Номер провадження: 33/813/555/23
Номер справи місцевого суду: 521/6421/23
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І. А.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., за участю: секретаря судових засідань Тьосової Я.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 20.03.2023 року якою,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

встановив:

Оскарженою постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів, строком на 6 (шість) місяців, а також стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 536, 80 грн.

Згідно оскарженої постанови, о 09 год. 20 хв., 20.02.2023 року в м. Одесі, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Ford» д.н. НОМЕР_1 по вул. Маршала Малиновського, 91, на перехресті з вул. Сурікова, виконуючи поворот ліворуч, при виїзді на перехрещення проїзних частин виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з авто «Toyota» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по вул. Сурікова, чим порушив вимоги п. 10.5, 2.3 (б) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. В наслідок ДТП, транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Апелянт посилається на те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, зокрема не враховано його майновий стан, а також те, що він має на утриманні двох малолітніх дітей та дружину.

Апелянт зазначає, що позбавлення його керування транспортними засобами, строком на 6 місяців є безпідставним, оскільки він єдиний годувальник у сім`ї та утримує свою родину, завдяки транспортному засобу, на якому працює. Вказані обставини, на думку апелянта є підставою для призначення йому стягнення у виді штрафу, без позбавлення прав керування транспортними засобами.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; вивчивши матеріали адміністративної справи та долучені до справи докази; апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з вимогами ст. 268 КУпАП справа обов`язково розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Розгляд справи у відсутності цієї особи допустимий лише при наявності відомостей про своєчасне повідомлення особи про час та місце розгляду справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції судом встановлено, що апелянт не заперечує факту вчинення ним адміністративного правопорушення які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та схемі ДТП, тобто фактично підтверджує існування доказів, на підставі яких суддя районного суду дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП повністю доведена доказами, які містяться в матеріалах провадження, цей факт не заперечується апелянтом, а тому оскаржена постанова в цій частині є законною та обґрунтованою.

Разом з цим, проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд вважає, що при обранні виду і розміру адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , місцевий суд в повній мірі не врахував даних про особу правопорушника, що потягло за собою необґрунтоване призначення найбільш суворого стягнення, передбаченого санкцією ст.124 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП України та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

З оскарженої постанови судді убачається, що призначивши адміністративне стягнення ОСОБА_1 у виді 6 (шести) місяців позбавлення права керування транспортними засобами, суддя місцевого суду не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону і, при наявності альтернативних стягнень, передбачених ст. 124 КУпАП, не достатньо мотивував своє рішення та застосував стягнення, яке не відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Так, мотивуючи своє рішення про позбавлення спеціального права правопорушника, посилаючись на врахування характеру вчиненого правопорушення, особу порушника, суддя місцевого суду не врахував тієї обставини, що ОСОБА_1 має на утриманні двох малолітніх дітей та дружину на утриманні, а також те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять даних про те, що останній раніше притягувався до адміністративної та кримінальної відповідності за порушення правил дорожнього руху. Суддею суду першої інстанції також не враховано, що позбавлення правопорушника права керування транспортними засобами може позбавити ОСОБА_1 можливості забезпечувати проживання його родини та фактично позбавить права на працю, яке гарантовано Конституцією України.

За таких умов адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом в даній справі апеляційний суд вважає занадто суворим, а тому постанова підлягає зміні в частині виду адміністративного стягнення.

При цьому, апеляційний суд враховую усталену практику ЄСПЛ, в якій неодноразово зазначалось, що накладення стягнення з особи не повинно містити у собі тягар для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, задля не порушення її прав.

Застосовуючи адміністративне стягнення апеляційний суд враховує характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який забезпечує свою родину, працюючи безпосередньо на транспортному засобі, а тому вважає за можливе задовольнити апеляційну скаргу, змінити постанову суду першої інстанції в частині виду стягнення та призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, яке буде достатнім та справедливим, а також відповідатиме меті адміністративного стягнення.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 20.03.2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення змінити в частині застосування адміністративного стягнення.

Застосувати до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський