П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/471/23

03 травня 2023 року м.Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Грещук Р.П., з участю: захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката - Грабовецького О.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , одруженої, на утриманні немає нікого, продавця магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », місцезнаходження: АДРЕСА_1 , несудимої, українки, громадянки України,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1551 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

01.03.2023 року на розгляд Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 щодо вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1551 КУпАП.

З протоколу №309 від 13.02.2023 року вбачається, що проведеною фактичною перевіркою магазину «Крамниця», по вул.Марка Черемшини, 1е, м.Надвірна, що належить ТОВ «Смарагд Прикарпаття», код 30417665, було встановлено порушення продавцем ОСОБА_1 порядку проведення розрахунків, а саме: проведення розрахункової операції на повну суму покупки без застосування РРО, невидача розрахункового документа встановленого зразка, проведення розрахункової операції через РРО для підакцизних товарів без використання режиму попереднього програмування коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, видача розрахункового документа не встановленої форми та змісту на повну суму проведення операції, чим порушено п.п.1, 2, 11 ст.3 ЗУ «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 року із змінами та доповненнями, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.1551 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, однак її захисник, адвокат Грабовецький О.Б. в судовому засіданні 07.04.2023 року зазначив, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного правопорушення не визнає.

Разом з тим, захисник просив відкласти вказане засідання з метою забезпечення йому можливості ознайомитись із матеріалами справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 і відповідно належного захисту останньої як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В подальшому, адвокат Грабовецький О.Б. в судове засідання не прибув, натомість надіслав на електронну адресу суду письмові пояснення, в яких просив закрити провадження у вказаній справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, з підстав, наведених у них (поясненнях).

Вислухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вивчивши письмові пояснення захисника, суддя приходить до наступного висновку.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст.245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.1551 КУпАП, відповідальність настає за порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, і тягне за собою накладення штрафу на осіб, які здійснюють розрахункові операції, від двох до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається із протоколу №309 від 13.02.2023 року, його складено головним державним інспектором ГУ ДПС в Івано-Франківській області Левицьким Н.Г. відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що проведеною фактичною перевіркою магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_1 , де остання працює продавцем, нею було допущено порушення порядку проведення розрахунків, чим порушено п.п.1, 2, 11 ст.3 ЗУ «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 року із змінами та доповненнями.

Разом з тим, суддя констатує наступне:

До протоколу відносно ОСОБА_1 посадова особа ГУ ДПС в Івано-Франківській області додає акт фактичної перевірки, що не являється доказом в розумінні закону, оскільки протокол складений без (за відсутності) особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , копія якого не вручена останній, яку не ознайомлено з правами та обов`язками як цього вимагає КУпАП, натомість долучено пояснення від 07.02.2023 року щодо події яка на даний час, як перевірено суддею, оскаржується до Івано-Франківського окружного адміністративного суду, при цьому сам протокол складено 13.02.2023 року.

Згідно із ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року, зазначив, що Український уряд визнав кримінально-правовий характер КУпАП. В даному випадку слід врахувати практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд. Більш того, ЄСПЛ зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, протокол відносно ОСОБА_1 складено з порушенням ст.256 КУпАП та п.6 розділу 2 Інструкції з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України 02.07.2016 року за №566, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено які саме протиправні дії чи бездіяльність вчинила особа, відносно якої складено протокол, натомість зазначені лише наслідки вчиненого правопорушення та норми Податкового кодексу України, які були порушені.

Таким чином, складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам Закону, оскільки в ньому не відображено суть адміністративного правопорушення, не зазначено об`єктивної сторони правопорушення, не зазначено, які конкретні порушення допустила ОСОБА_1 , не зазначені конкретні дії чи бездіяльність, які б мали місце, і полягали у порушенні чи нездійсненні нею передбачених законодавством правил.

Відповідно до ст.254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог глави 19 КУпАП протокол складається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Присутність особи при складанні протоколу є обов`язковою. КУпАП не передбачає можливість складання протоколу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол підписується особою, яка його склала і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписаний також і цими особами.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право надати пояснення та викласти свої зауваження щодо змісту протоколу, або викласти мотиви свого відмовлення від підписання, які додаються до протоколу.

Пунктом 2.5 ч.2 Порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, затверджених наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 16.02.2016 р. №3/02-15, зазначено, що особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, має бути ознайомлена з її правами і обов`язками, передбаченими статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення та статтею 63 Конституції України, про що зазначається у протоколі.

Проте, всупереч вищенаведеним нормам, у протоколі про адміністративне правопорушення, надісланому для розгляду до суду, відсутній підпис правопорушника, про те, що вона з ним ознайомлена та не має відомостей про роз`яснення їй прав і обов`язків, відсутня відмітка в протоколі про те, що правопорушник відмовилася від підпису протоколу та надання пояснень чи зауважень до протоколу. Крім цього відсутні докази про отримання правопорушником копії протоколу.

Частиною 2 ст.19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Також ч.5 ст.242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зокрема, Верховний суд у складі колегії суддів касаційного адміністративного суду у постанові від 17.12.2018 року по справі № 812/1384/16 висловив правову позицію з проводу того, що акт перевірки не є доказом порушення законодавства у сфері торгівлі алкогольними напоями.

Аналогічної позиції притримується ВС у постанові від 16.05.2018 р. по справі №826/15718/14 де зазначено, що ані акт перевірки, ані дії посадових осіб із включення до такого акту певних висновків не породжують правових наслідків для платника податків, тобто не змінюють стану його суб`єктивних прав та не створюють жодних додаткових обов`язків для платника податків, тобто не порушують права платника податків. Висновки ж посадових осіб, зазначені в акті перевірки, є лише думкою цих осіб щодо поведінки платника податків.

Статтею 72 КАС України закріплено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків, які фактично взагалі відсутні, що свідчить про неправомірність дій податкового органу по відношенню до ОСОБА_1 .

Крім того, відповідно до роз`яснення Міністерства праці та соціальної політики України, наданого листом від 22.06.2007 року №199/13/116-07, робочий час - це час, протягом якого працівник повинен виконувати обов`язки за трудовим договором. Режим роботи, тривалість робочого часу і часу відпочинку встановлюються роботодавцем самостійно у правилах внутрішнього трудового розпорядку або у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, встановлених чинним законодавством, Генеральною та Галузевою угодами.

Відповідно до ст.52 Кодексу законів про працю України, для працівників установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями. Частиною першою ст.50 КЗпП визначено, що нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень. Водночас, у КЗпП передбачено можливість затвердження на підприємствах, установах та організаціях іншого режиму роботи (наприклад, дво - чи триденні робочі тижні).

Частиною 2 ст.50 КЗпП визначено, що підприємства і організації при укладанні колективного договору можуть встановлювати меншу норму тривалості робочого часу, ніж передбачено у частині першій вказаної статті.

Відповідно до ст.57 КЗпП час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності з законодавством.

Згідно з п.21.1 ст.21 ПК України посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з ПК та іншими законами України, іншими нормативними актами, забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій та не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Однак, як з`ясовано в ході розгляду даної справи та вбачається із письмових матеріалів, щодо подій, які мали місце 07.02.2023 року в приміщенні магазину «Крамниця», за адресою м.Надвірна, вул.Марка Черемшини, 1Е, то дійсно 07.02.2023 року після закриття магазину в приміщення зайшли особи, які мали намір здійснити покупку, проте продавець їм повідомила, що магазин зачинений, оскільки немає світла та не буде змоги видати розрахунковий документ, що підтверджується копією наказу №2 від 05.01.2023 року про встановлення скороченого робочого дня, копією звіту від 07.02.2023 року про те, що станом на 19 год. 00 хв. каса була зачинена та обнулена, а також загально доступною інформацією із сайту «Фіртка» щодо відображення графіків відключення світла в м.Надвірна, черга 3.3 (вул. Черемшини, 1е), де зазначено, що світло буде відсутнє з 15.00 до 18.00 год. - 07.02.2023 року.

Згідно з ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема у пункті 74 Рішення у справі «Лелас проти Хорватії» і пункті 70 Рішення у справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування» та пояснив його практичне значення, зокрема, зазначивши, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу. Принцип «належного урядування» передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події, порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Недоведена подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (постанова ВС/КАС від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

В узагальненні судової практики застосування судами України законодавства про відповідальність за адміністративні правопорушення, що посягають на здійснення народного волевиявлення та встановлений порядок його забезпечення (статті 212-7 -212-21 Кодексу України про адміністративні правопорушення), та злочини проти виборчих прав і свобод (статті 157 - 160 Кримінального кодексу України), підготовленому Верховним Судом, стверджується, що правильною слід вважати судову практику, коли у разі неналежно оформленого протоколу про адміністративне правопорушення та порушення положень статей 254, 256, 268 КУпАП, зокрема відсутності даних на підтвердження наявності складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст.247, ст.284 КУпАП), провадження у справі підлягає закриттю із звільненням особи від адміністративної відповідальності.

Також, як з`ясовано в ході розгляду вказаної справи про адміністративне правопорушення, на даний час в провадженні Івано-Франківського окружного адміністративного суду перебуває справа №300/1419/23 за позовом ТОВ «Корпорація «Смарагд Прикарпаття» до ГУ ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №00/1138/0901 від 06.03.2023 року та №001037/0706 від 28.02.2023 року.

Як вбачається із долученої копії позовної заяви, суть спору полягає в тому, що в період з 07.02.2023 року по 13.02.2023 року у ТОВ Корпорація «Смарагд Прикарпаття» по місцю здійснення господарської діяльності Магазин «Крамниця», що знаходиться за адресою вул.Марка Черемшини, 1Е, м.Надвірна, Івано-Франківська область, було проведено документальну під виглядом фактичної перевірки, проведення якої було розпочато всупереч вимогам чинного законодавства та графіку роботи магазину 07.02.2023 року о 19.00 годин, а вже 13.02.2023 року складено акт фактичної перевірки, за наслідками проведення якої встановлено порушення у вигляді здійснення торгівлі алкогольними напоями без марок акцизного податку, при цьому далі по тексту зазначається, що марки акцизного податку були наявні, однак мало місце дублювання серії та номеру марки у фіскальних чеках, яку Товариством було реалізовано в період з 08.11.2021 року по 13.08.2022 року, при цьому жодної перевірки фіскальних документів проведено не було, а також не видача розрахункового документа, після того як було здано 2 - звіт, каса, магазин були закриті та не було світла, сторона позивача вважає, що висновки викладені в акті фактичної перевірки є помилковими та не відповідають дійсності.

Згідно з пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки закріплено в статті 80 ПКУ.

Відповідно до пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПКУ фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального;

Тобто, обов`язковими обставинами (передумовами) для проведення фактичної перевірки згідно з підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України є отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

При цьому, повинні існувати конкретні фактичні обставини та передумови, які дозволяють податковому органу керуватись вказаною правовою нормою при призначенні (проведенні) такої перевірки, а підстави проведення перевірки, зазначені в документах на перевірку, повинні бути очевидними і зрозумілими не лише для контролюючого органу, але й для платника податків, що безпосередньо пов`язано з реалізацією останнім права на захист своїх інтересів.

Згідно вимог п.12 ст.3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), тобто в даному випадку посадові особи ДПС під час проведення власне фактичної перевірки, мають право вимагати надання документів на товар, який знаходиться у суб`єкта господарювання на момент початку проведення перевірки.

Вказана вимога Закону України фактично дублюється і в Податковому кодексі України та знаходить своє відображення в пп.2 ч.81.1 ст.81 ПК України, де чітко визначено, що копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу, тобто прибувши на перевірку посадові особи податкового органу зобов`язані надати наказ в якому буде чітко відображено період діяльності який буде перевірятися, чого фактично в даному випадку зроблено не було.

Також ч.1 п.20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах чітко визначено, що обов`язок здійснювати маркування алкогольних напоїв вітчизняного виробництва покладено на виробника такої продукції, а не на покупця продукції.

За змістом п.21 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого, для прикріплення марок використовується клей (дисперсійний, дескрин тощо), який не дає змоги зняти їх з виробів без пошкодження і змивається у разі потреби в митті пляшок для повторного їх використання; п.28 зазначеного вище Положення передбачено, що, відповідальність за порушення порядку маркування, продажу алкогольних напоїв і тютюнових виробів, несплату чи несвоєчасну сплату податку несуть виробники (замовники), імпортери, продавці таких товарів та їх посадові особи згідно із законом, а тому питання про причини подвоювання серії та номеру марки акцизного податку слід ставити виробнику вказаної продукції, найменування якого мається на етикетці власне алкогольного виробу.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, службові особи ГУ ДПС в Івано-Франківській області стверджують про те, що ТОВ здійснювало торгівлю алкогольними напоями без марок акцизного податку, хоча в подальшому зазначають, що марки акцизного податку були наявні однак мало місце дублювання серії та номеру марки у фіскальних чеках, реалізація якої нібито була здійснена в період з 08.11.2021 року по 13.08.2022 року, при цьому жодного експертного дослідження марок акцизного податку проведено не було так само як і не було вилучення підробленої алкогольної продукції без марок акцизного податку та/або алкогольної продукції з марками акцизного податку, які містили дублювання серії та номеру.

Згідно із положеннями Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.98 року №53/5, вказана інструкція не містить норм, якими б визначався порядок відбору зразків для експертного дослідження.

При цьому порядок відбору зразків наведений в ДСТУ 4165:2003 «Горілки і горілки особливі. Правила приймання і методи випробування», зокрема пунктом 4.2. ДСТУ 4165:2003 закріплено, що для проведення перевірки відповідності пакування і маркування вимогам нормативних документів відбирають пакувальні одиниці продукції методом випадкового відбирання згідно із наведеною в ДСТУ таблицею, а тому твердження ГУ ДПС в Івано-Франківській області, що усі марки акцизного податку містили дублювання серії та номеру у фіскальних чеках, які у Товариства не вилучались, фотофіксація чи інша фіксація наведеного факту не здійснювалась є передчасними та необгрунтованими.

За наведених обставин, оскільки суд надає перевагу доказам, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суддя вважає встановлені та наведені вище обставини є логічними і правдивими та визнає їх належними доказами в справі, оскільки вони не спростовані в судовому засіданні.

Даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя вважає, що достовірні, належні та достатні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1551 КУпАП, у справі - відсутні.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином суддя констатує, що у відповідності до Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч.3 ст.62).

За змістом вище зазначених вимог закону висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю відповідно до вимог ст.ст.252, 280 КУпАП.

Постанова суду, згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведених обставин та виходячи з положень статті 62 Конституції України про тлумачення усіх сумнівів щодо доведеності вини особи на її користь, суддя приходить до висновку, що у матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1551 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у даному випадку в її діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1551 КУпАП.

Оскільки адміністративне стягнення на ОСОБА_1 не накладається, то судовий збір по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до приписів ст.401 КУпАП - не стягується.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.7, 9, 401, 1551, 221, 245, 247, 251, 252, 256, 280, 283, 284, 285, 287 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1551 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в її діях складу даного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга на постанову подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Грещук Р.П.