Справа № 383/970/23
Номер провадження 3/383/515/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року суддя Бобринецького районного суду Кіровоградської області Бондаренко В.В., за участю секретаря судового засідання Могиленко В.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №281504 від 05.06.2023 року вбачається, що 05.06.2023 року о 01 год. 08 хв. на автодорозі в с. Миколо-Бабанка по вул. Центральна водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку за допомогою алкотестеру «Драгер» та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив свою вину у вчинені адміністративного правопорушення, пояснивши, що 05.06.2023 року приблизно о 01 годині ночі він разом з ОСОБА_2 , ще одним ОСОБА_3 , прізвище якого не знає та ОСОБА_4 , рухались на автомобілі під керуванням ОСОБА_4 , в селі Миколо- ОСОБА_5 де зупинились і вийшли з авто поспілкуватись. Через нетривалий проміжок часу помітили, що в їх сторону наближається автомобіль та вони вирішили їхати далі. ОСОБА_6 та ОСОБА_4 сіли в автомобіль, а він залишився на вулиці. Він дістав через водійське місце в автомобілі цигарку та відійшов від автомобіля. В цей час до них під`їхали працівники поліції та стали вимагати від нього документи на авто, на що він відповів, що ні власником автомобіля, ні його водієм не являється, власник авто йому не відомий. Оскільки він автомобілем не керував від проходження огляду на стан сп`яніння також відмовився. Стверджує, що поліцейський неправомірно склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, так як він автомобілем ВАЗ 2101 не кервав, алкоголь до події не вживав, тому ніяких ознак алкогольного сп`яніння в нього не було. В ході спілкування з поліцейськими трохи хвилювався, так як йому стали погрожувати затриманням. В подальшому йому оголосили протокол про адміністративне правопорушення, від підписання якого він відмовився, так як з його змістом не погодився та відпустили. Його пояснення є правдивими.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідка, дослідивши протокол у справі про адміністративне правопорушення та надані докази, суд приходить до висновку про відсутність в діях останнього складу і події адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 245, 251, 252 та 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керуванням транспортними засобами особою, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року (далі Порядок №1103).

Згідно ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Пунктом 1.7 Інструкції встановлено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

Згідно з ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 1.10 Правил дорожнього руху водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Пунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року №14 передбачено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

З доказів, які наявні в матеріалах справи, вбачається, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не підтверджено жодним належним та допустимим доказом.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, надано наступні докази, а саме:

вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №281504 від 05.06.2023 року (а.с.1) та його копія (а.с.2);

акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в графі «Результати огляду на стан сп`яніння» зазначено: «відмовився, огляд не проводився». Графа «З результатами згоден» не заповнена (а.с.3);

диск DVD+R Verbatim з двома відеофайлами з назвами «0000000__0008» та «0000000__0009», з нагрудної камери, на яких зафіксовано як 05.06.2023 року о 01:08 год. поліцейський наближається до автомобіля ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , з увімкненим світлом фар, що не рухається, від якого відходить ОСОБА_1 . Двигун автомобіля також не працював, про що свідчить відсутність характерного звуку, яким має супроводжуватися його робота. На запитання поліцейського ОСОБА_1 пояснив, що він водієм не являється, автомобілем не керував, автомобіль не його, документів на автомобіль не має, поліцейським повідомлено про затримання та запропоновано пройти до автомобіля поліції. Зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_7 , який пройшов огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння зі складанням на останнього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Далі поліцейським запропоновано ОСОБА_1 пройти тест на визначення алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер», від якого останній відмовився, запропоновано звернутись до міста Кропивницький до медичного закладу на визначення стану алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 також відмовився пояснивши, що за кермом не сидів, відмовився від підписання протоколу про адміністративне правопорушення, роз`яснено ОСОБА_1 його права. Поліцейським складено протокол та ознайомлено з його змістом ОСОБА_1 , на що останній повідомив, що автомобілем не керував (а.с.7).

З переглянутого судом відеозапису, який долучено поліцейським до матеріалів справи, судом не встановлено факт керування ОСОБА_1 автомобілем ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, адже під час наближення автомобіля працівників поліції до місця події автомобіль ВАЗ 2101, рух не здійснював.

Не місять матеріали справи також жодного доказу на підтвердження керування ОСОБА_1 05.06.2023 року о 01 год. 08 хв. на автодорозі в с. Миколо-Бабанка по вул.Центральна транспортним засобом ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 .

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що транспортний засіб ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , належить ОСОБА_1 , однак доказів цієї обставини матеріали справи не містять. Незважаючи на те, що вказаний транспортний засіб має державний номерний знак НОМЕР_1 , довідки з відомостями про належність вказаного транспортного засобу матеріали справи також не містять.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що 05.06.2023 року приблизно о 01 годині ночі він в с. Миколо-Бабанка керував автомобілем ВАЗ 2101 в якому також перебували його знайомі два ОСОБА_3 та ОСОБА_9 та зупинились за потреби. Поспілкувавшись нетривалий час вони вирішили продовжити рух, в ході чого він разом з двома ОСОБА_3 сів в автомобіль, а ОСОБА_9 залишився на вулиці. Помітивши, що до них наближається автомобіль він подумав, що це можуть бути працівники поліції, та не виходячи з автомобіля переліз з місця водія на заднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_9 через місце водія взяв з автомобіля цигарку та відійшов від авто в сторону. В цей час до них наблизився автомобіль, з якого вийшли поліцейські та стали вимагати від ОСОБА_9 документи, і проходження ним огляду на стан сп`яніння, від якого останній відмовився пояснивши, що автомобілем не керував. Однак поліцейські ОСОБА_10 не повірили та посадили в свій автомобіль. Далі поліцейські зупинили інший автомобіль з пасажирами, на водія якого склали протокол, а їх відпустили. Про те, що він керував автомобілем ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , він поліцейським не говорив, оскільки напередодні випив пляшку пива, та не бажав щоб його притягували за це до відповідальності. Крім того, знав, що ОСОБА_9 алкоголь не вживав, тому запаху алкоголю з його ротової порожнини не було та автомобілем ОСОБА_1 не керував тому не думав, що на нього складуть протокол. Власника автомобіля на місці події не було. Його пояснення є правдивими.

Суд не має розумних сумнівів у достовірності пояснень ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_8 , адже їх пояснення узгоджуються не лише між собою, але і з доданими до протоколу про адміністративне правопорушення двома відеозаписами з місця події.

На досліджених судом відеозаписах з місця події не зафіксовано ні руху автомобіля ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , ні навіть перебування ОСОБА_1 на місці водія, ні перелічених в протоколі про адміністративне правопорушення ознак алкогольного сп`яніння: порушення мови, порушення координації рухів, що свідчить про відсутність підстав для проведення відносно ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння та відповідно складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за відмову від проходження такого огляду.

За таких обставин сам протокол про адміністративне правопорушення та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів є неналежними доказами, адже спростовується як відеозаписом події з нагрудної бодікамери працівника поліції з назвою файлу «0000000__0008», так і поясненнями ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_8 .

Отже, за результатами судового розгляду суд дійшов до переконання про відсутність належних і достатніх доказів для висновку про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем за зазначених в протоколі обставинах.

Відповідно до положень ст.1 та ч.1 ст.2 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Таким чином, слід дійти висновків, що не було підстав стверджувати про те, що ОСОБА_1 вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, що свідчить про недотримання поліцейським під час складання протоколу про адміністративне правопорушення вимог ст.ст. 254, 266 КУпАП, не було з`ясовано усіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення, внаслідок чого поліцейський дійшов передчасного висновку про наявність підстав стверджувати про порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР та складення відносно останнього протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на те, що з урахуванням вимог ч.2 ст.251 КУпАП, не доведено належними та допустимими доказами факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, та наявність у останнього ознак алкогольного сп`яніння, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що свідчить про відсутність в діях останнього події і складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.284 КУпАП при наявності обставин, передбачених ст.247 КУпАП, виноситься постанова про закриття справи.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 245, 247, 251, 252, 266, 279, 280, 283, 284, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі №383/970/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає чинності після закінчення строку подання скарги.

Постанова суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Бобринецький районний суд Кіровоградської області.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя В.В. Бондаренко