Номер провадження: 33/813/1129/23
Номер справи місцевого суду: 522/5405/23
Головуючий у першій інстанції Циб І. В.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І.,

за участю:

секретаря судових засідань Стоянової Л.І.,

захисника Сафронюка П.В.,

розглянувши апеляційну скаргу захисника Сафронюка П.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 24.04.2023 року якою,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Франції, працюючого підприємцем, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Оскарженою постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 536, 80 грн.

Згідно з оскарженою постановою, 04.03.2023 року, о 23 год. 45 хв., в м. Одесі, по вул. Гоголя 12, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «MERSEDES-BENZ GLC 220D», д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР.

Не погоджуючись з вказаною постановою захисник Сафронюк П.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилається на її незаконність та необґрунтованість, стверджує про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати постанову та ухвалити нову, якою провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вказує, що при винесенні оскарженої постанови суддя дійшов передчасного та необґрунтованого висновку про скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не здійснив повного та всебічного дослідження обставин справи, не дав об`єктивної оцінки доказам, не врахував зокрема:

-відсутність доказів керуванням транспортним засобом ОСОБА_1 ;

-порушення права на захист, оскільки ОСОБА_1 просив надати змогу скористатись юридичною допомогою та зателефонувати в посольство;

-працівники патрульної поліції не дали права надати пояснення до складеного протоколу.

Крім того, сторона захисту в апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що вперше апеляційну скаргу було подано вчасно, однак постановою Одеського апеляційного суду від 25.05.2023 року повернуто подану апеляційну скаргу, що стало підставою для повторного звернення з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку.

Апеляційний розгляд проведено без участі ОСОБА_1 , однак за участю його захисника Сафронюка П.В., який не заперечував проти здійснення розгляду за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; вивчивши матеріали адміністративної справи та долучені до справи докази; апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Що стосується доводів про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційним судом встановлено таке.

Згідно положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

Як вбачається з матеріалів судової справи, вперше апеляційна скарга подана 03.05.2023 року, однак повернута постановою Одеського апеляційного суду від 25.05.2023 року, у зв`язку з відсутністю ордера захисника щодо повноважень на участь в суді апеляційної інстанції.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів судової справи, до первинної апеляційної скарги, захисником долучений ордер, але з урахуванням того, що скарга подавалась за допомогою засобів електронного зв`язку, в цифровому вигляді повний зміст ордеру не відобразився, на чому наполягає захисник, надавши на підтвердження оригінал вказаного ордеру, який містить всі необхідні реквізити.

Повторно апеляційна скарга подана 29.05.2023 року через канцелярію Приморського районного суду м. Одеси, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду №46795/23.

Враховуючи наведені обставини, з метою забезпечення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, права на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за необхідне поновити захиснику строк на апеляційне оскарження.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскарженої постанови, апеляційним судом встановлено таке.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що оскаржена постанова є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.

Так, згідно з протоколом серії ААД №361219, 04.03.2023 року, о 23.45 годині, по вул. Гоголя 12, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «MERSEDES-BENZ GLC 220D», д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП(а.с.2).

Протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не підписав та відмовився від його отримання. Будь-яких заперечень, або зауваження не зазначив окремо на окремому аркуші.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності в матеріалах справи будь-яких доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а також відсутності керування останнім транспортним засобом, апеляційний суд визнає безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , його було складено на місці події, підтвердженням чого є відеозапис з нагрудних камер поліцейських, номери яких зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення під номерами Б/К 470603 та Б/К 470629.

При цьому, зазначення номерів нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксовано факт відмови останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, виключає можливу подальшу фальсифікацію записів, оскільки номери камер поліцейських вже зафіксовані в самому протоколі, а на CD-диску, долученому до справи збережено сам відеозапис.

З відеозапису, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення чітко вбачається послідовність подій, які відбувались 04.03.2023 року:

-під`їзд автомобілю патрульної поліції до автомобіля, в якому перебував за кермом ОСОБА_1 та його пасажири;

-запитання працівників патрульної поліції до ОСОБА_1 стосовно порушення ПДР перед паркуванням автомобіля, що водій не заперечував, як і факту зупинив керування ним транспортним засобом до того моменту як він його на узбіччі дороги;

-вимога поліцейського щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 на що водій спочатку відповів згодою, але через деякий час відмовився від проходження про що чітко повідомив поліцейським двічі.

Стосовно доводів сторони захисту про порушення права на захист ОСОБА_1 , оскільки він просив надати можливість скористатись юридичною допомогою, апеляційний суд зазначає наступне.

Як вбачається з відеозапису з місця події, ОСОБА_1 лише запитав у поліцейських чи може він скористатись юридичною допомогою та подзвонити у посольство Франції, на що працівники патрульної поліції відповіли згодою та не обмежували реалізації такого права.

За наведених обставин дослідженні судом докази спростовують доводи сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, та навпаки повністю підтверджують винуватість останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу, що відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння сама по собі містить склад адміністративного правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність. При цьому, незгода водія з діями працівників поліції щодо вказаних обставин не має жодного значення, оскільки такі дії є особистим волевиявленням особи, що не бажає пройти медичний огляд, тобто розцінюється як спосіб захисту апеляційним судом.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер», а після його відмови запропоновано пройти такий огляд у медичному закладі, його категорична відмова від огляду на стан сп`яніння беззаперечно вказує на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Доводи сторони захисту щодо ненадання ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції написання власноручних пояснень до протоколу про адміністративне правопорушення, судом визнаються декларативними, оскільки як вбачається з відеозапису нагрудної камери поліцейських, водій такої вимоги не висував.

Апеляційний суд вважає, що долучений до матеріалів справи відеозапис, беззаперечно та поза розумним сумнівом підтверджує відомості викладені в протоколі та доводить вину правопорушника.

Таким чином, доводи апелянта про неповне з`ясування суддею першої інстанції обставин справи, апеляційний суд визнає безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

З огляду на наведене, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення, суддя першої інстанції дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини.

Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції в оскарженій постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, стороною захисту не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи в суді першої інстанції.

За таких обставин суд визнає доводи апеляційної скарги безпідставними, що свідчить про відсутність підстав для її задоволення та скасування оскарженої постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Поновити захиснику Сафронюку П. строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 25.05.2023 року.

Апеляційну скаргу захисника Сафронюка П. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 24.04.2023 року, якою ОСОБА_1 , визнано винуватим за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський