Справа №336/888/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Вайнраух Л.А. розглянула справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Запоріжжя, адреса реєстрації за місцем проживання: АДРЕСА_1 , місце роботи (відповідно до протоколу): голова ради директорів АТ «Мотор Січ», про притягнення до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення №4/32-00-07-03-09/14307794, складеного 12.01.2023 заступником начальника відділу планових перевірок підприємств інших галузей економіки управління податкового аудиту Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків ОСОБА_2 , за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки ПрАТ «Мотор Січ» (код за , адреса: м.Запоріжжя, пр. Моторобудівників, буд.15), встановлено, що голова ради директорів ОСОБА_1 вчинив порушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку, а саме: завищено податковий кредит в період з 01.06.2022 по 31.08.2022 на загальну суму ПДВ 1 683 017 гривень, що призвело до завищення суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню (р.20.2.1. податкових декларацій з ПДВ) на суму 1 339 585 гривень, до завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 декларації) на суму 343 432 гривень та відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки по деклараціях з податку на додану вартість за червень, липень, серпень 2022 року в сумі 250 796 578 гривень. Було порушено п. 44.1 ст.44, п.192.1, п.192.3 ст.192, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.187.8 ст.187, п.200.4 ст.200, п.201.12 ст.201, п.200.12, пп.в п.200.14 ст.200, п. 82 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України, ч.1 ст.163-1 КУпАП. Детально суть порушення викладено у копії акту від 19.12.2022 № 585/32-00-07-03/14307794, що додається.

Дата та час вчинення порушення за змістом протоколу період з 01.06.2022 по 31.08.2022, порушення на думку особи, яка склала протокол, є триваючим. Як вказано у протоколі, ОСОБА_1 від підпису відмовився. Дані про свідків та їх підписи відсутні, пояснення особою, відносно якої складено протокол, не надавались. Другий примірник надіслано листом від 13.01.2023.

ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 12.05.2023 на 09-15 годину не з`явився, причин неявки не повідомив, із врахуванням кваліфікації адміністративного правопорушення та положень ст.268 КУпАП, явка особи не є обов`язковою.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, в діях ОСОБА_1 , у зв`язку із таким.

Постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17.02.2023 у даній справі повернуто її матеріали справи Східному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків Державної податкової служби України для доопрацювання. Відповідно до супровідного листа, яким повторно справу скеровано до суду для розгляду, в.о. начальника Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків Державної податкової служби України О.Ошеров зазначив про те, що вчинені ОСОБА_1 порушення є триваючими, оскільки відповідно до вимог п.50.1 ст.50 Податкового кодексу України платник зобов`язаний виправити допущені порушення шляхом подання уточнюючих розрахунків. Крім того, допущені в червні, липні та серпні 2022 року порушення податкового законодавства повторюються та мають періодичний характер. Разом з цим, наголошується, що у протоколі зазначено стислу суть порушення, а у якості додатку додано заперечення АТ «Мотор Січ» від 19.12.2022 до акта перевірки. Згідно з посадовою інструкцією Голова ради директорів несе відповідальність за достовірність і своєчасність подання податкової звітності. Разом з цим, додаткових доказів до протоколу не надано, з урахуванням матеріалів справи, надісланих первісно. Справа повернута до суду 21.04.2023.

Статтею 256 КУпАП врегульовано, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. Разом з цим, пояснення до акта перевірки не є поясненнями по суті складеного протоколу та не доводять ознайомлення особи із його змістом, належне направлення та вручення.

Крім того, при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Так, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений за ознаками вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.163-1 КУпАП, з підстав порушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку.

Ч.1 ст.163-1 КУпАП передбачає декілька окремих складів адміністративного правопорушення, а саме: відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

При цьому, як вже зазначав суд при первісному розгляді справи, фактичні дані стосовно правопорушення, склад та подія його вчинення мають бути викладені в суворій відповідності до диспозиції статті, натомість, неприпустимим є запис про те, що детально зміст правопорушення викладений у копії акту перевірки.

Саме у протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначено, які саме дії або бездіяльність вчинені певною особою, в чому полягає їх протиправність, тобто, обов`язковим є всебічне та повне відображення суті адміністративного правопорушення, проте, в даному випадку, при складанні протоколу не зазначено його об`єктивної та суб`єктивної сторони, які б відповідали диспозиції ч.1 ст.163-1 КУпАП.

За змістом ч.1 ст.9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, посадовою особою, яка складає протокол, має бути визначено форму вини, активну чи бездіяльну поведінку особи, яка свідчить про наявність саме в її діях складу певного адміністративного правопорушення.

В даному випадку, у протоколі міститься формальне посиланням на норми Податкового кодексу України та наведено наслідки порушення таких норм - завищення суми ПДВ, завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту й, поряд з цим, відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за результатами перевірки за вказані періоди.

Натомість, обставини вчинення правопорушення, наявність або відсутність втрат бюджету, завдання матеріальної шкоди не знайшли свого відображення у протоколі, що надійшов на розгляд суду.

Окремо суд наголошує, що з акту про результати документальної позапланової невиїзної перевірки видно, що відповідальними за фінансово-господарську діяльність суб`єкта господарювання є керівник (голова ради директорів) ОСОБА_1 та головний бухгалтер ОСОБА_3 , а тому, не зрозуміло, хто із зазначених осіб та в якій мірі відповідальний за допущені порушення (в разі підтвердження його складу та події). Протокол про адміністративне правопорушення є предметом розгляду іншого провадження (Справа №336/887/23). Посадової інструкції голови ради директорів до протоколу не додано.

Суд вважає за необхідне роз`яснити, що копія акту перевірки є лише доказом на підтвердження обставин вчинення правопорушення та його сутності.

Крім того, порушення вказаними діями особи ч.1 ст.163-1 КУпАП вочевидь неможливе з боку будь-якої особи, оскільки диспозиція вказаної норми власне й містить зміст порушення, вчинення якого, за умови наявності його складу і події у діях/бездіяльності особи (керівника або посадової особи підприємства, установи, організації), а також в разі дотримання строків притягнення до адміністративної відповідальності, має наслідком застосування визначеного санкцією частини статті стягнення. Таким чином, запис у графі щодо суті порушення про те, що посадовою особою підприємства порушено вимоги ч.1 ст. 163-1 КУпАП, позбавлений сенсу.

Судом встановлено, що в порушення ч.1 ст.256 КУпАП в протоколі невірно визначено й час вчинення адміністративних правопорушень, а саме, особа, яка його склала, вважає, що вказані правопорушення є триваючими, датою вчинення є період часу з з 01.06.2022 по 31.08.2022, що не відповідає фактичним обставинам справи та сутності правопорушення, за умови наявності його складу. У супровідному листі про повернення справи до суду посадова особа наголошує, що допущені в червні, липні та серпні 2022 року порушення податкового законодавства повторюються та мають періодичний характер, розрізняє подання первісних декларацій та уточнюючих розрахунків.

Виходячи з того, що податкові декларації за змістом п.49.1. ст.49 Податкового кодексу подаються за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків, дата порушення має бути чітко визначена й окремо по кожному звітному періоду, тобто, із врахуванням змісту протоколу, - за червень, липень та серпень 2022 року. Уточнення декларації з податку на додану вартість не свідчить про тривалість правопорушення.

За приписами п.49.2., 49.4 ст.49 Податкового кодексу, платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності. Платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації контролюючому органу в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги". Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі контролюючому органу всіма платниками цього податку з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".

Слід наголосити, що відповідно до п.49.8. ст.49 ПК України прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають. Тобто, якщо уповноважена посадова особа контролюючого органу прийняла відповідну декларацію, строки подання якої передбачені в даному випадку п. 49.18.1. зазначеної норми ПК України, саме до цих строків подання й має прив`язку дата вчинення правопорушення й, відповідно, що вказані порушення не мають триваючого характеру, оскільки не пов`язані із тривалим чи безперервним невиконанням обов`язків платником податків (суб`єктом оподаткування).

Триваючим адміністративним правопорушенням, при цьому, є саме порушення, пов`язані з довготривалим, безперервним невиконанням обов`язків, передбачених певною правовою нормою. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила які-небудь встановлені дії або бездіяльність, і далі перебуває в стані продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан триває протягом значного часу, і весь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Таким чином, триваючі правопорушення припиняються, якщо факт цих правопорушень виявлено компетентним органом при проведенні перевірок. Періодичність некоректного подання податкової звітності також не свідчить про тривалий характер правопорушення.

Суд наголошує, що наявними у справі доказами не підтверджено, що ОСОБА_1 на момент вчинення кожного з трьох правопорушень, на час складання протоколу й на момент проведення перевірки, складання акту, займав керівну посаду, та відповідно до наявних в нього посадових обов`язків є відповідальним на подання податкової звітності. Дата звільнення, вказана у копії акту (06.12.2022) не підтверджена належним чином.

У справі наявний лише наказ у копії, викладений російською мовою, датований 02.04.2015, відповідно до якого доведено до відома невизначеного у наказі кола осіб, що відповідно до рішення ради директорів від 26.03.2015 головою ради обраний директор з виробництва ОСОБА_1 . Належним чином засвідченого наказу, посадової інструкції, статута юридичної особи у справі не міститься. Цього недоліку під час доопрацювання протоколу не усунуто.

Враховуючи наявні докази, відсутні й дані щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про дату та час складання протоколу й належне надіслання копії протоколу.

Проте, п.12,13 Інструкції з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом МФУ №566 від 02.07.2016, зареєстрованим в МЮУ 27.07.2016 за №1046/29176 у разі неможливості складання Протоколу за місцем вчинення адміністративного правопорушення Протокол складається в податковому органі. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, запрошується до податкового органу для складання та підписання Протоколу. У запрошенні зазначаються дата, час та місце складання Протоколу. Запрошення вважається належним чином врученим, якщо воно надіслано за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручено особисто такій особі. У разі неявки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у визначений у запрошенні час складається акт довільної форми, який засвідчує факт такої неявки. Акт підписується не менш як трьома посадовими особами контролюючого органу та реєструється у журналі реєстрації актів, що засвідчують факт неявки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (додаток 2).

Так, матеріалами справи не підтверджено ані надіслання запрошення, ані складання вказаного вище акту, що засвідчує неявку особи, ані належне надіслання копії протоколу.

У додатках до протоколу міститься запрошення на ім`я ОСОБА_1 й ОСОБА_3 одночасно, повідомлення на ім`я ОСОБА_3 (а не ОСОБА_1 ) про складання протоколу, проте, їх формування не засвідчує належного порядку надіслання та вручення. Опису вкладення до поштового відправлення та підтвердження відправки засобами поштового листування у матеріалах справи немає.

Крім того, п.61.1 статті 61 Податкового кодексу України встановлено, що податковим контролем є система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Способом здійснення податкового контролю є, зокрема, здійснення перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (пп. 62.1.3 п. 62.1. ст. 62 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За нормою з п.86.1. ст.86 ПКУ результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт, якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати (абзац другий п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України).

Разом з цим, у разі незгоди платника податків з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці), платник податків згідно з п. 86.7. ст. 86 Податкового кодексу України має право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення. За результатами перевірки у випадках, встановлених п.58.1. ст.58 Податкового кодексу України, контролюючий орган виносить податкові повідомлення-рішення, які згідно з п. 56.1 ст.56 Податкового кодексу України можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Адміністративне оскарження передбачає подання платником податків скарги до контролюючого органу вищого рівня, який може скасувати податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства, що передбачено п.55.1. ст.55 Податкового кодексу України.

При цьому, згідно з п. 56.15 ст.56 Податкового кодексу України протягом розгляду контролюючим органом вищого рівня скарги платника податків на рішення контролюючого органу сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою. А днем узгодження грошового зобов`язання платника податків вважається день закінчення процедури адміністративного оскарження ( другий п.п. 56.17.5 ст. 56 Податкового кодексу України).

Отже, висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників контролюючого органу з виконання податкового контролю та їх результатів, але самі собою такі висновки не породжують правових наслідків для платника податків. Податковий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки власні суб`єктивні висновки щодо зафіксованих обставин, та в подальшому, у разі виникнення спору щодо рішень про визначення грошових зобов`язань, що приймаються на підставі такого акта, обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків порушень. Натомість, доказів узгодження між платником податку та контролюючого органу наявного грошового зобов`язання, якщо воно виникло, не надано.

Проте, порушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку, засвідчене податковим органом внаслідок податкової перевірки, може утворювати склад адміністративного правопорушення лише за умови та з моменту наявності узгоджених податкових повідомлень-рішень, що підтверджуватимуть наведені факти.

Додатково суд наголошує, що відповідно до розділу ІІ п.2 Інструкції з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення затвердженої наказом Міністерства фінансів України 02.07.2016 №566 у разі вчинення однією особою кількох адміністративних правопорушень протоколи складаються окремо щодо кожного з вчинених правопорушень. Проте, в порушення зазначеної норми у протоколі про адміністративне правопорушення від 12.01.2023 викладено три окремі порушення, що стосуються відомостей, наведених у декількох окремих деклараціях з податку на додану вартість - за червень, липень, серпень 2022 року відповідно. Натомість, кожне правопорушення має бути проаналізовано в аспекті наявності складу правопорушення та застосування норм, які порушені з боку певної посадової особи.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст.129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст.62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п.3 ч.1, ч.2 ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить, зокрема, постанову про закриття справи при наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу. Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП).

На підставі вищевикладеного та за результатами дослідження наявних у справі доказів, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, відповідно, провадження в справі підлягає закриттю.

З приводу застосування ст. 38 КУпАП, суд зауважує, що відсутність складу правопорушення унеможливлює застосування цієї норми.

Керуючись ст. 9, 163-1, 245, 247, 256, 280, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження в справі у відношенні ОСОБА_1 за ознаками скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю в його діях події і складу адміністративних правопорушень.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області (Рішення КСУ справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст. 294 КУпАП у взаємозв`язку з положеннями п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України N 2-рп/2015 від 31.03.2015).

Суддя Л.А. Вайнраух

Постанова набрала законної сили ________________ 20___рік

Дата видачі постанови ________________ 20___рік