Справа № 946/5463/22
Провадження № 3/946/16/23
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 травня 2023 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Бальжик О.І., за участю секретаря Осадчого К.В., адвоката Степанова В.В., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу з організації несення служби в місті Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А:

І. Суть справи

1.1. Згідно наданих матеріалів, 11.08.2022 року о 16 годині 20 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Renault Premium» державний номер НОМЕР_1 по вул. Болградській, 6 в с. Броска Ізмаїльського району Одеської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення координації рухів та порушення мови). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

ІІ. Процедура та позиції сторін

2.1. Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 16.08.2022 року, справа №946/5463/22 передана на розгляд судді Бальжик О.І.

2.2. У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснивши, що 11.08.2022 року в ранковий час він не міг самостійно відремонтувати несправності в двигуні, у зв`язку із чим, вирішив звернутися до місцевої СТО. Приблизно о 13-14 год., від`єднавши напівпричеп с зерном, він на вантажному автомобілі марки «Renault Premium» державний номер НОМЕР_1 виїхав до СТО. Проїхавши приблизно 5-10 км, автомобіль почав перегріватися, в результаті чого двигун перестав працювати та він скотився на узбіччя. Намагаючись зателефонувати знайомим, він виявив відсутність грошей на рахунку. У зв`язку з цим, він пішов до блокпоста, де перебували працівники поліції та військові, та попросив зателефонувати за наданим ним телефоном. Повертаючись до автомобілю, він зателефонував його власник та сказав, щоб той ремонтував автомобіль за власний рахунок з послідуючим транспортуванням зерна в порт. Через непорозуміння з власником та через сімейні проблеми він, перебуваючи в кабіні автомобілю, вжив декілька склянок горілки. Через деякий час на місце пригоди прибули працівники патрульної поліції та почали звинувачувати його у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Не погоджуючись із зазначеним, він неодноразово повідомляв працівникам поліції, що випив у кабіні та не мав наміру рухатися далі. На пропозицію працівників патрульної поліції продути алкотестер він відмовився, оскільки транспортним засобом у стані сп`яніння не керував. Проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення огляду працівники патрульної поліції не пропонували. Після цього, відносно нього склали матеріали; знайомі відігнали автомобіль в с. Саф`яни Ізмаїльського району Одеської області. На додаткові питання пояснив, що йому не відомо, хто викликав працівників патрульної поліції. Патруль приїхав менше ніж через годину після того, як він повернувся з блокпосту. В останні судові засідання не з`явився.

2.3. Адвокат Степанов В.В. просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. В обґрунтування правової позиції пояснив, що матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу на підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Також, в порушення діючого законодавства в матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 на проведення медичного огляду на стан сп`яніння. На відеозаписі зафіксовано, що працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння лише на місці події. Як вбачається з наданого відеозапису, ОСОБА_1 повідомив поліцейському про свої сумніви щодо справжності алкотестеру «Драгер». Таким чином, вважає, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом у даній справі.

Після дослідження відеозаписів, адвокат додатково зазначив, що надані відеозаписи не можуть бути визнані допустимими доказами та прийняті до уваги при прийнятті рішення, оскільки вони не скріплені електронним цифровим підписом. Крім того, звернув увагу, що розгляд матеріалів про притягнення його підзахисного до адміністративної відповідальності відбувався в машині у відсутність останнього. Права, передбачені ст.268 КУпАП, в тому числі право на правову допомогу, а також ст.63 Конституції України працівники патрульної поліції не роз`яснили.

2.4. Свідок ОСОБА_2 , викликаний за клопотанням притягуваного, пояснив, що на початку вересня 2022 року, точну дату вже не пам`ятає, в обідній час, він бачився з ОСОБА_1 біля Ізмаїльського порту. Вони разом працювали водіями вантажних автомобілів. ОСОБА_1 повідомив йому, що має намір поїхати до найближчої СТО для ремонтування транспортного засобу (на кабіні були вм`ятини). Він відчепив напівпричеп та поїхав. При цьому, будь-яких ознак алкогольного сп`яніння він не мав. В подальшому від іншого колеги на ім`я ОСОБА_3 , він дізнався, що ОСОБА_1 зупинили працівники патрульної поліції та склали відносно нього матеріали за начебто керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Увечері він побачив ОСОБА_1 , який розповів йому як все сталося.

2.5. Свідок ОСОБА_5 , зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, надав пояснення про те, що приблизно у серпні минулого року, точну дату не пам`ятає, коли він ніс службу на блокпосту в с. Броска Ізмаїльського району Одеської області, їм надали клаптик паперу, в якому було зазначено марку та реєстраційний номер вантажного транспортного засобу, водій якого перебуває у стані алкогольного сп`яніння (марка «Рено Преміум», кабіна білого кольору, номер вже не пам`ятає). Коли під`їхав вказаний автомобіль, вони зупинили його і, дійсно, з`ясувалося, що водій має ознаки алкогольного сп`яніння (ледь стояв на ногах, виділявся піт, відчувався перегар). Кабіна вказаного транспортного засобу була розбита. На запитання, водій пояснив, що алкогольні напої не вживав. Після цього, були викликані працівники патрульної поліції. В його присутності працівники патрульної поліції пропонували водію пройти огляд на стан сп`яніння, на що він зізнався, що вживав алкоголь та пропонував домовитися. Коли працівники патрульної поліції почали складати відносно нього матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності (відбирали пояснення у напарника), він сів за кермо та поїхав. Наряд поліції наздогнав його. Подальші події йому не відомі, оскільки він був на службі.

Аналогічні за змістом письмові пояснення свідок ОСОБА_5 надав працівникам патрульної поліції під час складання відносно ОСОБА_1 матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП.

ІІІ. Релевантні джерела права й акти їх застосування

3.1. Кодекс про адміністративні правопорушення України (КУпАП).

Стаття 7. Забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом […].

Стаття 9. Поняття адміністративного правопорушення

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність […].

Стаття 130. Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Стаття 251. Докази

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 252. Оцінка доказів

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 280. Обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність […].

3.2. Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за №1306 зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 23.01.2019 року за №46 (далі - ПДР).

Пункт 2.5. Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

3.3 Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395 (далі - Інструкція №1395).

X. Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статетю 130 КУпАП

3. Направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

4. Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

6. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

3.4. Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок №1103).

[…] 3. Огляд проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) […].

6. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам хорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам […].

8. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду […].

3.5. Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735).

I. Загальні положення

[…] 6. Огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

7. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

8. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

ІV. Оцінка та висновки судді

4.1. За змістом статті 252 КУпАП орган (посадова особа) за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин в справі про адміністративне правопорушення, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

4.2. Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та надані письмові заперечення, суддя дійшла висновку про те, що невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення розцінюються критично, як обраний ним спосіб ухилення від відповідальності за скоєне та до уваги не беруться, оскільки викладені обставини об`єктивно спростовуються дослідженими та перевіреними у судовому засіданні доказами, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №025333 від 11.08.2022 року (а.с.1);

письмовими поясненнями ОСОБА_6 від 11.08.2022 року, за змістом яких у вказаний день, приблизно о 16 год. 10 хв., на блокпосту ними був зупинений вантажний автомобіль марки «Рено» білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , водій якого мав ознаки алкогольного сп`яніння (нестійка хода, незв`язна мова, різкий запах алкоголю), після чого був викликаний екіпаж поліції (а.с.3);

аналогічними письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 11.08.2022 року (а.с.4);

розпискою ОСОБА_7 , уповноваженого ОСОБА_1 , відібраною працівниками патрульної поліції на виконання вимог ч.7 ст.266 КУпАП, від 11.08.2023 року, якою він зобов`язався доставити транспортний засіб марки «Рено Преміум» державний номерний знак НОМЕР_1 до найближчої парковки та не передавати кермо водію ОСОБА_1 (а.с.5);

відеозаписами, які містяться на оптичному диску (а.с.7).

4.3. Пояснення свідка ОСОБА_2 суддя до уваги не приймає, оскільки вони не містять інформації щодо предмету доказування. Так, він пояснив, що бачив ОСОБА_1 без ознак сп`яніння приблизно в обідній час (13-14 год.). Подальші події йому відомі зі слів колеги на ім`я ОСОБА_3 та притягуваного. При цьому, ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що він вжив алкоголь в кабіні автомобілю приблизно за 1 годину до прибуття патрулю. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння о 16 год. 20 хв. Крім того, ОСОБА_1 ставиться у вину не керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а безпосередньо відмова на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

4.4. Надаючи оцінку доводам адвоката щодовідсутності належних та допустимих доказів на підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суддя виходить з такого.

Статтею 251 КУпАП дано визначення доказам. Чинний КУпАП не містить визначення поняття належності доказів, проте згідно з правовою доктриною належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. КУпАП не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Як вбачається з дослідженого відеозапису 01229@391010 (Диск 1) - час 16:41:10-16:41:20 під час з`ясування обставин справи, працівник патрульної поліції, після пояснень ОСОБА_1 про те, що він сам від себе відчуває запах алкоголю з порожнини рота, запитав його: «Ну навіщо Ви тоді сіли за руль?», на що останній відповів: «Ну їхати надо». Також, згідно вказаного відеозапису на питання поліцейського: «Навіщо ти за рулем бухаешь?», ОСОБА_1 пояснив: «Не дай Бог розведешся, сам поймешь цю ситуацію» (час 16:46:52-16:47:00). Далі, згідно з відеозаписом 01229@523410 (Диск 2), звертаючись до ОСОБА_1 , працівник патрульної поліції запитав його (мовою оригіналу): «Вам сказали, что машина никуда не уедет, Вы взяли и уехали», на що ОСОБА_1 відповів: «Я з`їхав…Я думав виїду за село, стану коло свалки, там мєста отак…» (час 17:54:40-17:55:25). Далі, згідно з вказаним відеозаписом, працівник патрульної поліції пояснює тверезому водію ОСОБА_7 , викликаному за вказівкою ОСОБА_1 : «Транспортное средство было без нарушения ПДД, а он сел и уехал…», на що ОСОБА_1 відповів: «Так я уїхав, ОСОБА_9 , я уїхав оттуда!... Ну як не їхати… ні, остаться…» (час 17:58:20-17:58:35).

Сумнівів щодо надання ОСОБА_1 працівникам патрульної поліції пояснень добровільно, без будь-якого тиску під час перегляду наданих відеозаписів не виникає.

Крім того, вказані відомості повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_5 , за змістом яких ОСОБА_1 під час опитування працівниками патрульної поліції свідків сів за кермо та поїхав. Що відбувалось далі, він не бачив.

Тож, суддя, окрім іншого, не приймає до уваги доводи адвоката про те, що свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що протокол про адміністративне правопорушення складався на блокпосту, де він ніс службу.

Також, доводи адвоката про те, що матеріали справи не містять прямих доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом спростовані наведеними вище письмовими доказами, а також показаннями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_5 .

Таким чином, незважаючи на те, що в даній справі про адміністративне правопорушення відсутні прямі докази на підтвердження зупинення ОСОБА_1 саме під час керування транспортним засобом, даний факт суддею встановлено на підставі сукупності належних і допустимих непрямих доказів, які з урахуванням обставин цієї справи та висунутих на свій захист версій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що не узгоджувалися із наявними доказами, дозволили встановити винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення відповідно до стандарту доказування «поза розумним сумнівом».

4.5. Також суддя вважає неспроможними доводи ОСОБА_1 про те, що він вжив алкоголь, перебуваючи в кабіні автомобілю, за 1 годину до приїзду працівників патрульної поліції, оскільки, як вбачається з наданого відеозапису 01229@391010 (Диск 1) - час 16:41:10-16:41:20, ОСОБА_1 пояснив, що вживав алкоголь на кануні, в день оформлення матеріалів алкоголь не вживав.

4.6. Доводи адвоката про те, що ОСОБА_1 не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння спростовуються дослідженими у судовому засіданні відеозаписами, а саме: 01229@391010 (Диск 1) - час 16:39:08-16:39:35 (запропоновано на місці зупинки транспортного засобу) та час 16:43:40-16:43:50 (запропоновано на місці та у медичному закладі, на що ОСОБА_1 відповів: «Тоже відмовляюся»).

4.7. Щодо відсутності в матеріалах справи письмового направлення ОСОБА_1 для проходження медичного огляду на стан сп`яніння, суддя виходить з положень ст.266 КУпАП, пунктом 6 Інструкції №1395, пунктом 8 Порядку №1103 та пунктом 8 Інструкції №1452/735, якими передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Отже, оформлення письмового направлення до медичного закладу згідно з формою, передбаченою додатком 1 до Інструкції №1452/735, діючим законодавством не передбачено.

Крім того, надаючи оцінку вказаним доводам, суддя вважає за необхідне звернути увагу на таке.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) надає «автономне» значення концепції «кримінальне обвинувачення», незалежне від категорій, що використовуються в національних правових системах держав - учасниць Конвенції («Адольф проти Австрії» (Adolf v. Austria), пункт 30).

Першочергова оцінка ЄСПЛ застосовності кримінального аспекту ст.6 Конвенції ґрунтується на критеріях, викладених у рішенні у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (Engel and Others v. the Netherlands) (пункти 82-83): 1) класифікація в національному законодавстві; 2) характер правопорушення та 3) суворість покарання, ризику якого піддається відповідна особа.

При цьому, в практиці ЄСПЛ перший критерій має відносну значимість та слугує тільки як відправна точка. Другий та третій критерії являються альтернативними та необов`язково застосовуються одночасно; для вирішення про застосовність ст.6 Конвенції достатньо, щоб розглядуване правопорушення за своїм характером вважалось «кримінальним» з точки зору Конвенції або щоб за вчинене правопорушення на особу покладалось покарання, яке за своїм характером та ступеню серйозності належало в цілому до «кримінальної» сфери («Озтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), пункт 54; «Лутц проти Німеччини» (Lutz v. Germany), пункт 55).

Аналізуючи вказані вище джерела права, враховуючи вид та розмір санкції, яка визначена національним законом за вчинення правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, порівнюючи її з санкцією кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, вважаю, що адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП з точки зору Конвенції можна вважати «кримінальним».

В основі встановлених кримінальним процесуальним законом правил допустимості доказів лежить концепція, відповідно до якої в центрі уваги суду повинні знаходитися права людини і виправданість втручання в них держави незалежно від того, яка саме посадова особа обмежує права.

Як неодноразово наголошувалося у постановах Касаційного кримінального суду, порушення порядку отримання доказів, яке призводить до їх недопустимості, визначається правилами допустимості доказів, передбаченими главою 4 § 1 КПК та іншими статтями КПК, в яких такі правила сформульовані. Також Суд визнавав, що не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

Сторона, яка стверджує про процесуальні порушення, має не лише довести наявність таких порушень, а й обґрунтувати, що ці порушення позначилися або могли позначитися на результаті судового розгляду, в тому числі на допустимості доказів, використаних у судовому розгляді.

Відтак, на думку судді, притягуваним та його адвокатом не зазначено, яким чином відсутність письмового направлення для проходження медичного огляду на стан сп`яніння перешкоджало забезпеченню та реалізації його прав і свобод, яким чином ці порушення позначилися або могли позначитися на результаті судового розгляду, в тому числі на допустимості доказів, використаних у судовому розгляді.

Приймаючи таке рішення, суддя звертає увагу на те, що на пропозицію працівників патрульної поліції пройти у встановленому законом порядку огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, пояснивши, що сам від себе відчуває запах алкоголю в порожнині рота (відеозапис 01229@391010 (Диск 1) - час 16:41:10-16:41:15).

4.8. На підставі дослідженого відеозапису 01229@241210 (Диск 2), суддя також відхиляє і довід адвоката про те, що ОСОБА_1 не роз`яснювалися його права, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України (час 17:24:50-17:25:20).

4.9. Також, суддя не приймає до уваги доводи адвоката про те, що згідно наданих відеозаписів розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувався без присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (у службовому автомобілі), оскільки розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП, належить до компетенції суду (статті 221, 222 КУпАП), працівники Національної поліції уповноважені лише на складання протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, які долучаються до нього.

4.10. Щоб не повертатися до цього питання, суддя звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення був зачитаний ОСОБА_1 вголос, та йому була надана можливість ознайомитися з його змістом (відеозапис 01229@241210 (Диск 2), час 17:25:20-17:34:48).

Крім того, ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді першої інстанції скористався своїм правом на правову допомогу, мав можливість представити свою версію подій та спростовувати надані докази в рамках змагального провадження.

4.11. Адвокат також заявляє іншу підставу недопустимості доказу, посилаючись на те, що надані відеозаписи не скріплені електронним цифровим підписом.

Верховний Суд вже розглядав вказане питання в контексті допустимості доказів у кримінальному провадженні. У постанові від 10.09.2020 року по справі 751/6069/19 Верховний Суд зазначав, що матеріальний носій - це лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки, коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

Долучений працівниками патрульними поліції до матеріалів провадження в якості доказу DVD-R диск з відеозаписом обставин події був виготовлений у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення у справі про адміністративне правопорушення та є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається в електронному вигляді, у вигляді файлів.

Крім того, притягуваний та його адвокат мали широкі можливості оспорювати достовірність записів. Проте адвокат оспорював саме законність їх використання. Достовірність записів адвокат сумніву не піддавав, клопотання про призначення експертних досліджень не заявляв.Також, учасники процесу не заперечували, що на відеозаписі зображений ОСОБА_1 .

Про наявність відеозапису також зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

4.12. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини вказує на те, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати мотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення.

Суддя вважає за можливе не давати оцінку іншим доводам адвоката, оскільки вони на висновки суду не впливають.

4.13. Таким чином, розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому ст.279 КУпАП, з`ясувавши в повному обсязі обставини, передбачені ст.280 КУпАП, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суддя дійшла висновку про те що, є підстави вважати про наявність вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

4.14. Беручи до уваги характер правопорушення, ступінь вини та особу правопорушника, а також, враховуючи мету адміністративного стягнення, передбачену ст.23 КУпАП, суддя доходить до висновку про те, що з метою виправлення й попередження нових правопорушень до ОСОБА_1 доцільне застосування адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами.

V. Судові витрати

5.1. На підставі ч.1 ст. 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі, передбаченому п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року (зі змінами), а саме в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 536 гривень 80 копійок.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 130, 247, 251, 252, 266, 276-280, 283, 285 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

2. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

3. Повний текст постанови буде виготовлений, а її копія вручена або вислана протягом трьох днів для відома притягуваному ОСОБА_1 , для виконання - до відділу з організації несення служби в місті Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя: