Справа № 484/1081/23
Провадження № 33/812/194/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 травня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Тищук Н.О.,

із секретарем - Ковальським Є.В.,

за участю в режимі відеоконференції особи, притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Сікорського Миколи Миколайовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його захисником - адвокатом Сікорським Миколою Миколайовичем, на постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 квітня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 та частиною 1 статті 130 КУпАП, та з урахуванням правил частини 2 статті 36 КУпАп, піддано адміністративному стягненню у вигляді 17 000 грн. штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

П О С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 092333, о 20 год 02 хв 18 лютого 2023 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Jeep Grand Cherokee, державний номерний знак НОМЕР_2 , рухався в районі будинку № 9 по вул. Л. Шмідта в м. Первомайськ Миколаївської області, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на перешкоду, а саме: припарковане біля узбіччя авто Mercedes-Benz Atego, державний номерний знак НОМЕР_3 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а саме: у автомобіля марки Jeep Grand Cherokee пошкоджено передній бампер, капот, решітка радіатора, двигун, ліве та праве передні крила, лобове скло, передні праві дверцята та дзеркало заднього виду. У автомобіля Mercedes-Benz Atego пошкоджено задній гідроборт та її насосна станція, задні освітлювальні прилади. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 12.1 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке встановлено статтею 124 КУпАП.

Крім цього, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 092334, о 20 год 02 хв 18 лютого 2023 року ОСОБА_1 , рухаючись в районі будинку № 9 по вул. Л. Шмідта в м. Первомайськ Миколаївської області, керував автомобілем Jeep Grand Cherokee, державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. У присутності двох свідків ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою електронного пристрою «Драгер» та згідно результату тесту рівень алкоголю в крові складав - 1,47 ‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9 «а» ПДР України, тобто вчинив правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Постановою судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 квітня 2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтями 124 та 130 частиною 1 КУпАП з застосуванням адміністративного стягнення - штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

20 квітня 2023 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника Сікорського М.М., подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124 та 130 ч.1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначав, що за кермом автомобіля був не він, а його дружина ОСОБА_2 ДТП скоїла вона. Це сталося через те, що вулиця була не освітлена, ОСОБА_2 відволіклася та вчасно не помітила припаркований автомобіль. Після ДТП вони вийшли з автомобіля та спілкувался з власником Mercedes-Benz Atego ОСОБА_3 . ОСОБА_2 телефоном повідомила про ДТП поліцію. Коли працівники поліції прибули на місце ДТП, ОСОБА_1 пояснював їм, що ДТП скоїла ОСОБА_4 . Вона це підтверджувала. ОСОБА_3 пояснював, що не бачив хто був за кермом під час зіткнення, але коли він вийшов зі свого будинку, біля транспортних засобів був ОСОБА_1 , тому він вирішив, що ДТП скоїв саме він.

Також апелянт зазначав, що жодного доказу, який би вказував на його винуватість у скоєнні ДТП, матеріали справи не містять. Протоколи про адміністративне правопорушення були складені саме на нього, на підставі висловленого ОСОБА_3 припущення про те, що на час зіткнення за кермом був ОСОБА_1 .

Крім цього апелянт посилався на те, що працівниками поліції суду надано змонтоване відео, в якому відсутні епізоди які засвідчують те, що ОСОБА_4 неодноразово наголошувала на тому, що саме вона скоїла ДТП, що вона пройшла огляд на стан сп`яніння та результат виявився негативним.

Переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги з дотриманням вимог частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд приходить до наступного.

За змістом статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно положень статті 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше (частина 1 статті 251 КУпАП).

Пленум Верховного Суду України у пункті 7 Постанови № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що у випадках, коли передбачені суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясувати характер порушень, які допустив кожний із них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків.

Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна є підставою адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП.

Правила дорожнього руху України (надалі - ПДР України) відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил (п. 1.1).

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил (п. 1.3).

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила (п.1.4).

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

З матеріалів справи вбачається, що відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 092333, про те, що о 20 год 02 хв 18 лютого 2023 року він, керуючи автомобілем Jeep Grand Cherokee, державний номерний знак НОМЕР_2 , рухався в районі будинку № 9 по вул. Л. Шмідта в м. Первомайськ Миколаївської області, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на припаркований на узбіччі автомобіль Mercedes-Benz Atego, державний номерний знак НОМЕР_3 .

Також складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 092334, про те, що о 20 год 02 хв 18 лютого 2023 року ОСОБА_1 , рухаючись в районі будинку № 9 по вул. Л. Шмідта в м. Первомайськ Миколаївської області, керував автомобілем Jeep Grand Cherokee, державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння.

Перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння підтверджується результатом тесту, за яким вміст алкоголю в крові складає 1,47 ‰.

Відомості, аналогічні тим, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, викладені у рапорті старшого інспектора Первомайського районного відділу поліції Бараненка М.В.

З рапорту інспектора ВРПП Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області Нестерука С.М. вбачається, що під час чергування 18 лютого 2023 року о 20 год було виявлено ДТП по вул. Шмідта, 9 в м. Первомайськ, Миколаївської області. Зі слів ОСОБА_3 встановлено, що за кермом автомобіля Jeep Grand Cherokee знаходився ОСОБА_1 , поряд з ним відразу після скоєння ДТП нікого не було, а жінку на іншому авто привезли якісь люди хвилин через 20 після ДТП. Жінка почала стверджувати, що саме вона скоїла ДТП, і люди, які приїхали почали говорити, що вони були на місці під час ДТП, і що його скоїла саме ОСОБА_4 .

З доданих до протоколу пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він своєї вини у ДТП не визнавав та стверджував, що його скоїла ОСОБА_4 .

З пояснень ОСОБА_3 вбачається, що 18 лютого 2023 року приблизно о 20 годині, перебуваючи дома, він почув удар на вулиці та, вийшовши, зрозумів що сталося ДТП. Біля машин знаходився ОСОБА_1 , який на його думку і скоїв ДТП. Більше поряд нікого не було. Хвилин через 10-15 під`їхало авто, з якого вийшла жінка і почала стверджувати, що ДТП скоїла вона. Це саме вона сказала працівникам поліції після їхнього приїзду. У присутності ОСОБА_3 . ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння.

Поясненнями свідка ОСОБА_5 підтверджується проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння та результат тесту - 1,47 ‰.

Схема ДТП відображає стан авто після зіткнення та отримані пошкодження.

ОСОБА_4 у своїх поясненнях зазначала, що 18 лютого 2023 року в нічний час рухалася на автомобілі по вул. Шмідта в м. Первомайську, Миколаївської області зі швидкістю приблизно 50-60 км. на годину з увімкненим ближнім світлом фар, не помітила автомобіль, що стояв на узбіччі оскільки він був без розпізнавальних знаків, забруднений та зливався з дорогою.

З пояснень, наданих працівникам поліції Чорним О.М. вбачається, що в нічний час 18 лютого 2023 року йому зателефонувала ОСОБА_4 та повідомила, що вона потрапила в ДТП. По приїзду на місце він побачив там подружжя ОСОБА_1 .

У квітні 2023 року до суду першої інстанції надані пояснення ОСОБА_3 , в яких він пояснює, що перебуваючи вдома ввечері 18 лютого 2023 року, почув глухий удар на вулиці, вийшовши, побачив, що автомобіль Jeep Grand Cherokee в`їхав своїм правим переднім боком у лівий задній бік припаркованого ним автомобіля Mercedes-Benz Atego. Біля авто він побачив ОСОБА_1 більше поряд нікого не було, в салоні автомобіля Jeep Grand Cherokee було темно. Через деякий час він повернувся додому одягнутися, та повернувшись на вулицю побачив ще й ОСОБА_4 . Пізніше під`їхав ще один автомобіль, з якого вийшла ще одна дівчина і хлопець. Їм ОСОБА_4 розповіла, що разом з чоловіком потрапила в ДТП. Зазначав, що міг не побачити ОСОБА_4 раніше, якщо вона перебувала в автомобілі.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника Сікорського М.М., які підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із таких підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 правопорушень, відповідальність за які встановлена статтею 124 КупАП та частиною 1 статті 130 КУпАП.

Апеляційний суд з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, вважає, що він не ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також вимогах закону.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівниками поліції за статтею 124 та частиною 1 статті130 КУпАП.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно частини 1 статті 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є, серед іншого, керування транспортним засобом у сталі алкогольного сп`яніння.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Слід зазначити, що Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18.12.2008 у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06), а Конституційний Суд України у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11 жовтня 2011 року (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Конституційний Суд України поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Системний аналіз положень статей 124 та 130 КУпАП, відповідальність за якими поширюється на невизначене коло осіб та передбачає накладення штрафу в розмірі, відповідно, п`ятдесяти та однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та позбавлення права керування транспортними засобами на строк, відповідно, від шести місяців до одного року та одного року, дозволяє дійти висновку, що за своєю суттю це є кримінальними порушеннями/обвинуваченнями.

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Згідно ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Регламентований статтею 62 Конституції України принцип презумпції невинуватості звільняє особу від обов`язку доводити свою невинуватість, усі сумніви щодо доведеності вини повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Якщо правопорушник (обвинувачений) посилається на обставини, що свідчать про його невинуватість, то встановити або спростувати такі обставини повинна сторона обвинувачення. Показання правопорушника (обвинуваченого) підлягають оцінці за тими ж правилами, що й усі докази, наявні у матеріалах адміністративного чи кримінального провадження.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу статей 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, суддя, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Вимоги вказаних правових норм не були дотримані судом першої інстанції в повному обсязі.

Так, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Так, суб`єктом правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, є учасник дорожнього руху, внаслідок порушення яким правил дорожнього руху спричинено пошкодження транспортних засобів або іншого майна. З огляду на зміст протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується порушення правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження майна, під час керування ним транспортним засобом.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, коли особі інкримінується керування транспортним засобом у стані сп`яніння або відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, може бути будь-яка особа, яка керувала транспортним засобом.

Тобто доказуванню у даній справі підлягає, насамперед, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та вчинення ДТП заперечує.

У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

У постанові від 20 лютого 2019 по справі №404/4467/16-а Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

З доданих до протоколу про адміністративне правопорушення доказів не вбачається факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який став учасником ДТП.

Свою причетність до цих подій ОСОБА_1 заперечував з самого початку.

Натомість його дружина ОСОБА_4 з самого початку стверджувала, що саме вона керувала транспортним засобом та скоїла ДТП.

Як вбачається з матеріалів справи працівники поліції приїхали на місце ДТП після усіх інших осіб, які могли б бути свідками подій, які відбувалися після ДТП.

Не зважаючи на це, пояснення були відібрані не у всіх присутніх.

Крім цього, тільки один з працівників поліції, причетних до складання протоколів про адміністративні правопорушення, склав рапорт в якому виклав обставини події. При цьому частина рапорту містить інформацію про пояснення, надані ОСОБА_3 , у дублюванні яких не було жодного сенсу. Проте рапорт не містить власного викладення обставин працівником поліції, зокрема, щодо кількості осіб, які вже були на місці ДТП на час приїзду патруля, та вбачається, що їхні особи працівниками поліції взагалі не встановлювалися.

З тих частин відеозапису, які надані працівниками поліції суду, вбачається, що не зважаючи на те, що ОСОБА_3 відразу повідомив працівників поліції про те, що коли він вийшов, то побачив біля машин тільки ОСОБА_1 , а дружину привезла інша машина пізніше, працівники поліції не зафіксували ні машини, яка нібито привезла ОСОБА_4 , не допитали з цього приводу ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_4 , ні інших осіб, які знаходилися на місці ДТП.

Таким чином, жодного прямого доказу того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та вчинив ДТП суду не надано. Свідок ОСОБА_3 , ні відразу після ДТП, ні у подальшому однозначно не стверджував, що бачив, що під час скоєння ДТП за кермом авто був саме ОСОБА_1 . Крім цього, у своїх поясненнях, наданих суду першої інстанції ОСОБА_3 зазначав, що поліцейським висловив свої припущення щодо того, хто саме був за кермом автомобіля, так як коли вийшов на вулицю, побачив, що ОСОБА_1 знаходився біля автомобіля, але особисто того, що ОСОБА_1 був за кремом в момент ДТП, не бачив та стверджувати цього не може. Як і не може стверджувати, що за кермом була ОСОБА_4 .

Суд апеляційної інстанції не погоджується з міркуваннями суду першої інстанції щодо більшої точності та цінності пояснень ОСОБА_3 , які він дав працівникам поліції безпосередньо після ДТП, ніж наданих суду у квітні 2023 року, оскільки будь-якого впливу на свідка з метою зміни показань не встановлено.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та вчинення ним ДТП зібраними у справі доказами не підтверджується.

Апеляційний суд зауважує, що вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтями 251, 255 КУпАП, особи, які уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення, та збір доказів, мають довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, за встановленими обставинами якого відносно неї складено протокол.

В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, достеменно встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміновані правопорушення були вчинені і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні цих правопорушень.

Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, посадовими особами патрульної поліції не було дотримано стандарту доведення поза розумними сумнівами, що інкриміновані ОСОБА_1 правопорушення вчинені саме цією, а не іншою особою.

З огляду на наведене, а також на положення статті 62 Конституції України суд першої інстанції помилково дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним 18 лютого 2023 року адміністративних правопорушень, оскільки в суді не доведена належними та допустимим доказами наявність в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 та частиною 1 статті 130 КУпАП.

Тому постанова суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 та частиною 1 статті 130 КУпАП.

Керуючись статтями 247, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданою його захисником - адвокатом Сікорським Миколою Миколайовичем, задовольнити.

Постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 квітня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 та частиною 1 статті 130 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Н.О.Тищук