи є належним доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КУпАП, оскільки стосуються вказаної події, де зафіксовано, як саме водій ОСОБА_1 , відмовився проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у запропонованому йому медичному закладі.
Дані відеозаписи сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки не містять ознак фальсифікації чи присутності на відео іншої особи, а не ОСОБА_1 і цей відеозапис є прямим і беззаперечним доказом винуватості ОСОБА_1 .
З матеріалів відеофіксації, які переглянуті судом, вбачається рух автомобіля, в якого в темну пору не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла фар, на зустріч службовому автомобілю працівників поліції. Працівники поліції, зафіксувавши порушення, їдуть заднім ходом, зупинившись перед автомобілем і підходять до автомобіля, в салоні якого помітно рух. Працівник поліції відразу підходить до задніх дверей, подивився з правої сторони, а потім йде з лівої сторони та вказує, що бачив, як чоловік пересідав в автомобілі, запитує у нього чому він пересів та просить надати документи, повідомляє, що згідно ст.40 ЗУ «Про національну поліції » проводиться відеозйомка. ОСОБА_1 вказує, що не пересідав, за кермом автомобіля не був та надає документи. Працівник поліції запитує куди їдуть, і жінка, яка сидить на водійському сидінні, повідомляє, що їдуть додому.
Працівник поліції вказує ОСОБА_1 про те, що на планшеті є відео, де зафіксовано, як він з дівчиною пересідають. ОСОБА_1 заперечує, пояснюючи, що не пересідав, за кермом була дівчина та просить надати відео. Працівник поліції пояснює, що зафіксовано на відео, як він не виконав вимогу про зупинку автомобіля для того, щоб пересісти в автомобілі та вказує ОСОБА_1 на те, що від нього чути запах алкоголю з ротової порожнини; запитує чи буде проходити тест на алкоголь за допомогою приладу Драгер 6810, але ОСОБА_1 відмовляється, пояснюючи, що він не їхав за кермом. Працівник поліції двічі пропонує проїхати в медичний заклад, щоб його оглянув лікар на факт вживання алкоголю, але ОСОБА_1 відмовляється з тих же підстав. Працівник поліції роз"яснює наслідки відмови та повторно пропонує пройти огляд на стан сп"яніння, але він відмовляється і працівник поліції повідомляє, що на нього буде складено адміністративний матеріал за ч.1 ст.130 КУпАП.
Працівник поліції запитує у жінки, чому вона пересіла у автомобілі і бере відповідальність на себе, а вона просить, щоб вони заспокоїлися, пояснює, що розуміє, що ОСОБА_1 був за кермом, просто вона після роботи не хотіла їхати. ОСОБА_1 вказує жінці, що працівники поліції не мають доказів, щоб підтвердити, що вона сідала за кермо та керувала автомобілем. Працівник поліції роз"яснює, що забороняють рух та складають протокол за ст. 130 КУпАП, з яким його ознайомлять.
На файлі №2 зафіксовано, як працівник поліції пояснює ОСОБА_1 , що не потрібно хитрувати та вказує на порушення ним ПДР: на автомобілі не світить ближнє світло фар. ОСОБА_1 просить, щоб з приводу цього порушення виписали штраф, він оплатить, а «за пересадку у них немає доказів». Працівник поліції вказує, що складають протокол щодо не зупинки транспортного засобу, а також автомобіль буде доставлено у ВП.
Працівник поліції роз`яснює ОСОБА_1 ст.268 КУпАП та пояснює, що як закінчиться фото і відеофіксація, то він це пред"явить йому ці матеріали. ОСОБА_1 запитує на кого складають протокол з приводу незупинки транспортного засобу і працівник поліції повідомляє, що на нього.
Працівник поліції вказує жінці про те, що вона може йти додому, вона запитує чи є відео і працівник поліції показує відеозйомку, на якій зафіксовано, що ліва фара автомобіля не світить, з чим ОСОБА_1 погоджується. Коли працівник поліції вказує, що зафіксовано, як вони пересідають, то ОСОБА_1 заперечує, зазначає що не бачить, а працівник поліції відповідає, що він не хоче бачити. ОСОБА_1 просить працівників поліції, щоб взяли тест за допомогою Драгера в його дружини, оскільки він сидів з другом ОСОБА_7 позаду, працівник поліції не погоджується та пояснює, що він пересів. ОСОБА_1 заперечує, він не міг пересісти, оскільки є інвалідом, просить, щоб виписали штраф за неосвітлену фару, він все оплатить та спішить додому. Працівник поліції запитує чи буде ОСОБА_1 , знайомитися з матеріалами справи і останній погоджується. ОСОБА_1 відмовляється надати на вимогу працівника поліції посвідчення на вилучення. Працівник поліції ознайомлює з протоколом з приводу незупинки на вимогу працівника поліції. ОСОБА_1 читає протокол та пояснює, що все виконав, зупинився зразу, їхав під 40 км, вони його зупинили, включивши маячки і він зупинився справа. Потім вказує, що не він зупинився, а його дружина. Працівник поліції звертає увагу, що він заговорюється. В цей час по дорозі їде автомобіль і ОСОБА_1 звертає увагу працівнику поліції: «Он летить, то ви не зупиняєте, а я не летів, я їхав під 40 км» ОСОБА_1 просить, щоб склали постанову за неосвічені фари, працівник поліції ознайомлює його з постановою та зачитує її.
Зокрема, працівник поліції зачитує постанову за ч.1 ст.121 КУпАП, ОСОБА_1 вказує, що не розуміє почерк, і працівник поліції повторно зачитує зміст постанови. ОСОБА_1 зазначив, що згідний з постановою, підписує та отримує копію постанови, вказує, що за це оплатить, а в іншому він не винуватий.
Працівник поліції вказує ОСОБА_1 , щоб він не йшов, оскільки дописує протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з яким його ознайомить. На запитання ОСОБА_1 з приводу підстав для його складання, працівник поліції пояснює, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 вказує, що він відмовляється підписувати і ознайомлюватися з протоколом, а штраф згідно постанови оплатить. Працівник поліції роз"яснює, що автомобіль буде доставлений у Долинське ВП, або переданий дружині, з приводу чого вона має розписатись. За вказівкою ОСОБА_1 , його дружина відмовляється підписувати.
ОСОБА_1 намагається домовитись з працівником поліції, який робить йому зауваження щодо неправомірної вигоди, просить заспокоїтись та роз"яснює, що в іншому випадку застосує фізичну силу. ОСОБА_1 вихоплює ручку у працівника поліції і він просить не вчиняти непокору працівнику поліції, роз"яснює вимоги ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України.
Отже, зі змісту відеозапису вбачається, що водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння сертифікованим приладом Драгер, після чого запропоновано проїхати до медичного закладу для проходження відповідного огляду, але він в категоричній формі відмовився, незважаючи на те, що йому роз"яснено наслідки ухилення від такого огляду та повідомлено про складання матеріалів адміністративної справи за ч.1 ст.130 КУпАП.
Слід звернути увагу на те, що правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, при цьому, водій транспортного засобу може відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння як до початку проведення такого огляду, так і під час його проведення.
Згідно диспозиції ч.1 ст. 130 КупАП, для настання адміністративної відповідальності не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції за виключенням обставин, які встановлені ст.17 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник вказували на те, що автомобілем керував не ОСОБА_1 , а його співжителька ОСОБА_2 та при цьому, як доказ, покликалися на показання свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .
Однак, пояснення цих свідків є суперечливими та спростовані матеріалами відеофіксаціїї, поясненнями свідка ОСОБА_5 .
Слід зазначити, що відомостями відеозаписів підтверджується той факт, що за кермом вказаного автомобілю перебував саме ОСОБА_1 .
Так, на відео зафіксовано, як автомобіль не одразу зупинився на вимогу працівників поліції, проїхавши певну відстань. За той час, коли працівники поліції, рухаючись заднім ходом, під"їхали до зупиненого автомобіля, то зафіксовано, як всередині автомобіля здійснюється рух жінкою на передньому сидінні, що свідчить про її переміщення з пасажирського на водійське сидіння. Це одразу виявили працівники поліції, направившись не до місця перебування водія автомобіля, а до задньої частини автомобіля, куди пересів водій ОСОБА_1 та зробили зауваження з приводу таких дій.
Окрім того, дружина ОСОБА_1 на запитання працівника поліції чому пересіла у автомобілі, взявши на себе відповідальність, визнала, що ОСОБА_1 був за кермом, а вона після роботи не хотіла сідати за руль автомобіля. В той час ОСОБА_1 зауважує їй, що працівники поліції не мають доказів, щоб підтвердити, що вона сідала за кермо та керувала автомобілем.
Однак, уже в судовому засіданні, ОСОБА_2 , заперечуючи такий факт та вказуючи, що вона керувала автомобілем, не змогла пояснити причину таких розходжень в своїх поясненнях.
Також, і сам ОСОБА_1 своїми висловами про те, що «їхав під 40 км, працівники поліції його зупинили, включивши маячки і він зупинився відразу справа; он летить автомобіль, то ви не зупиняєте, а я не летів, я їхав під 40 км» не заперечував того факту, що саме він керував автомобілем.
Крім того, він визнав обставини, викладені в постанові з приводу керування автомобілем з технічними несправностями, підписавши її.
З приводу пояснень свідка ОСОБА_3 про те, що за рулем сиділа жінка, то слід зазначити, що він вказав, що не був очевидцем вказаного, оскільки з його пояснень вбачається, що одразу до зупиненого автомобіля не підходив, а тільки через 10 хв., коли виник конфлікт з працівниками поліції.
Суперечливими є пояснення і свідка ОСОБА_4 в тій частині, де вказував на те, що позивач не давав пояснень працівникам поліції з приводу не освічення фари автомобіля, а його дружина підтвердила працівникам поліції про те, що вона була за кермом автомобіля.
Однак, як свідчать матеріли відеозапису, ОСОБА_1 , переглянувши надані працівниками поліції відеоматеріали, погодився про те, що в автомобілі не горить фара, просив, щоб з приводу цього порушення виписали штраф, він оплатить, а «за пересадку у них немає доказів».
А його дружина ОСОБА_2 підвердила працівникам поліції про те, що саме ОСОБА_1 був за кермом, оскільки вона після роботи не хотіла керувати автомобілем.
Разом з тим, слід взяти до уваги пояснення свідка ОСОБА_5 , згідно яких встановлено, що зупинивши автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , останній, щоб уникнути відповідальності, пересів на пасажирське сидіння.
Під час перегляду в суді відео з нагрудних камер працівників поліції було встановлено узгодженість даного відеозапису з показами працівника поліції ОСОБА_8 розбіжність із показами свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .
Отже, пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 не керував траспортним засобом, суд оцінює критично та визнає недопустим доказом на підтвердження його невинуватості, оскільки вони суперечать матеріалам справи та дані з метою уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.
Відповідно до п. 1.10 ПДР України, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Як слідує з доказів, які є в матеріалах справи, ОСОБА_1 на пропозицію поліцейських не погоджувався, ухилявся від проходження огляду у встановленому законом порядку, намагався домовитись з працівниками поліції щодо уникнення відповідальності, що правильно було розцінено працівниками поліції як відмова від проходження огляду та підстава для складення протоколу.
З огляду на положення п. 1.10 ПДР та диспозицію ч.1 ст. 130 КУпАП, суперечливі пояснення свідків, допитаних за клопотанням ОСОБА_1 , доводи захисника про те, що в діях ОСОБА_1 немає складу правопорушення через неможливість визнати його є водієм є безпідставними і суд розцінює їх такими, що подані з метою уникнення останнього від відповідальності.
Диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Такі дії тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Таким чином, в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки він, порушивши зазначені вище Правила дорожнього руху України (п. 2.5), керував автомобілем та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.
Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд згідно вимог ст. 23, 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Тому з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 536.80 грн.
На підставі викладеного, ч.1 ст.130 КУпАП та керуючись ст. 283,284 КУпАП,-
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Головенко О.С.