Справа № 308/8149/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
04.05.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю представника Закарпатської митниці ДМС України Селеша О.Я., розглянувши апеляційну скаргу, яку подала представник ОСОБА_1 адвокатка Забара А.В.,
в с т а н о в и в :
Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 січня 2020 року
громадянка Румунії ОСОБА_2 / ОСОБА_3 /, мешканка АДРЕСА_1 , посвідчення особи серії НОМЕР_1 видане 15.10.2013 органом SPCLER Victoria, інші відомості невідомі,
визнана винуватою у порушенні митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 107487/сто сім тисяч чотириста вісімдесят сім/грн 56коп.
Вилучений товар, а саме: полістиренсульфонат натрію-Purolite C100MRNS 1064Z/19/5, у кількості 550 кг (нетто), вартістю 107487,56 грн конфісковано в дохід держави.
Стягнуто з громадянки Румунії ОСОБА_2 / ОСОБА_4 /,
мешканки АДРЕСА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 420/чотириста двадцять/грн. 40коп.
В апеляційній скарзі адвокатка Забара А.В. просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, обґрунтовуючи тим, що такий пропущено через поважні причини. Посилається на те, що розгляд справи відбувся за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та адвокатки Забари А. В., копія оскаржуваної постанови їм надіслана поза межами встановленого законом строку. Зокрема, всупереч вимогам закону оскаржувана постанова не була надіслана правопорушнику, а представник правопорушника отримала копію постанови 05.03.2020 на електронну пошту. Для отримання постанови на електронну адресу на адресу суду були направлені 3 клопотання 13.02.2020, 20.02.2020, 28.02.2020 про видачу копії постанови, однак у відповідь на дані клопотання постанова не була направлена. Окрім того, в апеляційній скарзі адвокат Забара А.В. вказує на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною і підлягає скасуванню. Зазначає, що в своїх поясненнях ОСОБА_2 вказує на те, що не вважає себе відповідальною за дотримання митних правил, оскільки не здійснювала переміщення зазначеного товару через митний кордон України та не пред`являла жодні документи до митного органу, не здійснювала жодної дії направленої на продаж товару, на переміщення товару через митний кордон України. Стверджує, що сторонами контракту, на підставі якого переміщувався товар були продавець - великобританська компанія «Purolite LTD.» та покупець - ПАТ «Київмедпрепарат», у той час як Апелянт є працівником румунського підприємства «Purolite S.R.L.», яке не є ані покупцем, ані продавцем товару. Вказує, що навіть в протоколі про порушення митних правил вказано, що румунське підприємство «Purolite S.R.L.» діяло по дорученню великобританського підприємства «Purolite LTD.», а тому апелянт не є посадовою особою юридичної особи, яка несе відповідальність за дотримання митних правил під час ввезення Товару на митну територію України. Стверджує, що протокол про порушення митних правил не відповідає вимогам, передбаченим МК України. Таким чином апелянт не вчинила жодної дії направленої на приховування від митного контролю переміщуваного товару, а тому виключається склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України. Просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити.
Заслухавши пояснення адвокатки Забара А.В., яка підтримала апеляційну скаргу, представника Закарпатської митниці Держмислужби України України Селеша О. Я., який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про порушення митних правил, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із таких підстав.
Розгляд справи про порушення митних правил 15.05.2023 продовжується за відсутності адвокатки Забара А.В., належним чином повідомленої про час та місце розгляду справи. Приймаючи рішення про продовження розгляду справи за відсутності адвокатки Забара А.В., береться до уваги те, що адвокатка була повідомлена про час та місце розгляду справи; а також те, що розгляд справи неодноразово відкладався. У тому числі апеляційний суд бере до уваги те, що судовий розгляд справи 22.01.2021 розпочато (а. с. 212-215) і проводився за участі адвокатки Забара А.В. у режимі відеоконференцзв`язку з господарським судом Дніпропетровської області, де знаходилась адвокатка, продовжено 30.08.2021 (а. с. 217-220) за участі адвокатки і було призначено на 12.01.2023 у режимі відеоконференцзв`язку з господарським судом Дніпропетровської області, однак останнього дня розгляд справи не відбувся, оскільки, згідно повідомлення голови суду, судом припинено розгляд справ у режимі відеоконференцзв`язку. 17.01.2023 на адресу апеляційного суду надійшла письмова заява адвокатки Забара А.В. про продовження розгляду справи за відсутності адвокатки та ОСОБА_2 . Враховуючи той факт, що в ході апеляційного розгляду брала участь адвокатка Забара А. В., яка направила до суду клопотання про проведення судового засідання без її участі та за відсутністю ОСОБА_2 , апеляційний суд вважає, що підстави для відкладення розгляду справи на інший день відсутні. Окрім того, справа про порушення митних правил розглядалась за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , оскільки у розгляді справи брала участь адвокатка Забара А. В., яка клопотала розглядати справу за відсутності ОСОБА_2 . Судом взяті до уваги і приписи ч. 6 ст. 294 КУпАП, відповідно до яких, неявка учасників судового провадження, не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційний суд вважає, що доводи апелянтки про поважність причин щодо поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення є слушними з огляду на таке.
Так, з оскаржуваної постанови убачається, що ОСОБА_2 та адвокатка Забара А. В. не брали участі у розгляді справи у суді першої інстанції. При цьому, матеріали справи містять відомості про те, що вказані особи, хоч і були обізнані з тим, що справа відносно ОСОБА_2 розглядається в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області, однак на судове засідання, призначене на 31 січня 2020 року, не з`явились. При цьому, береться до уваги те, що копія оскаржуваної постанови надіслана адвокатці Забарі А. В. поза межами передбаченого законом триденного строку, а саме 20.02.2020. Вищенаведене, у свою чергу, свідчить про те, що доводи апелянтки про те, що зі змістом оскаржуваної постанови вона ознайомилась після направлення клопотання про видачу копії судового рішення від 13 лютого 2020 року, - не спростовані й заслуговують на увагу.
Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили ОСОБА_2 та адвокатці Забарі А. В. своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову суду, а тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_2 на доступ до правосуддя та захист, причини пропуску строку на апеляційне оскарження визнаються поважними, у зв`язку із чим доводи про поновлення строку визнаються обґрунтованими і такими, що заслуговують на увагу, а відтак строк поновлюється
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення щодо ОСОБА_2 апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.
Так, статтею 68 Конституції України регламентовано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За приписами ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Вказані докази, на переконання апеляційного суду, є належними, достатніми та допустимими, отримані у передбаченому законом порядку, у своїй сукупності підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для справи.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що головний державний інспектор відділу оперативного реагування №1 та МВ Правда О. Д., який склав протокол про порушення митних правил, був упереджений при проведенні перевірки та складанні процесуального документу щодо ОСОБА_2 , що в нього були підстави для обмови ОСОБА_2 , та фальсифікації протоколу, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи на такі дані не вказувалось у суді першої інстанції, і не вказується в апеляційній скарзі, адвокатка Забара А.В. не вказувала під час розгляду справи апеляційним судом, у зв`язку з чим, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи про порушення митних правил, протокол за вчинення якого складено щодо ОСОБА_2 , дотримані вимоги матеріального та процесуального права, що обставини, за яких ОСОБА_2 порушила митні правила, у постанові судді місцевого суду зазначені правильно, кваліфікація її дій за ч. 1 ст. 483 МК України відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею місцевого суду, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказам. Тому жодних підстав для висновку про необґрунтованість та незаконність оскаржуваної постанови, апеляційний суд не вбачає.
Апеляційний суд констатує, що відповідно до вимог ст. ст. 486, 489 МК України, місцевий суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 повно, всебічно та об`єктивно з`ясував всі обставини справи, дослідив у судовому засіданні наявні у справі докази, дав їм належну правову оцінку та ухвалив мотивоване, законне рішення.
При оцінці доводів апеляційної скарги апеляційний суд також бере до уваги таке.
Диспозиція ч. 1 ст. 483 МК України визначає склад адміністративного правопорушення, що полягає у переміщенні або діях, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
Відповідно до постанови Пленуму ВСУ від 3 червня 2005 року № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності.
Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення немає, оскільки, як стверджує апелянтка, у матеріалах справи немає доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 причетна до подання митним органам документів, які містять будь-які неправдиві відомості, позаяк вона не здійснювала переміщення зазначеного товару через митний кордон України та не пред`являла жодні документи до митного органу. Відхиляючи вказані доводи, суд апеляційної інстанції бере до уваги таке.
Доводи адвокатки Забари А. В. про те, що ОСОБА_2 не наділена організаційно-розпорядчими функціями, декларування товару нею особисто не здійснювалось, тому фактично вона не може бути суб`єктом адміністративної відповідальності, - апеляційний суд відхиляє і звертає увагу на таке.
Апеляційним судом встановлено, що пред`явлені митному органу товаросупровідні документи на вантаж - «порошок субстанція для фармацевтичного застосування «Пуроліт Полістиренсульфонат натрію» у кількості 2 вантажних місця (палети) вагою 645 кг (брутто), 550 кг (нетто) інвойс №КМРО319Р від 06.05.2019, містить неправдиві дані щодо вартості товару, підписаний особисто клерком з комерційної діяльності румунського підприємства «Purolite S.R.L.» ОСОБА_2 та скріплений печаткою підприємства.
Разом з тим, апеляційний суд бере до уваги і те, що у матеріалах справи міститься у тому числі лист румунського підприємства «Purolite S.R.L.» (№2019/05-15 (вх. №504/07-70-20/11-21) від 16.05.2019, підписаний також особисто ОСОБА_2 , в якому вона зазначає, що вся інформація заявлена в MRN №19ROBV0900E0039979 від 07.05.19 на транспортний засіб р. н. з. НОМЕР_2 на загальну суму 4080, 77 доларів США, які були додані до CMR 308627 від 07.05.19 та представлені митному офісі в Брашові.
Згідно з ч. 2 ст. 459 МК України, суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.
Положеннями п. 43 ч. 1 ст. 4 МК України передбачено, що посадові особи підприємств - керівники та інші працівники підприємств (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за додержання такими підприємствами вимог, встановлених цим Кодексом, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку.
Відповідно до посадової інструкції, що міститься у матеріалах справи (а. с. 124), ОСОБА_2 є працівницею румунського підприємства «Purolite S.R.L.», і вона уповноважена контролювати та консультувати представництва підприємства на предмет готовності до відвантаження замовлень, готувати документи (накладні) з контрактами та інформацією про завантаження, контролювати завантаження тощо. На переконання апеляційного суду, вищевказане свідчить про те, що сумнівів у тому, що протокол про порушення митних правил правомірно складений саме на ОСОБА_2 , не виникає. Доказів того, що ОСОБА_2 не є посадовою особою на вказаному підприємстві і не є уповноваженою особою на оформлення, підписання та подання інвойсу до митних органів, і те, що вказаний інвойс містить підпис іншої особи та не належить ОСОБА_2 , у матеріалах справи немає, такі сторона захисту не долучила і до апеляційної скарги і не надала під час розгляду справи апеляційним судом.
Твердження апелянтки про те, що протокол про порушення митних правил містить суттєві недоліки, тому вказаний процесуальний документ не можна вважати належним доказом у справі, судом апеляційної інстанції не беруться до уваги з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 494 МК України протокол про порушення митних правил повинен містити: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол; необхідні для розгляду справи відомості про особу, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил, якщо її встановлено; місце, час вчинення, вид та характер порушення митних правил; посилання на статтю цього Кодексу, що передбачає адміністративну відповідальність за таке порушення; прізвища та адреси свідків, якщо вони є; відомості щодо товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення та документів, вилучених згідно із статтею 511 цього Кодексу; інші необхідні для вирішення справи відомості.
З матеріалів справи убачається, що протокол про порушення митних правил, складений відносно ОСОБА_2 відповідає вимогам вищевказаної статті, оскільки містить всі необхідні та достовірні для всебічного розгляду справи відомості про особу, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил. Твердження апелянтки про те, що у протоколі відсутні відомості про місце й час вчинення адміністративного правопорушення, є також безпідставними, оскільки судом першої інстанції надано належну оцінку процесуальному документу та встановлено фактичні обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення під час розгляду справи.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені. Тому, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції, врахувавши обставини справи, характер вчиненого правопорушення, дав належну оцінку наявним доказам, відтак правильно застосував щодо ОСОБА_2 вид та розмір стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 483 МК України, а тому накладене на ОСОБА_2 стягнення є таким, що відповідає, як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушниці, є справедливим і таким, що відповідає, передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Отже, притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення нею митних правил буде сприяти досягненню основної мети виховання правопорушниці у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за вчинене нею адміністративне правопорушення.
При цьому, апеляційним судом не встановлено обставин чи підстав, які давали б можливість для зміни чи скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції, і на такі в апеляційній скарзі не вказується.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, призначати експертизи, тощо; те, що з метою підтвердження зазначених у апеляційній скарзі доводів стороною захисту не заявлялось клопотань про приєднання або витребування доказів по справі, про призначення експертизи, тощо, і до апеляційної скарги не додано доказів, які б спростовували висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_2 складу передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України адміністративного правопорушення, а також те, що ОСОБА_2 , не з`явившись на розгляд апеляційної скарги, позбавила себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги з наданням доказів в їх підтвердження.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Поновити адвокатці Забарі А. В. строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подала представниця ОСОБА_1 адвокатка Забара А.В., залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 січня 2020 року про притягнення громадянки Румунії ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Іван СТАН