Єдиний унікальний номер справи 333/6729/22
Номер провадження 3/333/558/23
ПОСТАНОВА

іменем України

про закриття провадження

04 травня 2023 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя
у складіголовуючого - суддіСтоматова Е.Г.
розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення у відношенні, що надійшли з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Запорізькій області Національної поліції України щодо притягнення:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;
до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2022 року в провадження Комунарського районного суду м. Запоріжжя за підсудністю надійшов адміністративний матеріал щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 393859 від 01 грудня 2022 року встановлено, що 01 грудня 2022 року о 12 год 20 хв за адресою м. Запоріжжя, вул. Автозаводська, буд. 56, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом автомобілем «BMW 530D», державний номерний знак НОМЕР_1 , під час об`їзду автомобіля «ВАЗ 2109», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, не змінив швидкість, що призвело до зіткнення. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріалі збитки, травмованих немає, чим порушив пункти 12.3, 13.3 ПДР України.

В судовому засданні ОСОБА_2 свою вину не визнав, у зв`язку з чим просив призначити судову інженерно-транспортну експертизу.

Постановою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 15 лютого 2023 року призначено судову інженерно-транспортну експертизу.

Суд, оцінивши дані протоколу про адміністративне правопорушення, додані до нього документи, пояснення ОСОБА_2 , за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Пунктом 1.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі- ПДР), що кореспондується з п. 1.9 ПДР на учасників дорожнього руху покладений обов`язок знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення цих Правил вони несуть відповідальність згідно з законодавством.

Відповідно до п. 12.3 ПДР, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Відповідно до п. 13.3 ПДР, Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Таким чином, хоч ст. 124 КУпАП й не містить посилання на вчинення водієм саме ДТП, для притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення п. 12.3, 13.3 ПДР має бути наявним причинно-наслідковий зв`язок між його діями та нехтуванням безпеки дорожнього руху.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.11.2015 р. «-у випадку дорожньо-транспортної події за участю декількох водіїв для вирішення питання про наявність чи відсутність в їхніх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідними частинами статті 286 КК України, необхідно встановити причинний зв`язок між діяннями (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, дослідити характер та черговість порушень, які вчинив кожен із водіїв, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясувати ступінь участі кожного у спричиненні злочинного наслідку. При цьому виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Крім того, неналежне встановлення причинно-наслідкового зв`язку у випадку виникнення дорожньо-транспортної події за участю двох водіїв транспортних засобів прокурор вважає підставою для перегляду оскаржуваних рішень у зв`язку із невідповідністю судового рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норми права, викладеному в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2014 року, в якому визнав, що виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Це питання уже висвітлювалося Верховним Судом України при перегляді судових рішень. Зокрема, у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2014 року зазначено, що у випадку виникнення дорожньо-транспортної події за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їхніх діях складу злочину, передбаченого відповідними частинами статті 286 КК, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступені участі (внеску) кожного з них у спричиненні злочинного наслідку (справа № 5-18кс14).

У пункті 7 цієї постанови роз`яснено, що у випадках, коли передбачені статтею 286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. При цьому треба мати на увазі, що за певних умов виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом.»

Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначає, що суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП , може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та у сфері власності.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Отже, застосовуючи норми КК України за аналгією, під час розгляду адміністративного правопорушення предметом дослідження має бути питання наявності чи відсутності обов`язкового елементу об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, - причинного зв`язку між допущеними одним або обома учасниками дорожнього руху порушеннями правил безпеки дорожнього руху, якщо такі мали місце, та наслідками.

Відповідно до виписаних у статтях 254, 255 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення.

З наведеного слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

У протоколі про адміністративне правопорушення, вказано, 01 грудня 2022 року о 12 год 20 хв за адресою м. Запоріжжя, вул. Автозаводська, буд. 56, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом автомобілем «BMW 530D», державний номерний знак НОМЕР_1 , під час об`їзду автомобіля «ВАЗ 2109», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, не змінив швидкість, що призвело до зіткнення.

Разом з тим, для забезпечення об`єктивного розгляду справи, з метою достовірного встановлення прямого причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) осіб у вигляді порушень вимог Правил дорожнього руху і настанням події ДТП, у справі було призначено експертизу та експерту для вирішення було поставлено питання:

1.Як в даній дорожній ситуації з технічної точки зору мали діяти водії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , для забезпечення безпеки дорожнього руху?

2.Чи наявні в діях водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , невідповідності вимогам Правил дорожнього руху, чи знаходяться вони в причинному зв`язку з подією даної ДТП?

3.Чи мали водії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , технічну можливість уникнути ДТП, якщо так, то за допомогою яких заходів?

4.Чи можливо зробити висновок про швидкість транспортних засобів водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , виходячи із наявних пошкоджень автомобілів?

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/108-23/2877-ІТ від 04 квітня 2023 року, «……2. З урахуванням наданих на дослідження данних, у клопотанні про призначення експертизи адвоката Сухорукової Н.М. від 06.02.2023 року, вбачається, що у діях водія автомобіля «BMW 530D», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 невідповідність вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху не вбачається.

3. Водій автомобіля «BMW 530D», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 не мав технічної можливості уникнути дорожньо-транспортній пригоді (зіткнення з автомобілем «ВАЗ-2109» реєстраційний номер НОМЕР_2 ) шляхом зупинки керованого ним транспортного засобу до моменту зіткнення, оскільки навіть не встигав привести в дію гальмівну систему автомобіля, яким керував.»

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, в діях ОСОБА_2 відсутнє порушення п. 12.3, 13.3 ПДР, що інкримінується їй в протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно з положеннями ст.6 ч.1 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Спираючись на ці положення, а також на практику Європейського суду з прав людини, викладену у рішеннях від 09.06.2011 р. по справі «Лучанінова проти України», від 30.05.2013 р. по справі «Малофєєва проти Росії», від 20.09.2016 р. по справі «Карелін проти Росії», суддя приходить до переконання, що як і у кримінальному провадженні, так і у справі про адміністративне правопорушення, суддя, зберігаючи принцип неупередженості і безсторонності судового розгляду, не вправі самостійно, на шкоду особі змінювати формулювання правопорушення, викладене в протоколі про адміністративне правопорушення. Вказане формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За статтею 124 КУпАП відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

З огляду на зазначене, суддя вважає, що в даній справі є недоведеним належним чином факт порушення правил дорожнього руху, зокрема п. 12.3, 13.3 ПДР водієм ОСОБА_2 в дорожньо транспортній пригоді, яка сталася 01 грудня 2022 року.

Факт складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 у жодному разі не свідчить про винуватість останнього.

Відповідно до п. 1 ч. ст. 247 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суддя приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тому провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутність складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 7, 124, 245, 247, 251, 252, 266, 280 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_2 закрити на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя Е.Г. Стоматов