Справа № 183/1348/23
№ 3/183/1725/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2023 року суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Олійник А.В., за участі секретаря судового засідання Мусійко А.С., прокурора Серченка С.А., захисника Радільчук Н.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, яка надійшла з Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, громадянки України, працюючої в КНП «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», завідувач амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 6, лікаря загальної практики сімейний лікар, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1, ч.2 ст. 172-7 КУпАП,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , обвинувачується у тому, що вона перебуваючи на посаді завідувача амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 6, лікаря загальної практики - сімейного лікаря КНП «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» та будучи, згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII, суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, знаходячись на робочому місці, в порушення вимог ст.28 цього Закону перед виданням клопотання - від 18.02.2021 року щодо преміювання за якісне та своєчасне виконання поставлених завдань та обов`язків, додаткових доручень за результатами роботи за лютий місяць 2021 року відносно близької особи - чоловіка ОСОБА_2 , не повідомила про наявність у неї реального конфлікту інтересів у встановленому законом випадку та порядку головного лікаря КНП «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», чим вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , обвинувачується у тому, що вона перебуваючи на посаді завідувача амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 6, лікаря загальної практики - сімейного лікаря КНП «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» та будучи, згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII, суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, знаходячись на робочому місці, в порушення вимог ст.28 цього Закону вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів видавши клопотання від 18.02.2021 року за якісне та своєчасне виконання поставлених завдань та обов`язків, додаткових доручень за результатами роботи за лютий місяць 2021 року відносно близької особи - чоловіка ОСОБА_2 , чим вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , обвинувачується у вчиненні аналогічних правопорушень, вчинених нею: 25.03.2021 року ( 2 протоколи), 26.04.2021 року, 25.05.2021 року, 25.05.2021 року, 23.07.2021 року, 20.08.2021 року, 29.09.2021 року, 20.10.2021 року, 22.11.2021 року, які кваліфіковано за ч.1 ст. 172-7 КУпАП та у вчиненні аналогічних правопорушень, вчинених нею: 24.03.2021 року ( 2 протоколи), 23.04.2021 року, 24.05.2021 року, 22.07.2021 року, 28.09.2021 року, 19.10.2021 року, 19.11.2021 року, які кваліфіковано за ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи те, що двадцять справ про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП розглядаються одночасно, суд вважає за необхідне об`єднати дані справи в одне провадження.

В судовому засіданні прокурор Серченко С.А. обвинувачення підтримав в повному обсязі, просив притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності по всіх інкримінованих їй епізодах, надавши висновок, яким зазначив про наступне.

ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді завідувача амбулаторії загальної практики сімейної медицини №6, лікаря загальної практики - сімейного лікаря КНП «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» та будучи, згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII, суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, знаходячись на робочому місці, в порушення вимог ст.28 цього Закону перед виданням клопотань щодо преміювання за якісне та своєчасне виконання поставлених завдань та обов`язків, додаткових доручень за результати роботи за 2021 рік відносно близької особи - чоловіка ОСОБА_2 , не повідомила про наявність у неї реального конфлікту інтересів у встановленому законом випадку та порядку головного лікаря КНП «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», чим вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Також, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді завідувача амбулаторії загальної практики сімейної медицини №6, лікаря загальної практики - сімейного лікаря КНП «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» та будучи, згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII, суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, знаходячись на робочому місці, в порушення вимог ст.28 цього Закону вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів - видавши клопотання щодо преміювання за якісне та своєчасне виконання поставлених завдань та обов`язків, додаткових доручень за результати роботи за 2021 рік відносно близької особи - чоловіка ОСОБА_2 , чим вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Приватний інтерес ОСОБА_1 зумовлений тим, що ОСОБА_2 є її близькою особою та полягає у використанні нею адміністративної посади завідувача амбулаторії загальної практики сімейної медицини №6 КНП «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» та дискреційних повноважень про подання клопотань щодо преміювання за якісне та своєчасне виконання поставлених завдань та обов`язків, додаткових доручень з метою збільшення матеріального добробуту за рахунок премій, додаткових виплат, доплат, надбавок відносно близької особи - чоловіка.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_1 маючи приватний інтерес, приймає рішення стосовно близької особи надаючи оцінку діяльності власного чоловіка та на власний розсуд вирішує питання про встановлення премії за якісне та своєчасне виконання поставлених завдань та обов`язків, додаткових доручень та вносить пропозиції керівництву закладу у виді клопотання (подання) про преміювання за якісне та своєчасне виконання поставлених завдань та обов`язків, додаткових доручень, що є його дискреційними повноваженнями. У свою чергу дискреційні повноваження передбачають право посадової особи діяти в межах наданих повноважень на власний розсуд відповідно в межах закону.

Сімейні та родинні стосунки, а також бажання піклуватися про членів сім`ї, родичів є природним для кожної людини, а тому відносини з членами сім`ї, родичами зумовлюють наявність у особи приватного інтересу.

Таким чином, реальний конфлікт інтересів ОСОБА_1 полягає у суперечності між її приватним інтересом, зумовленим тим, що ОСОБА_2 є її близькою особою та її службовими повноваженнями, як завідувача амбулаторії загальної практики сімейної медицини №6 КНП «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», що впливає на об`єктивність та неупередженість під час подання клопотання (подання) про преміювання за якісне та своєчасне виконання поставлених завдань та обов`язків, додаткових доручень.

Матеріальної шкоди правопорушенням не заподіяно. Потерпілий у адміністративній справі відсутній.

Факт правопорушення підтверджується дослідженими під час судового розгляду матеріалами та допитом свідка.

Висновок прокурора ґрунтується на наступних доводах та на нормативно-правових актах антикорупційного законодавства, а саме:

1. Про наявність у особи конфлікту інтересів свідчить наступні доводи.

Предметом правопорушення є неповідомлення у встановлених законом випадках та порядку про наявність суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями.

Відповідно ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Важливо підкреслити, що перелік самих стосунків не є вичерпним, адже при наданні визначення законодавцем використано словосполучення "у тому числі", тобто у дефініції окреслено лише найбільш типові форми стосунків, які можуть зумовлювати наявність майнового чи немайнового інтересу. Практично це означає, що кожен службовець при виконанні своїх повноважень повинен брати до уваги увесь спектр своїх не лише правових (юридичних), а й соціальних (приватних) відносин, які зумовлюють виникнення майнового чи немайнового інтересу. При цьому тільки такий приватний інтерес у сфері службових/представницьких повноважень, що може вплинути або впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, спричиняє виникнення реального або потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до методичних рекомендацій НАЗК від 21.10.2022 року № 13 Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.

2.2.1. Типові обставини та ситуації, що свідчать про наявність приватного інтересу чи зумовлюють його виникнення.

Сімейні та родинні стосунки. Бажання піклуватися про членів сім`ї, родичів є природним для кожної людини, а тому відносини з членами сім`ї, родичами зумовлюють наявність у особи приватного інтересу. У ситуації, коли в підпорядкуванні керівників чи інших посадових осіб працюють близькі особи, завжди існує потенційний конфлікт інтересів, оскільки у сфері повноважень таких осіб наявний приватний інтерес, зумовлений позаслужбовими стосунками з близькою особою, що може вплинути на об`єктивність та неупередженість прийняття рішень, вчинення дій під час виконання службових повноважень стосовно близької особи.

Разом з тим, у п.2.4 методичних рекомендацій зазначено, що суперечність полягає в тому, що, з одного боку, в особи наявний приватний інтерес (майновий або немайновий), а з іншого, особа, яка уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, має виконувати свої службові обов`язки в інтересах держави, територіальної громади, виключаючи можливість будь-якого впливу приватного інтересу.

Таким чином, особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, приймаючи те чи інше рішення (вчиняючи ту чи іншу дію) по суті стоїть перед вибором задоволення публічного інтересу (на користь держави, територіальної громади) або приватного інтересу (власних інтересів, інтересів близьких осіб).

Тому навіть за умови, що особа, маючи приватний інтерес, приймає об`єктивні та неупереджені рішення, вона вчиняє дії в умовах реального конфлікту інтересів.

Крім того, у п.12.3 методичних рекомендацій НАЗК, зазначено, що на посадових осіб юридичних осіб публічного права, які не зазначені в п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, зокрема на керівників та інших посадових осіб державних та комунальних підприємств, установ, організацій, не поширюються обмеження спільної роботи близьких осіб, визначені в ст. 27 Закону. Але на вказаних осіб поширюються вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачені у ст. 28 Закону. Відносини прямого підпорядкування між близькими особами завжди зумовлюють наявність потенційного конфлікту інтересів у особи, якій підпорядковується його близька особа. У такому випадку слід вживати передбачених Законом заходів для врегулювання конфлікту інтересів.

2. Щодо наявності дискреційних повноважень у ОСОБА_1 .

Згідно зі ст.2 Закону України «Про оплату праці» структуру заробітної плати становлять основна (винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки) та додаткова (винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці) заробітна плата.

На відмінну від основної, додаткова заробітна плата, до якої, у тому числі, належать різні види стимулюючих виплат (премії, надбавки тощо) не є гарантованою, можливість її отримання, так само як і її розмір, залежить від оцінки результатів роботи особи керівником.

Згідно посадової інструкції завідуючої амбулаторії загальної практики сімейної медицини №6, лікаря загальної практики - сімейного лікаря КНП «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» належить до категорії «Керівники». Завідувач амбулаторії загальної практики - сімейної медицини, лікар загальної практики - сімейний лікар здійснює керівництво амбулаторією відповідно до чинного законодавства України та нормативно - правових актів, що визначають діяльність Центру.

Відповідно до п.2.3 Положення про преміювання, розміри премій працівникам за виконання показників встановлюється без обмежень, але в межах фонду заробітної плати, і визначаються: у відсотковому розмірі до посадового окладу або у фіксованому розмірі, визначеному керівником Підприємства за погодженням з Профкомом; кожному працівникові за поданням керівника структурного підрозділу; керівнику структурного підрозділу за поданням заступника керівника Підприємства; преміювання працівників за виконання особливо важливих доручень керівництва, завдань, за умови своєчасного та якісного виконання поставлених завдань; при цьому розмір (конкретна сума або відсоток) премії визначається керівником Підприємства, керівником підрозділу залежно від обсягу, терміновості та важливості завдання.

Відповідно до п.2.6 Положення премії виплачуються працівникам за поданням керівника відділу, а керівникам відділу за поданням заступника керівника Підприємства.

Як вбачається з матеріалів справи кожного разу під час підготовки клопотань про преміювання підлеглих працівників завідувач амбулаторії загальної практики сімейної медицини №6, лікаря загальної практики - сімейного лікаря КНП «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_1 , на підставі положення про преміювання, особисто приймає рішення про розмір преміювання підлеглих працівників.

Крім того, постановою Новомосковського міськрайонного суду від 10.04.2023 розглянуто справу про адміністративне правопорушення у відношенні керівника ОСОБА_1 , головного лікаря КНП «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_3 за ч.1,2 ст.172-7 КУпАП та закрито провадження в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Суд мотивував своє рішення тим, що відповідно до п.1.8. Положення про преміювання працівників КНП «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», Керівнику підприємства надається ЛИШЕ право відповідно до вимог чинного законодавства України позбавляти премії частково або повністю у разі порушення трудової, виробничої дисципліни і правил внутрішнього трудового розпорядку. Та на підставі п.2.4 Положення він видає накази про преміювання на підставі клопотань про преміювання.

Вказане свідчить про відсутність у керівника ОСОБА_1 головного лікаря КНП «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_3 дискреційних повноважень щодо преміювання підлеглих працівників та підтверджує те, що керівник видає накази про преміювання виключно на підставі клопотань про преміювання і не має повноважень вносити корегування розміру премій на власний розсуд.

Оскільки у підпорядкуванні у головного лікаря перебуває значна чисельність працівників, він позбавлений можливості об`єктивно надавати оцінку роботи кожному з підлеглих працівників та в подальшому визначати розмір премії, з метою належної оцінки роботи кожного працівника створено Порядок преміювання, відповідно до якого, преміювання відбувається виключно на підставі поданням керівника структурного підрозділу (у нашому випадку завідуючою відділення).

Отже, завідувач амбулаторії загальної практики сімейної медицини №6, лікар загальної практики - сімейний лікар КНП «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_1 має дискреційні повноваження в частині здійснення преміювання підлеглих працівників амбулаторії.

Вище наведене спростовує доводи адвоката про відсутність у ОСОБА_1 дискреційних повноважень, обґрунтовані можливістю ОСОБА_3 самостійно визначати розмір премії.

3. Стосовно повідомлення про реальний конфлікт інтересів.

Закон України «Про запобігання корупції» прийнятий 14.10.2014 та зі змінами діє по теперішній час.

Приписами п. 2 ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції» встановлено, що особи, зазначені у п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно.

З показів ОСОБА_1 наданих під час судового засідання встановлено, що подання про преміювання започатковано лише декілька років тому.

Отже, на момент вказаного повідомлення у ОСОБА_1 були відсутні повноваження щодо складання подання про преміювання, що свідчить про відсутність реального конфлікту інтересів у останньої станом на 12.02.2013 року.

Тож повідомлення ОСОБА_1 про обмеження спільної роботи з близькою особою чоловіком, яке подано нею 12.02.2013 року є неналежним доказом у вказаній адміністративній справі, оскільки воно подано в порядку, передбаченому Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», який втратив чинність з 26 квітня 2015 року, з моменту вступу в дію ЗУ «Про запобігання корупції».

Одночасно з цим, вищезазначене повідомлення від 12.02.2013 року не є тотожним з повідомленням про конфлікт інтересів, оскільки це є різні обмеження передбачені різними Законами, що у свою чергу свідчить про не виконання неї обов`язку передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції».

Отже, фактично ОСОБА_1 під час складання подання про преміювання за 2021 рік, у тому числі і відносно свого чоловіка, повинна була повідомити, але не повідомила свого безпосереднього керівника головного лікаря КНП «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги».

Аналогічна думка викладена у постанові Дніпровського апеляційного суду від 30.05.2023 у справі № 205/353/23.

4. Щодо необхідності «щоразу здійснення тотожних дій» з метою повідомлення безпосереднього керівника про конфлікт інтересів під час подання клопотання (подання) про преміювання за якісне та своєчасне виконання поставлених завдань та обов`язків, додаткових доручень випливає з наступного.

У процесі підготовки нормативно-правових актів і під час розгляду судових справ про їх оспорювання нерідко виникають питання щодо критеріїв, за допомогою яких можна розмежувати нормативні та ненормативні акти, визначитися стосовно правомочності прийняття акту відповідним суб`єктом.

Оскільки в Україні відсутній закон, яким було б урегульовано такий поділ, а в Конституції та спеціальних законах не завжди визначено види правових актів з точки зору їх нормативності, спробуємо поглянути на цю проблему на основі доробку науковців і правових позицій Конституційного Суду.

В юридичній літературі існують різноманітні визначення поняття «правовий акт». Під правовим (юридичним) актом зазвичай розуміють офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, створює юридичний стан і спрямований на врегулювання суспільних відносин. Нормативно-правовий акт це офіційний письмовий документ, який приймається уповноваженим органом держави та встановлює, змінює, припиняє чи конкретизує певну норму права. Такі акти перебувають між собою в ієрархічній підпорядкованості, що й визначає юридичну силу документа.

За різними критеріями нормативно-правові акти можна класифікувати на окремі види:

за органом, який їх видає (акти парламенту, Президента, Уряду, органів виконавчої влади, державних органів, органів місцевого самоврядування);

за юридичною силою (закони та підзаконні нормативні акти);

за суб`єктами правотворчості (прийняті на референдумі; нормативні акти органів державної влади; нормативні акти громадських організацій, локальні, внутрішні акти організацій, підприємств, установ; спільні нормативні акти);

залежно від терміну дії (які поширюються на всю територію держави, на територію окремих суб`єктів, локальні);

за сферою дії: акти загальної дії (охоплюють і вирішують схоже коло питань); акти спеціальної дії (пов`язані з вирішенням конкретних питань, спрямовані на глибше їх дослідження); локальні (застосовуються у вузькоспеціалізованих сферах людського життя);

залежно від терміну дії (тривалої та тимчасової дії);

залежно від предмета правового регулювання (конституційні, адміністративні, кримінальні, цивільні тощо) (БСЭ. М., 2005. С.346).

Відмінності нормативності. Критерії, за якими нормативний акт відрізняється від інших видів юридичних актів:

створюються внаслідок нормотворчої, законодавчої діяльності органів держави або референдуму;

містять норми права;

є основним джерелом права;

юридично обов`язкові для нефіксованого кола осіб;

видаються у формі законів, указів, постанов, актів нормативного характеру;

містять загальнообов`язкові правила поведінки (норми), у той час як акт застосування норм права має індивідуально-конкретні приписи, а інтерпретаційний акт роз`яснення змісту й меж дії норм права;

стосуються всіх суб`єктів, які опиняються в нормативно регламентованій ситуації, а акт застосування положень права адресується конкретним особам чи організаціям і є обов`язковим до виконання тільки ними (інтерпретаційний акт адресується суб`єктам, які застосовують норми права, що роз`яснюються);

регулюють певний вид суспільних відносин (акт застосування норм права конкретну життєву ситуацію; інтерпретаційний акт не змінює змісту правового регулювання, а тільки доповнює його роз`ясненнями норм права);

діють тривалий час і не вичерпують себе фактами застосування (дія акта застосування норм права закінчується у зв`язку з припиненням існування конкретних правовідносин; інтерпретаційний акт діє тільки разом з нормативним актом, приписи якого роз`яснюються, і має допоміжне значення) (Загальна теорія держави і права: [Підручник для студентів юридичних вищих навчальних закладів] / ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ін. Х.: Право, 2009. с.279; ОСОБА_7 . Право в житті людини. К.: Оріяни, 2005. с.96107).

Стисліше критерії розмежування правових актів можна диференціювати за такими ознаками:

поширюються не на конкретні життєві ситуації, а на заздалегідь не визначену кількість тотожних за своїми ознаками випадків;

адресуються колу осіб, не окреслених персонально;

реалізуються за допомогою правових засобів багаторазової дії;

зазвичай не мають чітких часових меж.

Індивідуально-правові акти:

видаються правозастосовними органами;

не містять норм права;

не є джерелом права; юридично обов`язкові тільки для зазначених осіб;

видаються у формі указів, постанов, наказів, розпоряджень щодо згаданих у них осіб або конкретних обставин;

спрямовуються на врегулювання конкретних видів соціальної поведінки;

поширюються лише на персонально визначених осіб;

не передбачають повторного застосування одних і тих самих юридичних засобів;

мають переважно короткостроковий характер, припиняються після реалізації відповідних індивідуальних правових приписів ( ОСОБА_8 . Теорія держави і права: Підручник /Пер. з рос. Х.: Консум, 2006. С.412).

Критерії розмежування актів за ознаками їх ієрархічної нормативності викладені також у рішеннях КС від:

3.10.97 №4-рп/97 (справа про набуття чинності Конституцією);

27.03.2000 №3-рп/2000 (справа про всеукраїнський референдум);

19.06.2001 №9-рп/2001 (справа щодо стажу наукової роботи);

16.01.2003 №1-рп/2003 (справа про Конституцію АРК);

14.03.2014 №2-рп/2014 (справа про проведення місцевого референдуму в АРК) й у висновку від 11.07.2001 №3-в/2001 (справа про Римський статут).

З огляду на викладене можливо об`єктивно стверджувати, що накази про преміювання підлеглих працівників, видані на підставі клопотань завідуючих амбулаторій, головним лікарем КНП «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_3 , є індивідуальними-правовими актами, мають короткостроковий характер, припиняються після реалізації відповідних індивідуальних правових приписів, тобто мають «разову» юридичну дію та вичерпують себе фактом їх застосування.

З урахуванням тих обставин, що премія за якісне та своєчасне виконання поставлених завдань та обов`язків, додаткових доручень не є обов`язковими виплатами, оскільки їх відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про оплату праці», віднесено до Додаткової заробітної плати. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Як правило джерелом коштів скерованих на оплату премій та надбавок до посадового окладу є межі фонду преміювання, утвореного в фонді оплати праці та економії фонду оплати праці.

На підставі цього можливо дійти до висновку, що сам факт преміювання (подання клопотань про преміювання) не є щомісячно обов`язковим, носить ситуативний характер, який залежить від наявних коштів.

Отже, лише настання певної сукупності відповідних чинників, а саме: наявності грошових коштів для проведення виплат премії та/або надбавки, подання клопотання про преміювання та в подальшому підписання наказу керівником комунального закладу зумовлюють необхідність виконання суб`єктом вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» щодо повідомлення безпосереднього керівника про наявний конфлікт інтересів.

Разом з цим, відсутність зазначених чинників зумовлює відсутність обов`язку повідомлення керівника про обставини виникнення конфлікту інтересів.

5. Стосовно об`єктивного сумніву відносно долучених під час судового розгляду Звіту уповноваженої з питань запобігання корупції КПН «Новомосковський МЦ ПМСД» щодо наявності обмежень у роботі завідувача АЗПСМ №6 ОСОБА_1 та лікаря загальної практики-сімейного лікаря АЗПСМ №6 ОСОБА_2 та наказу «Про запровадження заходів додаткового контролю щодо завідувача АЗПСМ №6 ОСОБА_1 » №42 від 08.01.2019 повідомляю наступне.

Під час збирання доказів, працівниками відділу Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, здійснювалися неодноразові запити до КПН «Новомосковський МЦ ПМСД» стосовно надання інформації та документів щодо виникнення конфлікту інтересів між завідувачем АЗПСМ №6 ОСОБА_1 та лікарем загальної практики-сімейного лікаря АЗПСМ №6 ОСОБА_2 та відбиралися пояснення у свідків: ОСОБА_3 головний лікар, ОСОБА_9 заступник головного лікаря, ОСОБА_10 - старший інспектор з кадрів, ОСОБА_11 головний бухгалтер, ОСОБА_12 юрисконсульт, уповноважена особа з питань запобігання корупції).

Однак, до теперішнього часу, в жодній відповіді КПН «Новомосковський МЦ ПМСД» та поясненнях зазначених вище осіб, не згадувалося про наявність Звіту уповноваженої з питань запобігання корупції КПН «Новомосковський МЦ ПМСД» щодо наявності обмежень у роботі завідувача АЗПСМ №6 ОСОБА_1 та лікаря загальної практики-сімейного лікаря АЗПСМ №6 ОСОБА_2 та наказу «Про запровадження заходів додаткового контролю щодо завідувача АЗПСМ №6 ОСОБА_1 » №42 від 08.01.2019 року.

Тож вищезазначене свідчить, що є обґрунтовані сумніви вважати, що вказані документи штучно створені з метою уникнути адміністративної відповідальності, у зв`язку з цим прошу віднестися до них критично та не враховувати під час ухвалення рішення суду.

Додатково, слід зазначити, що відповідно до п. 4 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», безпосередній керівник або керівник органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади, якому стало відомо про конфлікт інтересів підлеглої йому особи, зобов`язаний вжити передбачені цим Законом заходи для запобігання та врегулювання конфлікту інтересів такої особи.

Згідно з вимогами ст. 29 Закону України «Про запобігання корупції», зовнішнє врегулювання конфлікту інтересів здійснюється шляхом:

1) усунення особи від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті в умовах реального чи потенційного конфлікту інтересів;

2) застосування зовнішнього контролю за виконанням особою відповідного завдання, вчиненням нею певних дій чи прийняття рішень;

3) обмеження доступу особи до певної інформації;

4) перегляду обсягу службових повноважень особи;

5) переведення особи на іншу посаду;

6) звільнення особи.

Разом з цим, наказ головного лікаря ОСОБА_3 за № 42 від 08.01.2019 «Про запровадження заходів додаткового контролю щодо завідувача АЗПСМ № 6 ОСОБА_1 » не відповідає вимогам ст. 29 Закону України «Про запобігання корупції», оскільки в ньому не зазначено яким шляхом здійснюється зовнішнє врегулювання конфлікту інтересів.

Окрім цього, наказ головного лікаря ОСОБА_3 за № 42 від 08.01.2019 року не відповідає вимогам ст. 33 Закону України «Про запобігання корупції», оскільки в ньому не визначено форму здійснення зовнішнього контролю, уповноваженого на проведення контролю працівника, а також обов`язки особи у зв`язку із застосуванням зовнішнього контролю за виконанням нею відповідного завдання, вчиненням нею дій чи прийняття рішень.

Доводи сторони захисту, що ОСОБА_9 , на думку захисту, здійснювала так званий «зовнішній контроль» не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_9 наказом головного лікаря Гінкоти Л.В. за № 42 від 08.01.2019 року не визначено як особу, яка безпосередньо здійснює зовнішній контроль за прийняттям ОСОБА_1 рішень щодо визначення розміру премії стосовно близької особи.

Також, відповідно до вимог п. 5 Методичних рекомендації НАЗК щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції», передбачено, що працівник, який здійснюватиме зовнішній контроль, не може бути у підпорядкуванні особи, конфлікт інтересів якої врегульовується, а також стосовно якого останній може приймати рішення розпорядчого характеру, оскільки це зумовить виникнення у працівника, який здійснюватиме зовнішній контроль, виникнення конфлікту інтересів.

Згідно п. 3 Розділу «Загальні положення» посадової інструкції завідувача амбулаторії загальної практики сімейної медицини, лікаря загальної практики сімейного лікаря КНП «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_1 безпосередньо підпорядкована заступнику головного лікаря з медичної частини, якою у даному випадку є ОСОБА_9 , яка має право приймати рішення управлінського характеру стосовно ОСОБА_1 .

Таким чином, відповідно до вимог п. 5 Методичних рекомендації НАЗК щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції» ОСОБА_9 не має право виступати у якості особи, яка здійснює зовнішній контроль за прийняттям ОСОБА_1 відповідних рішень.

З урахуванням викладеного наказ головного лікаря Гінкоти Л.В. за № 42 від 08.01.2019 «Про запровадження заходів додаткового контролю щодо завідувача АЗПСМ № 6 ОСОБА_1 » є неналежним та недопустимим доказом у зазначеній адміністративній справі.

6. Стосовно моменту виявлення адміністративного правопорушення, що суттєво впливає на строки накладення адміністративного стягнення слід зазначити наступне.

Фактичним моментом виявлення правопорушень, передбачених у ст. 172-7 КУпАП, слід вважати дату з`ясування всіх необхідних даних, необхідних для того, щоб установити всі необхідні ознаки складів правопорушень, передбачених у цій статті, що є підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення (лист Комітету ВР України з питань законодавчого забезпечення правоохоронної діяльності від 11.09.2018 № 04-18/10-1584).

ВС у постанові по справі №815/5818/15 від 10.06.2019 зазначив, що рапорт та лист органів МВС не належить до документів, які фіксують об`єктивну та суб`єктивну сторону правопорушення та не є матеріалами правоохоронних органів, як підстава для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій. Разом з тим, протокол є основною і обов`язковою формою фіксації факту адміністративного правопорушення, який повинен відповідати вимогам, що висуваються до його процесуальної форми та змісту і регламентовані ст.ст. 254256 КУпАП.

Таким чином, фактичним моментом виявлення вчинених правопорушень, передбачених у ст. 172-7 КУпАП, є дата з`ясування всіх необхідних даних, зібрання доказів щодо наявності (або відсутності) ознак складів правопорушень, що співпадає з датою складання протоколу.

7. Стосовно підстав для закриття судом адміністративної справи по ст. 22 КУпАП.

Адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, не може бути малозначним, оскільки важливість протидії корупційним проявам і створення атмосфери суспільного неприйняття корупційних вчинків є нагальною потребою сьогодення, і принциповість під час призначення покарання за вказаною категорією порушень є запобіганням вчинення більш тяжким злочинам у зазначеній сфері.

Крім того, діяння, вчинене особою яка притягується до адміністративної відповідальності в подальшому може слугувати негативним прикладом для інших суб`єктів адміністративних правопорушень за корупційні діяння.

Слід наголосити, що визнання малозначними корупційних правопорушень суперечить принципам запобігання і протидії корупції, не відповідає міжнародним стандартам у цій сфері, не сприяє вирішенню завдань судочинства і створює легальні можливості для уникнення від відповідальності осіб, які вчинили правопорушення пов`язані з корупцією.

За таких обставин вважає, що звільнення від адміністративної відповідальності вказаної особи підриває авторитет у суспільстві до органів державної влади та місцевого самоврядування, тому принциповість під час призначення покарання за вказаною категорією порушень є запобіганням вчиненню більш тяжких злочинів у зазначеній сфері.

Враховуючи викладене, вважає, що матеріалами справи доведено повністю провину ОСОБА_1 та просить притягнути останню до відповідальності:

за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП накласти стягнення у виді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 3400,00 грн.

за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП накласти стягнення у виді штрафу у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 5100,00 грн.

Застосувати положення ст. 36 КУпАП застосувати стягнення за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто за ч.2 ст. 172-7 у виді штрафу 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 5100,00 грн.

Разом з тим, за протоколами № 182-191, за ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП, за епізодами від 18.02.2021, 24.03.2021, 23.04.2021, 24.05.2021, 22.07.2021 щодо неповідомлення про наявність реального конфлікту інтересів та подання клопотань про преміювання, на підставі яких було премійовано працівників КНП «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», де серед премійованих була її близька особа чоловік ОСОБА_2 , визнати винною та в цій частині провадження закрити відповідно до ст. 247 КУпАП, відповідно до ст. 38 КУпАП у зв`язку зі сплином 2 років з моменту вчинення адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину вчиненні адміністративних правопорушень не визнала, повідомила суду, що у 2013 році за її повідомленням здійснювалася перевірка, за результатами якої встановлено відсутність конфлікту інтересів.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 Радільчук Н.І. просила провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, мотивуючи свою позицію тим, що згідно протоколів про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді завідувача амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 6, лікар загальної практики сімейний лікар КНП «Новомосковський міський центр перинної медико-санітарної допомоги» та, будучи згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, відповідальним за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, порушуючи вимоги статей 28 Закону України «Про запобігання корупції» перед виданням наказу про преміювання працівників не повідомила про реальний конфлікт інтересів з ОСОБА_2 , який є її чоловіком. Також, ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що за вищезазначених обставин видавала клопотання щодо преміювання ОСОБА_2 в умовах реального конфлікту інтересів, протягом певного періоду.

З висновками зазначеними у протоколах не погодилася повністю з таких підстав.

Захисник зазначила, що ОСОБА_2 не мала дискреційних повноважень, оскільки наказ про преміювання підписує головний лікар, а отже такі обставини виключають наявність приватного конфлікту інтересів.

Відсутність дискреційних повноважень підтверджується: 01.02.2013 року ОСОБА_1 було призначено на посаду завідувача-лікаря-терапевта амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 6. 11.02.2013 року лікаря-терапевта дільничного амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 7 ОСОБА_2 було переведено на посаду лікаря-терапевта дільчого амбулаторії загальної практики сімейної медицини. 12.02.2013 року ОСОБА_1 як завідувач амбулаторії, надала в.о. головного лікаря повідомлення про конфлікт інтересів з її чоловіком ОСОБА_2 , з проханням провести перевірку, щодо наявності обмежень у роботі, відповідно до ЗУ «Про засади запобігання та протидії корупції». 13.02.2013 року в.о. головного лікаря КПК «Новомосковський МЦ ПСД» зазначено, що у трудових відносинах між завідувачем АЗПС № 6 ОСОБА_1 та лікарем-терапевтом дільничним ОСОБА_2 відсутній конфлікт інтересів, оскільки матеріальне заохочення працівників проводиться на основі фінансових результатів діяльності закладу, та внутрішній контроль якості надання медичної допомоги здійснюється керівництвом закладів охорони здоров`я. 08.01.2019 року уповноваженою з питань запобігання корупції КНП «Новомосковський МЦ ПМСД» було складено звіт щодо наявності обмежень у роботі завідувача АЗПСМ № 6 ОСОБА_1 та лікаря загальної практики-сімейного лікаря АЗПСМ №6 ОСОБА_2 , за результатами якого, уповноваженою особою викладені обставини, які включають, що завідувач АЗПСМ №6 відповідно до посадової інструкції надає подання про клопотання керівнику підприємства про преміювання працівників його структурного підрозділу з урахуванням показників роботи. Відповідно до п. 2 ч. 3 розділу ХІ Антикорупційної програми КНП «Новомосковський МЦ ПМСД» запропоновано вжити заходи додаткового контролю, а саме погодження клопотань про преміювання, з заступником головного лікаря з медичної частини, задля усунення можливості зловживань при поданні клопотань, щодо розміру премій. 08.01.2019 року відповідно до наказу за № 42 головного лікаря КНП «Новомосковський МЦ ПМСД» було покладено заходи додаткового контролю щодо завідувача АЗПСМ №6 ОСОБА_1 під час визначення нею показників якості надання медичної допомоги лікарем загальної практики сімейним лікарем АЗПСМ № 6 ОСОБА_2 для подання клопотань про преміювання, які надходять від завідувача АЗПСМ №6 ОСОБА_1 заступником головного лікаря з медичної частини. Відповідно до посадової інструкції лікаря загальної практики-сімейного лікаря п. 1.3 лікар загальної практики сімейний лікар Центру підпорядковується безпосередньо завідувачу амбулаторії загальної практики - сімейної медицини, лікар загальної практики сімейному лікарю Центра.

Як вбачається з матеріалів об`єднаної справи, всі клопотання про преміювання ОСОБА_2 , подані ОСОБА_1 головному лікарю, були попередньо погоджені заступником головного лікаря ОСОБА_9 з визначеними розмірами премій.

Зокрема, клопотання подавалися відносно багатьох медичних працівників, також премії ОСОБА_2 ніколи не були завищеними серед інших працівників, і наголошую, що лише керівник може впливати на розміри премій, оскільки у нього є повноваження, щодо зменшення або позбавлення премій на відповідних підставах, а в свою чергу єдиним розпорядником бюджету підприємства є його керівник.

Як вбачається з роз`яснень, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у інформаційному листі «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» № 223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року, аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч.1 ст.1 Закону, з урахуванням висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В.М. Корецького НАН України від 29 квітня 2016 року № 126/50-е, щодо законодавства про боротьбу з корупцією дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Тобто відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: 1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення. Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, та, відповідно, в постанові суду.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 діяла у порушення вимог ЗУ «Про запобігання корупції», оскільки керівництвом лікарні були застосовані відповідні заходи додаткового контролю.

Просила закрити справу відносно ОСОБА_1 за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Також судом досліджені письмові докази, надані до матеріалів справи про адміністративне правопорушення: протоколи про адміністративні правопорушення, пов`язанні з корупцією; листи ДСР НПУ з додатками № 4679/55/103/01-2022 від 30.11.2022 року; посадові інструкції завідувача амбулаторії лікаря загальної практики сімейного лікаря; накази від 01.02.2013 року № 22-к про призначення лікаря - терапевта дільничного амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 6 ОСОБА_1 на посаду завідувача лікаря - терапевта дільничного амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 6, з 01.02.2013 року; посадові інструкції лікаря загальної практики сімейного лікаря; накази від 11.02.2013 року № 28-к про переведення лікаря - терапевта дільничного амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 7 ОСОБА_1 на посаду лікаря - терапевта дільничного амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 6, з 11.02.2013 року; повідомлення про конфлікт інтересів ОСОБА_2 ; статути КНП «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги»; колективні договори між КНП «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» та профспілковим комітетом первинної профспілкової організації КНП «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Профспілки працівників охорони здоров`я України від 23.10.2020 року протокол №6 з додатками; положення про порядок оплати праці КНП «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги»; положення про преміювання працівників КНП «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги»; положення про надання матеріальної допомоги на оздоровлення працівникам КНП «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги»; положення про встановлення муніципальної премії медичним працівникам КНП «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги»; положення про порядок здійснення видатків на культурно-масову, фізкультурну та оздоровчу роботу; листи ДСР НПУ з додатками № 39/55/103/01-2023 від 06.01.2023 року; антикорупційні програми КНП «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги»; накази про переведення ОСОБА_9 на посаду заступника головного лікаря з медичної частини адміністративно-управлінського персоналу з 08.10.2018 року № 164-П від 08.10.2018 року; інструкції заступника головного лікаря з медичної частини; листи ДСР НПУ з додатками № 4904/55/103/01-2022 від 19.12.2022 року; накази про преміювання, письмові пояснення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , письмові пояснення ОСОБА_1 про те, що вона на посаді завідуючої амбулаторії ЗПСМ № 6 приблизно з 2013 року по теперішній час. До її обов`язків входить безпосереднє керівництво амбулаторією ЗПСМ № 6, забезпечення надання якісної медичної допомоги. Організовує роботу лікарів, медсестер закладу. Щомісяця вона готує клопотання щодо преміювання співробітників амбулаторії ЗПСМ № 6, з урахуванням розміру, фінансування, а також навантаження на співробітників. Вона визнає розмір премії по кожному працівнику, підписує клопотання та направляє до КНП «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», де свою візу накладає заступник головного лікаря ОСОБА_9 , а потім свою візу ставить головний лікар ОСОБА_3 . На період її відсутності її обов`язки виконує лікар ОСОБА_13 . В її амбулаторії працює її чоловік ОСОБА_2 на посаді лікар ЗПСЛ, він перебуває у її підпорядкуванні. Вона не повідомляла про можливий конфлікт інтересів , вона дізналася після спілкування зі співробітниками поліції. Повідомлення про конфлікт інтересів від співробітників поліції не надходили. З ЗУ «Про запобігання корупції» вона ознайомлена.

Вислухавши думку прокурора, пояснення ОСОБА_1 її захисника та дослідивши письмові матеріали, надані НАЗК, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Прокурор, в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП, навів аналіз нормативно-правових актів, якими регламентується порядок оплати праці працівників органів виконавчої влади і, зокрема, а також врахував як доказ відсутність повідомлень КНП «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» щодо можливих фактів виникнення конфлікту інтересів ОСОБА_1 з її чоловіком ОСОБА_2 .

Однак, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ч.1 ст.172-7 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за неповідомлення особою у встановленому законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Ч.2 ст.172-7 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що, перебуваючи на посаді завідувача амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 6, лікар загальної практики сімейний лікар КНП «Новомосковський міський центр перинної медико-санітарної допомоги» та, будучи згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, відповідальним за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, порушуючи вимоги статей 28 Закону України «Про запобігання корупції» перед виданням наказу про преміювання працівників не повідомила про реальний конфлікт інтересів з ОСОБА_2 , який є її чоловіком. А також ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що за вищезазначених обставин видавала клопотання щодо преміювання ОСОБА_2 в умовах реального конфлікту інтересів.

При цьому ОСОБА_2 інкримінуються аналогічні діяння, вчинені протягом березня 2021 року листопада 2021 року.

Судом встановлено, що з 01.02.2013 року ОСОБА_1 призначено на посаду завідувача амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 6, лікаря загальної практики - сімейного лікаря КНП «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги». На зазначеній посаді ОСОБА_1 працює до сьогодні.

11.02.2013 року на посаду лікаря-терапевта дільничного амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 6 переведено її чоловіка ОСОБА_2 .

На вищевказаних посадах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 працюють до сьогодні.

Таким чином, факт того, що ОСОБА_2 є чоловіком ОСОБА_1 і працює у неї в підпорядкуванні є встановленим судом і не оспорювався сторонами.

12.02.2013 року ОСОБА_1 написала повідомлення ОСОБА_14 про те, що на посаду прийнято її чоловіка ОСОБА_2 , проінформувавши таким чином керівництво про наявний конфлікт інтересів.

Юристконсультом Максименко Л.В. на виконання доручення щодо перевірки наявності обмежень у роботі завідувача АЗПСМ № 6 ОСОБА_1 та лікаря-терапевта ОСОБА_2 , констатовано про відсутність конфлікту інтересів, оскільки завідувач амбулаторії не має повноважень визначати підстави чи розмір матеріального заохочення працівників .

Суд приймає до уваги посилання прокурора на той факт, що з 2013 року змінився Закон України «Про запобігання корупції» (наразі є чинним ЗУ «Про запобігання корупції» від 2015 року), так само, як змінились і повноваження завідувача амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 6.

Водночас, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до положень, які містяться в Методичних рекомендаціях з питань запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, затверджених рішенням НАЗК від 02.04.2021 року за № 5 приватний інтерес може впливати на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи не вчинення дій лише під час реалізації службових/представницьких повноважень, що є дискреційними. Дискреція можливість діяти на власний розсуд, обираючи з декількох різних варіантів дій, рішень. Дискреційні повноваження це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта. Приватний інтерес може впливати на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи не вчинення дій лише під час реалізації службових/представницьких повноважень, що є дискреційними «відсутність дискреційних повноважень виключає наявність приватного конфлікту інтересів».

Відповідно до Статуту КНП «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» є юридичною особою. Засновником та органом управління є Новомосковська міська рада, а уповноваженим органом управління є виконавчий комітет Новомосковської міської ради. Відповідно до п. 7.1 Статуту управління підприємством здійснює Новомосковська міська рада. 7.2. закріплено, що поточне керівництво (оперативне управління) підприємством здійснює керівник підприємства головний лікар, який відповідно до п. 7.5.15 вживає заходів до своєчасної та в повному обсязі виплати заробітної плати, а також податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

П. 7.5.17 Статуту за головним лікарем закріплені повноваження щодо затвердження положення про структурні підрозділи Підприємства, інші розпорядження та порядки, що мають системний характер, зокрема: положення про преміювання працівників за підсумками роботи Підприємства.

П. 7.6.2 визначено, що у разі відсутності головного лікаря Підприємства або неможливості виконувати свої обов`язки з інших причин, обов`язки виконує заступник головного лікаря чи інша особа згідно з функціональними (посадовими) обов`язками. У п. 9.7. зазначено, що джерелом котів на оплату праці працівників підприємства є кошти, отримані в результаті його господарської некомерційної діяльності. Форми і оплата, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, посадових окладів, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються у колективному договорі. П. 9.8. Працівники підприємства проводять свою діяльність відповідно до Статуту, колективного договору та посадових інструкцій.

10.12.2018 року між В.о. міського голови Новомосковської міської ради та ОСОБА_3 було укладено трудовий контракт, відповідно до якого ОСОБА_3 є керівником КНП «Новомосковський МЦ ПМСД». Згідно даного контракту п. 2.9. до прав та обов`язків ОСОБА_3 належить діяти від імені підприємства, укладати угоди, відкривати рахунки в банках, користуватися правом розпорядження коштами підприємства, в межах своєї компетенції видавати накази та інші акти, давати вказівки, накладати стягнення….

06.11.2020 року між сторонами КНП «Новомосковський міський центр перинної медико-санітарної допомоги» з однієї сторони та профспілковим комітетом первинної профспілкової організації КНП «Новомосковський МЦ ПМСД» профспілки працівників охорони здоров`я України за результатами проведення конференції трудового колективу КНП «Новомосковський МЦ ПМСД» було укладено колективний договір.

Відповідно до умов якого п. 1.2.1 даний колективний договір є локальним нормативним актом соціального партнерства, який призначений для регулювання колективних трудових відносин, а також соціально-економічних питань, які підлягають визначенню за погодженням сторін відповідно до законодавства. Відповідно до п. 2.4.2 Адміністрація разом з профкомом вирішують питання щодо: запровадження, перегляду та змін норм праці, оплату праці працівникам, форми, системи оплати праці, схем посадових окладів; умов запровадження та розмірів надбавок, доплат, премій, винагород, інших заохочувальних, компенсаційних виплат…..

П. 4.1.5. даного колективного договору передбачає, що Роботодавець (головний лікар) зобов`язується встановлювати працівникам підприємства розміри посадових окладів, доплат, надбавок, матеріальної допомоги на оздоровлення, премії, інших виплат в залежності від ефективності роботи підприємства, обсягу та якості медичної допомоги, фактичного навантаження на фахівців, на рівні не нижчому , ніж визначеного чинним законодавством, а також: положенням про порядок оплати праці працівників КНП «Новомосковський МЦ ПМСД» (додаток 7), положення про преміювання працівників КНП «Новомосковський МЦ ПМСД» (додаток 8)…….

П. 4.1.8 Роботодавець зобов`язаний здійснювати преміювання працівників та надання матеріальної допомоги у межах фонду заробітної плати згідно з встановленими Положеннями. До зобов`язань профкому належить (п. 4.2.1. п. 4.2.2) Здійснювати контроль за дотриманням на підприємстві законодавства про оплату праці, вносити обґрунтовані пропозиції щодо підвищення розмірів заробітної плати, премій, гарантії і компенсацій, доплат та надбавок працівникам. Відповідно до умов колективного договору - сторони домовилися п. 4.3.1. спільно визначати та затверджувати посадові оклади працівників підприємства.

Відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку КНП «Новомосковський МЦ ПМСД», погодженого з профспілковим комітетом до основних обов`язків Адміністрації (головний лікар) зобов`язаний п. 4.7. постійно удосконалювати організацію оплати праці залежно від підсумків результатів роботи, підвищувати ефективність нормування праці та забезпечувати матеріальну зацікавленість працівників у результатах їх особистих досягнень у загальних підсумках роботи Центру….

Положенням про преміювання працівників КНП «Новомосковський МЦ ПМСД», яке погоджено з профспілковим комітетом, визначено у п. 1.3. підстави та система преміювання. Відповідно до п. 1.8. Керівнику підприємства надається право відповідно до вимог чинного законодавства України позбавляти премії частково або повністю у разі порушення трудової, виробничої дисципліни і правил внутрішнього трудового розпорядку. Згідно до п. 2.3. визначено, що розмір премій визначається у відсотковому розмірі до посадового окладу або у фіксованому розмірі. Кожному працівникові за поданням керівника структурного підрозділу; керівнику структурного підрозділу за поданням заступника керівника Підприємства. Преміювання працівників за виконання особливо важливих доручень керівництва, завдань, за умови своєчасного та якісного виконання поставлених завдань; при цьому розмір (конкретна сума або відсоток) премії визначається керівником Підприємства, керівником підрозділу залежно від обсягу, терміновості та важливості завдання, можливо нарахування декілька премій працівникам за сумлінну роботу, за кожний випадок виконання умов преміювання незалежно від того скільки таких випадків буде впродовж такого періоду. Відповідно до п. 2.6 премії виплачуються працівникам за поданням керівника відділу, а керівникам відділу за поданням заступника керівника. В даному положенні визначена схема розрахунку преміювання лікарів.

Положенням про встановлення муніципальної премії медичним працівникам КНП «Новомосковський МЦ ПМСД» встановлено підстави її отримання.

Тобто, суд приймає до уваги посилання прокурора на той факт, що головний лікар може відмовити у преміюванні (не підписати Наказ) виключно у випадках, визначених вищевказаними нормативно-правовими актами.

Однак, з врахуванням вимог вищевказаних нормативно-правових актів, підстав вважати, що прийняття рішення про нарахування премій працівникам КНП «Новомосковський МЦ ПМСД» є дискреційними повноваженнями ОСОБА_1 , у суду відсутні.

Щодо недотримання вимог законодавства відносно прийняття рішень про преміювання в умовах конфлікту інтересів.

Прокурор зазначив, що суд не має приймати до уваги повідомлення ОСОБА_1 про конфлікт інтересів від 12.02.2013 року, оскільки це повідомлення надано керівництву до набрання чинності ЗУ «Про запобігання корупції» в редакції 2015 року.

Водночас, суд звертає увагу на таке.

Суб`єктивна сторона корупційного діяння характеризується тим, що воно вчинюється лише з корисливих спонукань. Особа, яка вчинила таке корупційне діяння, усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у зв`язку з цим певні матеріальні блага. Тобто, навіть при наявності суперечності між особистими інтересами та службовими повноваженнями обов`язковим є встановлення можливості впливу такої суперечності на об`єктивність або упередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих службових повноважень. При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Тобто, конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Стороною захисту було надано Звіт уповноваженої з питань запобігання корупції КНП «Новомосковський МЦ ПМСД» ОСОБА_12 щодо наявності обмежень у роботі завідувача АЗПСМ № 6 ОСОБА_1 та лікаря загальної практики-сімейного лікаря АЗПСМ №6 ОСОБА_2 , який було складено 08.01.2019 року.

За результатами зазначеного звіту, уповноваженою особою зазначено, що щодо наявності конфлікту інтересів у роботі завідувача АЗПСМ №6 ОСОБА_1 та лікаря загальної практики сімейного лікаря АЗПСМ № 6 ОСОБА_2 , то, відповідно до посадової інструкції завідувача АЗПСМ, останній надає подання про клопотання керівнику підприємства про преміювання працівників його структурного підрозділу з урахуванням показників роботи. Керівнику надається право відповідно до вимог чинного законодавства України, позбавляти премії частково або повністю у разі порушення трудової, виробничої дисципліни і правил внутрішнього трудового розпорядку.

При цьому, відповідно до п. 2 ч. 3 розділу ХІ Антикорупційної програми КНП «Новомосковський МЦ ПМСД» уповноваженою особою з питань запобігання корупції КНП «Новомосковський МЦ ПМСД» ОСОБА_12 запропоновано вжити заходи додаткового контролю, а саме погодження клопотань про преміювання, з заступником головного лікаря з медичної частини, задля усунення можливості зловживань при поданні клопотань, щодо розміру премій.

На виконання вказаного Звіту 08.01.2019 року відповідно до наказу за № 42 головного лікаря КНП «Новомосковський МЦ ПМСД» було покладено заходи додаткового контролю щодо завідувача АЗПСМ №6 ОСОБА_1 під час визначення нею показників якості надання медичної допомоги лікарем загальної практики сімейним лікарем АЗПСМ № 6 ОСОБА_2 для подання клопотань про преміювання, які надходять від завідувача АЗПСМ №6 ОСОБА_1 заступником головного лікаря з медичної частини.

Як вбачається з матеріалів об`єднаної справи, всі клопотання про преміювання ОСОБА_2 , подані ОСОБА_1 головному лікарю, були попередньо погоджені заступником головного лікаря ОСОБА_9 з визначеними сумами премій.

Щодо посилання прокурора на неналежні заходи зовнішнього контролю, суд звертає увагу на наступне.

Ст. 29 ЗУ «Про запобігання корупції» визначені заходи зовнішнього та самостійного врегулювання конфлікту інтересів.

Зовнішнє врегулювання конфлікту інтересів здійснюється шляхом: 1) усунення особи від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті в умовах реального чи потенційного конфлікту інтересів; 2) застосування зовнішнього контролю за виконанням особою відповідного завдання, вчиненням нею певних дій чи прийняття рішень; 3) обмеження доступу особи до певної інформації; 4) перегляду обсягу службових повноважень особи; 5) переведення особи на іншу посаду; 6) звільнення особи.

Тобто, в даному випадку зовнішнє врегулювання конфлікту інтересів було здійснено шляхом: застосування зовнішнього контролю за виконанням особою відповідного завдання, вчиненням нею певних дій чи прийняття рішень, що відповідає вимогам ст. 29 ЗУ «Про запобігання корупції».

Щодо доводів прокурора про те, що наказ головного лікаря Гінкоти Л.В. за № 42 від 08.01.2019 «Про запровадження заходів додаткового контролю щодо завідувача АЗПСМ № 6 ОСОБА_1 » не відповідає вимогам ст. 29 Закону України «Про запобігання корупції», оскільки в ньому не зазначено яким шляхом здійснюється зовнішнє врегулювання конфлікту інтересів, а також вищевказаний Наказ не відповідає вимогам ст. 33 Закону України «Про запобігання корупції», оскільки в ньому не визначено форму здійснення зовнішнього контролю, уповноваженого на проведення контролю працівника, а також обов`язки особи у зв`язку із застосуванням зовнішнього контролю за виконанням нею відповідного завдання, вчиненням нею дій чи прийняття рішень, то суд вважає, що перевірка відповідності Наказів головного лікаря нормам діючого законодавства, не входить до повноважень завідувача АЗПСМ № 6 Самсонової О.І.

Щодо об`єктивного сумніву прокурора у справжності документів, долучених стороною захисту в ході судового розгляду, то суд звертає увагу на той факт, що за клопотанням прокурора було відкладено судовий розгляд задля направлення ним запиту з метою перевірки факту підписання зазначених документів.

Однак, будь-яких доказів, які б свідчили про наявність сумніву у їх справжності, прокурором надано не було.

Також суд не може вважати допустимим доказом копію письмових пояснень ОСОБА_3 , що надані у якості додатків до протоколів відносно ОСОБА_1 , оскільки такі пояснення були відібрані не щодо кожного протоколу складеного окремо за кожним епізодом адміністративних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_1 , а одноразово та узагальнено, що суперечить принципу забезпечення доведеності вини особи та забезпечення доведення перед судом переконливості поданих доказів, оскільки відсутність індивідуалізації таких пояснень щодо кожного епізоду значно звужує спектр можливості застосування такого доказу на підтвердження тих обставин, які повинні бути доведені перед судом з боку прокурора.

Окрім цього, з урахуванням того, що вказаний письмовий доказ не містить чітких посилань на кожну окрему подію адміністративного правопорушення ( час, місце, спосіб, інші обставини вчинення правопорушення), суд не може взяти його до уваги, отже вказаний доказ відхиляється судом як неспроможній.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, виходячи з позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин» і такі факти мають бути досить переконливими, щоб суд на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення правопорушення та враховуючи, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» і таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумцій щодо фактів (п. 53 рішення Суду від 20.09.2012 у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).

З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що з матеріалів об`єднаної справи про адміністративне правопорушення не вбачається ознак в діях ОСОБА_1 приватного інтересу використання нею адміністративної посади з метою збільшення матеріального добробуту та реального конфлікту інтересів, що впливає на об`єктивність та неупередженість під час складання клопотання про преміювання встановлення премій, надбавок та доплат.

Вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ч. 2 ст. 172- 7 КУпАП.

Керуючись ст. 247 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Об`єднати в одне провадження справи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, № 183/1348/23 (провадження № 3/183/1725/23) відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП; № 183/1349/23 (провадження № 3/183/1726/23) відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП; 183/1351/23 (провадження № 3/183/1727/23) відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП; 183/1353/23 (провадження № 3/183/1727/23) відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП; 183/1357/23 (провадження № 3/183/1729/23) відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП; 183/1360/23 (провадження № 3/183/1730/23) відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП; 183/1362/23 (провадження № 3/183/1731/23) відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП; 183/1363/23 (провадження № 3/183/1732/23) відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП; 183/1365/23 (провадження № 3/183/1733/23) відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП; 183/1366/23 (провадження № 3/183/1734/23) відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП; 183/1368/23 (провадження № 3/183/1735/23) відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП; 183/1369/23 (провадження № 3/183/1736/23) відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП; 183/1371/23 (провадження № 3/183/1737/23) відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП; 183/1372/23 (провадження № 3/183/1738/23) відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП; 183/1373/23 (провадження № 3/183/1739/23) відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП; 183/1374/23 (провадження № 3/183/1740/23) відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП; 183/1375/23 (провадження № 3/183/1741/23) відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП; 183/1376/23 (провадження № 3/183/1742/23) відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП; 183/1377/23 (провадження № 3/183/1743/23) відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-7 КУпАП; 183/1378/23 (провадження № 3/183/1743/23) відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Присвоїти об`єднаній справі єдиний унікальний номер справи 183/1348/23 (провадження № 3/183/1725/23).

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя А.В. Олійник