Номер провадження: 33/813/837/23
Номер справи місцевого суду: 519/1216/22
Головуючий у першій інстанції Лемець С. П.
Доповідач Толкаченко О. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Южного міського суду Одеської області від 23 лютого 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнутий судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції

Постановою суду першої інстанції встановлено, що 12 листопада 2022 року о 00 годині 30 хвилин на 45 км траси Т1606 в м. Южне Одеської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Passat, державний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Аlcotest Drager 6810» під відеозапис нагрудної камери 000142. Результат огляду виявився позитивним та склав 1,59 ‰ проміле.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити йому строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову та закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження зазначив, що на момент прийняття оскарженої постанови 23 лютого 2023 року він перебував за кордоном.

Копію постанови він не отримував, а про її існування дізнався 28 лютого 2023 року з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що:

1)справа була розглянута без участі особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності, про дату, час та місце судового засідання ОСОБА_1 належним чином повідомлений не був;

2)висновки суду про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження;

3)в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б доводили вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП;

4)суд першої інстанції розгляну справу однобічно, не надавши уваги поясненням ОСОБА_1 про те, що транспортним засобом він не керував.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Драгун А.С. в судове засідання апеляційного суду не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Захисник Драгун А.С. надіслала клопотання, в якому просила розглянути апеляційну скаргу без її участі та без участі ОСОБА_1 .

За результатами апеляційного розгляду просила задовольнити апеляційну скаргу, скасувати оскаржену постанову та закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За таких обставин апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі ОСОБА_1 та його захисника Драгун А.С.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Щодо питання про поновлення строку на апеляційне оскарження

Порядок звернення до суду за судовим захистом у справах про адміністративні правопорушення врегульований чинним Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Так, згідно з вимогами ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Аналогічні положення висвітлені і у ч.2 ст.294 КУпАП відповідно до якої постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до норм діючого законодавства, строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

З мотивувальної частини оскаржуваної постанови убачається, що ОСОБА_1 не був присутнім в суді першої інстанції під час розгляду його справи.

В матеріалах справи міститься копія супровідного листа, відповідно до якого копія постанови надсилалась на адресу ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку, як то передбачено положеннями ч.1 ст.285 КУпАП (а.с.36).

Проте в матеріалах справи відсутнє повідомлення про вручення поштового відправлення, на підставі якого було можливо б встановити коли саме копія постанови була отримана адресатом ОСОБА_1 та чи отримував він її взагалі.

Вказані обставини не спростовують доводи ОСОБА_1 про те, що про існування оскарженої постанови він дізнався лише 28 лютого 2023 року з Єдиного державного реєстру судових рішень.

За таких обставин, з метою забезпечення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на доступ до суду, яке випливає з п.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, і є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови Южного міського суду Одеської області від 23 лютого 2023 року був пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Згідно з вимогами ч.7 ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив про те, що суд першої інстанції порушив його процесуальні права розглянувши справу без його участі.

Апеляційний суд вважає вказані доводи необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В провадження судді Южного міського суду Одеської області Лемця С.П. справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 була розподілена 11 січня 2023 року (а.с.31).

Перше судове засідання по справі було призначено на 15 годину 26 січня 2023 року про що ОСОБА_1 повідомлявся належним чином шляхом направленням на номер його мобільного телефону смс-повідомлення про виклик до суду.

Проте ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився і розгляд справи було відкладено на 11 годину 23 лютого 2023 року, про що останнього також було повідомлено належним чином через смс-повідомлення.

В друге судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився.

При цьому ОСОБА_1 жодного разу не звертався до суду з клопотаннями про перенесення судових засідань, посилаючись на те, що перебуває за межами України.

Враховуючи вимоги ч.1 ст.277 КУпАП, відповідно до якої справи про адміністративні правопорушення мають скорочений термін розгляду, який становить лише 15 днів, суд першої інстанції 23 лютого 2023 року розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , який про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

За таких обставин апеляційний суд констатує, що суд першої інстанції мав всі передбачені КУпАП підстави розглянути справу без участі ОСОБА_1 , який двічі не з`явившись в судові засідання за власної волі позбавив себе можливості реалізувати свої процесуальні права, передбачені ст.268 КУпАП та надати пояснення щодо фактичних обставин справи.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду..., а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до п.2.9а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водночас, порушення вказаного пункту Правил передбачає встановлену Кодексом України про адміністративні правопорушення відповідальність за ч.1 ст.130 цього Кодексу.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст.266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи дану справу про адміністративне правопорушення додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП і на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

З метою забезпечення виконання завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення, передбачених положеннями ст.245 КУпАП, в частині повного і об`єктивного з`ясування обставин даної справи, а також з метою перевірки доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 апеляційним судом були повторно досліджені докази, які містяться в матеріалах справи.

Так, винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №129809, складеним за фактом порушення водієм ОСОБА_1 п.2.9а) Правил дорожнього руху України, а саме тими обставинами, що останній, 12 листопада 2022 року о 00 годині 30 хвилин на 45 км траси Т1606 в м.Южне Одеської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Passat, державний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Аlcotest Drager 6810» під відеозапис нагрудної камери 000142. Результат огляду виявився позитивним та склав 1,59 ‰ проміле.

Вказаний протокол був власноруч підписаний ОСОБА_1 . При цьому в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 не зазначав про те, що він не погоджується зі змістом протоколу (а.с.1).

Проте в своїй письмових пояснення ОСОБА_1 вказав про те, що транспортним засобом він не керував (а.с.4).

З метою перевірки вказаних доводів та прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, апеляційним судом був досліджений відеозапис з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції, який приймав участь в оформленні розглядаємого правопорушення.

На вказаному відеозаписі зафіксований факт проходження водієм ОСОБА_1 процедури огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру «Аlcotest Drager 6810», результат якого виявився позитивним та склав 1,59 ‰ проміле.

При цьому перед початком проходження огляду поліцейський поставив ОСОБА_1 запитання чи вживав той алкогольні напої та чи керував він транспортним засобом.

По суті постановлених питань ОСОБА_1 надав відповідь про те, що вживав алкогольні напої, а саме три пляшки пива ємкістю по 0.5 літрів та повідомив, що керував автомобілем.

За таких обставин апеляційний суд вважає доведеним той факт, шо ОСОБА_1 керував автомобілем в день та час розглядаємих подій.

Відповідно до роздруківки алкотестеру «Drager», доданої до протоколу про адміністративне правопорушення, огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу «Drager» Alcotest 6810» результат якого виявився позитивним та склав 1,59 ‰ (а.с.3).

Крім того винуватість ОСОБА_1 підтверджується письмовими поясненнями поліцейських СРПП ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Фадєєва А.О., ОСОБА_2 та рапортами поліцейських СРПП ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Подуст С. та ОСОБА_3 .

Зі змісту пояснень та рапортів зазначених поліцейських убачається, що 12 листопада 2022 року вони перебували на чергуванні на блокпосту БА 012, який розташований на 45 км траси Т-1606 м. Южне Одеської області. Близько 00 години 30 хвилин на блокпосту був зупинений транспортний засіб Volkswagen Passat, державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 з метою перевірки його документів під час комендантської години.

Під час спілкування та перевірки документів у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення координації рухів, тремтіння пальців рук.

ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що він надав свою згоду.

Огляд проводився із застосуванням приладу «Аlcotest Drager 6810» під відеозапис нагрудної камери 000142. Результат огляду виявився позитивним та склав 1,59 ‰ проміле.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Апеляційний суд визнає докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 12 листопада 2022 року та інкримінуються ОСОБА_1 .

Вищевказані докази у своїй сукупності, поза розумним сумнівом доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем є голослівними і є виключно його позицією захисту з метою уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Виникає логічне питання, якщо ОСОБА_1 не керував автомобілем, то яким чином він опинився на блокпосту в нічний час в період дії комендантської години?

Одним з основоположних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення є принцип диспозитивності, відповідно до якого учасники адміністративно-юрисдикційного провадження за власним розсудом можуть розпоряджатися своїми правами: звертатися чи не звертатися зі скаргами в органи адміністративної юстиції, знайомитися чи не знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, користатися послугами перекладача, оскаржити постанови по справах про адміністративні правопорушення.

Проте, ОСОБА_1 не з`явившись в судове засідання апеляційного суду, не скористався своїм правом надати суду апеляційної інстанції нові докази на підтвердження доводів апеляційної скарги про неналежність та недопустимість доказів на підставі яких суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст.33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова судді районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Відповідно до п.1) ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Южного міського суду Одеської області від 23 лютого 2023 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.О. Толкаченко