Справа № 521/7621/23
Номер провадження 3/521/6931/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2023 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Черевко С.П., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліції №2 ГУНП в Херсонській області, відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

З протоколу та з матеріалів справи вбачається, що 27.02.2023 року о 19 годині 00 хвилин гр. ОСОБА_1 перебуваючи за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме: висловлювався грубою нецензурною лайкою ображаючи її честь і гідність, погрожував фізичною розправою, що могло завдати шкоди психологічному здоров`ю потерпілої.

По даному факту 02.03.2023 року співробітниками поліції відносно ОСОБА_1 був складений протокол серії ВАВ№092492 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 26.09.2022 за № 52, «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Херсонської області» територіальну підсудність судових справ Херсонського міського суду Херсонської області визначена за Малиновським районним судом міста Одеси.

У зв`язку з викладеним суд вважає, що справа про адміністративне правопорушення підсудна Малиновському районному суду міста Одеси.

Гр. ОСОБА_1 був сповіщений про дату та час судового засідання належним чином, про що свідчить звіт про доставку sms-повідомлення. Однак, останній до суду не з`явився, про причини своєї неявки суд не сповістив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд вважає його таким, що своєчасно сповіщений про дату, час та місце судового засідання, а тому наявні усі підстави для розгляду справи без його участі.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини викладену в п. 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, яка полягає в тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дослідивши протокол та додані до нього матеріали, суддя вважає, що ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з наступних підстав.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб як мати(батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя) (п.12 ч. 2 ст.3 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству»), інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Відповідно до ч.1 ст. 173- 2 КУпАП відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Окрім того, обставини правопорушення й вина правопорушника підтверджуються документами доказами зібраними в порядку ст. 251 КУпАП, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №092492 від 02.03.2023 року, рапортом, заявою ОСОБА_2 та іншими матеріалами.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність судом не встановлено.

Відповідно до санкції ч. 1 ст. 173-2 КпАП України, за вказане правопорушення передбачено накладення стягнення у вигляді штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин або адміністративний арешт на строк до семи діб.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність /ч. 2 ст. 33 КУпАП/.

Враховуючи особистість ОСОБА_1 а також обставини справи про адміністративне правопорушення, суддя вважає, що необхідною і достатньою мірою стягнення для останнього буде накладення штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Вимогами п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 9, 10, 23, 33, 173-2, 221, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Притягти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КпАП України та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілим до Одеського апеляційного суду через суд, що її виніс, протягом десяти днів з моменту її винесення.

С У Д Д Я: Черевко С.П.