Справа № 488/913/23
Провадження № 3/488/446/23
ПОСТАНОВА

23.05.2023 року Суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва Головіна Т.М., за участю особи, яка питягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 02.04.2023 року о 21:50 годині водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом - автомобілем «Nissan X-Trail» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Миколаєві, по вул. Січових Стрільців в районі будинку № 51, з явними ознаками алкогольного сп`яніння різкий запах алкоголю з порожнини рота, незв`язне мовлення, тремтіння пальців рук, водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу Drager в установленому законом порядку, на що водій погодився. Результат виявився позитивний 0,71 % проміле. Водій з результатом згоден, чим порушив п. 2.9 а ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вважав за необхідне адміністративне провадження відносно нього закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що склад правопорушення, що йому інкримінується не відповідає диспозиції ч.1 ст.130 КупАП, бо в протоколі зазначено, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а не в такому стані, як-то передбачено ст.130 КупАП; наявні матеріали справи не містять належних та допустимих доказів правомірності зупинки його автомобіля, тому подальший огляд на стан сп`яніння є незаконним; в день проведення огляду алкоголь він взагалі не вживав, ознак сп`яніння, про які зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, він не мав, що підтверджується наданим працівниками поліції відеозаписом, відповідно до якого, поміж іншого, він жодного разу не підтвердив, що вживав алкогольні напої. Окрім того вказував про грубе порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп`яніння, з огляду на те, що йому не було роз`яснено право пройти огляд на стан сп`яніння в медичній установі у разі незгоди з показами приладу Драгер. Якби він був обізнаний про своє таке право, то неодмінно ним скористався та проїхав до медичного закладу для спростування результатів Драгеру.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , вивчивши письмові матеріали справи: протокол про адміністративне правопорушення від 02.04.2023 року, відеозапис з місця події, та надавши оцінку представленим доказам, приходжу до таких висновків.

Суд відхиляє твердження ОСОБА_1 , що склад правопорушення, що йому інкримінується не відповідає диспозиції ч.1 ст.130 КупАП, бо в протоколі зазначено, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а не в такому стані, як-то передбачено ст.130 КупАП, оскільки ознаки алкогольного сп`яніння, які має особа, визначена в протоколі, і є відповідним її станом під час керування транспортним засобом.

Щодо тверджень ОСОБА_1 про відсутність в матеріалах справи доказів, які підтверджують керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, суд їх до уваги не приймає, оскільки згідно представленого відеозапису ОСОБА_1 жодного разу при оформленні матеріалів відносно нього не заперечує названого факту, у тому числі коли інспектор зачитує йому протокол відносно нього щодо керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він був безпідставно зупинений працівниками поліції, і що до протоколу про адміністративне правопорушення не додано доказів правомірності його зупинки суд не приймає до уваги, оскільки суд розглядає справу в рамках даного протоколу на предмет керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, відповідальність за що передбачена п.2.9А ПДР України, як-то інкриміновано ОСОБА_1 в протоколі.

Встановивши, що вищевикладені доводи ОСОБА_1 є необрунтованими та не можуть бути самодостатньою підставою для закриття провадження по справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, разом із тим суд погоджується з доводами ОСОБА_1 , що співробітниками поліції було грубо порушено порядок його огляду на стан алкогольного сп`яніння в тій частині, що після проходження огляду на місці зупинки, проведеного поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, йому не було роз`яснено його право не погодитись із даним оглядом та вимагати пройти огляд у медичній установі.

При цьому суд виходить із такого:

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За приписами ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порядок проходження огляду водіїв на стан сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, регулюється також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 (надалі Інструкція); постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року «Про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» - надалі Порядок.

Відповідно до п. 2 Порядку, а також згідно п. 6 Розділу ІІ Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи Державтоінспекції МВС є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, саме: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; вражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з п. 3 Порядку, огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом.

Відповідно до п. 6 Порядку та п. 7 розділу І Інструкції, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Аналогічні положення вимоги для проведення огляду на стан сп`яніння передбачені ст.266 КУпАП (ч.2, ч.3), відповідно до яких: Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, ..... проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.......

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, … на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я».

При цьому, відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З огляду на вимоги вищевказаних Положення та Інструкції, а також ч.2 та ч.3 ст.266 КУпАП, особа, відносно якої проводиться огляд, має отримати повну інформацію щодо порядку проведення вище вказаного огляду (зокрема можливості пройти огляд на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів або у медичній установі, у разі згоди пройти огляд на місці зупинки, право пройти огляд у медичній установі, у разі незгоди з результатом огляду), та маючи повну інформацію відповідно скористатися своїм правом. Не маючи відповідної інформації, особа позбавлена можливості діяти у спосіб, що може підтвердити відсутність правопорушення, тобто фактично порушення процедури проведення огляду є порушенням права на захист, що в свою чергу тягне недопустимість зібраних з порушенням такого права доказів (п.3 ч.2 ст.87 КПК України).

Як слідує з показань ОСОБА_1 , наданими суду, та що повністю узгоджується з відеозаписом з нагрудної камери, доданої до протоколу, водію ОСОБА_1 було роз`яснено можливість пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, або в медичному закладі, або ж відмовитись від такого огляду, що також є складом ст.130 КУпАП.

Після проходження огляду на місці зупинки, проведеного поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, водію констатовано його перебування у стані алкогольного сп`яніння та про подальше складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, проте не роз`яснено його право не погодитись із даним оглядом та вимагати пройти огляд у медичній установі.

Як слідує з показань ОСОБА_1 , про своє таке право він обізнаний не був та скористався би ним у іншому випадку, бо у стані алкогольного сп`яніння він не перебував, був вимушений погодитися з результатами огляду, бо гадав, що іншого права - зокрема, на оскарження результату його огляду, у нього немає.

Складений за таких обставин протокол про адміністративне правопорушення та викладені в ньому обставини вчинення адміністративного правопорушення, не ґрунтуються на вимогах Закону.

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Системний аналіз норм ст. 130 КУпАП України, відповідальність за якою поширюється на невизначене коло осіб та передбачає накладення стягнення у виді штрафу та обмеження у користуванні водійськими правами, дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням /обвинуваченням.

При цьому, кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, поліцейськими не були дотримані вимоги ст. 266 КупАП, Порядку та Інструкції щодо порядку огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння.

Проведений за таких обставин огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, слід вважати недійсним.

Згідно ст. 9, 247 КпАП Укр аїни, адміністративним правопорушенням визнається винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З аналізу представлених суду доказів, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.130 ч.1 КУпАП, дане провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст.9 , ст. 130 , п. 1 ст. 247 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП - закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т.М. Головіна