"12" вересня 2023 р. Справа № 363/4331/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею було призначено суддю Рукас О.В.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 484291 від 05.08.2023 року вбачається, що 05 серпня 2023 року о 10 год. 40 хв. у с. Козаровичі Київської області, вул. Соборна, буд. 68, водій ОСОБА_1 , керуючи мотоциклом марки Bajaj HS200, державний номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу, не вибрав безпечної дистанції з іншими учасниками дорожнього руху, а саме автомобілем марки BMW, державний номерний знак НОМЕР_3 , внаслідок чого допустив виїзд за межі проїзної частини, де зіткнувся з електроопорою. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб та електрооопора отримали механічні пошкодження.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 з`явилася. Будучи повідомленим про його права та обов`язки, ОСОБА_1 висловив заперечення проти складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, та проти притягнення його до адміністративної відповідальності. В обґрунтування своїх заперечень ОСОБА_1 надав пояснення наступного змісту.

05.08.2023 року близько об 11 годині ОСОБА_1 після закінчення службових справ, керуючи мотоциклом Bajaj HS200, державний номерний знак НОМЕР_2 , їхав у с. Козаровичі Київської області по вул. Соборна, в межах своєї смуги дорожнього руху. При цьому, як пояснив ОСОБА_1 , він рухався з ввімкненим світлом, був одягнутий у спеціальну форму, у тому числі перебував в шоломі, та не перевищував дозволеного режиму швидкості дорожнього руху. У цей же час йому назустріч в межах своєї смуги дорожнього руху їхав автомобіль марки Hyundai, державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_2 , з яким ОСОБА_1 познайомився пізніше. При цьому, як зазначив ОСОБА_1 , вказаний автомобіль рухався йому назустріч в межах своєї смуги дорожнього руху з невеликою швидкістю. Позаду автомобіля марки Hyundai, державний номерний знак НОМЕР_4 , рухався автомобіль марки BMW, який невдовзі розпочав обгін вказаного автомобіля, виїхавши з великою швидкістю через суцільну лінію розмітки на зустрічну смугу дорожнього руху, по якій рухався ОСОБА_1 . При цьому останній у судовому засіданні просив врахувати, що на вказаній ділянці дорозі, де водій BMW розпочав маневр обгону знаходиться автобусна зупинка, пішохідний перехід, а також суцільна лінія дорожньої розмітки, що свідчить про неможливість здійснення відповідного маневру в умовах такої дорожньої обстановки. Не зважаючи на дані умови, водій BMW почав здійснювати маневр обгону автомобіля марки Hyundai, державний номерний знак НОМЕР_4 , перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки та виїхавши тим самим на зустрічну смугу дорожнього руху, по якій у цей момент рухався ОСОБА_1 на своєму мотоциклі.

У подальшому, як зазначив ОСОБА_1 , водій BMW, остаточно обігнавши вказаний автомобіль, не зважаючи на наявність технічної можливості та часу повернутися в свою полосу дорожнього руху, продовжував їхати по зустрічній смузі дорожнього руху прямо назустріч ОСОБА_1 . Враховуючи дані умови дорожньої обстановки, ОСОБА_1 з метою уникнення лобового зіткнення, яке могло б призвести до дорожньо-транспортної пригоди зі смертельними наслідками, спрямував свій мотоцикл таким чином, щоб уникнути зіткнення з автомобілем марки BMW, виїхавши на узбіччя біля магазину та в`їхав в електричну опору, внаслідок чого також отримав тілесні ушкодження. При цьому, як слідує з пояснень ОСОБА_1 , водій BMW не зупинився на місці дорожньо-транспортної пригоди, а поїхав далі. Пізніше, як зазначив ОСОБА_1 , присутні на місці дорожньо-транспортної пригоди жителі с. Козаровичі допомогти встановити особу водія BMW, яким виявився також місцевий житель та який повернувся на місце дорожньо-транспортної пригоди лише після приїзду працівників поліції. У свою чергу, як пояснив ОСОБА_1 , працівники поліції опитали всіх присутніх, перевірили його документи та склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, у зміст якого він не вчитувався у зв`язку з отриманими на місці дорожньо-транспортної пригоди травмами голови. При цьому ОСОБА_1 зазначив, що не пам`ятає, щоб працівники поліції складали відносно водія BMW якісь матеріали адміністративної справи, однак пам`ятає, що останній не визнавав своєї провини у дорожньо-транспортній пригоді та зазначав, що не бачив мотоцикл.

У кінцевому підсумку ОСОБА_1 зазначив, що винуватцем дорожньо-транспортної пригоди у даному випадку є водій автомобіля BMW, який всупереч вимогам ПДР України, перевищуючи дозволений режим швидкості, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, виїхав на зустрічну смугу дорожнього руху, де їхав ОСОБА_1 , та не зміг безпечно і своєчасно закінчити маневр обгону, продовжуючи їхати по зустрічній смузі дорожнього руху прямо назустріч ОСОБА_1 , який з метою уникнення лобового зіткнення вимушений був вжити заходів щодо з`їзду на узбіччя, однак не впорався з керуванням та зіткнувся з електричною опорою. З урахуванням цього ОСОБА_1 вважав, що його вина у допущенні вказаної дорожньо-транспортної пригоди відсутня, а тому провадження у справі відносно нього слід закрити.

У судове засідання викликався та з`явився свідок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який, будучи повідомленим про його права та обов`язки, про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, приведеним під присягу, надав показання наступного змісту.

05.08.2023 року близько об 11 годині ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та іншими знайомими особами перебували біля магазину, що розташований у центрі с. Козаровичі Київської області, вул. Соборна, 68. У цей же час повз магазину проїхав автомобіль марки Hyundai, державний номерний знак НОМЕР_4 , який в межах своєї смуги дорожнього руху їхав з невеликою швидкістю. Назустріч вказаному автомобілю в межах своєї смуги дорожнього руху з невеликою швидкістю та ввімкненим світлом їхав мотоцикл Bajaj HS200, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який до того ж був одягнутий у шолом. Після цього, як зазначив ОСОБА_3 , позаду автомобіля марки Hyundai, державний номерний знак НОМЕР_4 , з великою швидкістю вилетів автомобіль марки BMW, який почав здійснювати маневр обгону цього автомобіля. При цьому на запитання суду ОСОБА_3 запевнив, що в місці, де водій BMW почав здійснювати маневр обгону знаходиться суцільна лінія дорожньої розмітки, пішохідний перехід, автобусна зупинка, що в своїй сукупності унеможливлює здійснення такого маневру таким чином, щоб це не створювало загрози для інших учасників дорожнього руху.

Здійснюючи маневр обгону, як зазначив ОСОБА_3 , водій BMW фактично обігнав автомобіль марки Hyundai, державний номерний знак НОМЕР_4 , однак, маючи достатньо часу та технічну можливість, не повернувся в свою смугу дорожнього руху, а продовжував їхати по зустрічній смузі, по якій у цей момент рухався на мотоциклі ОСОБА_1 . З метою уникнення лобового зіткнення ОСОБА_1 скерував свій транспортний засіб таким чином, щоб уникнути зіткнення як з автомобілем марки BMW, так і з автомобілем марки Hyundai, державний номерний знак НОМЕР_4 , однак не впорався з керуванням, внаслідок чого його винесло на узбіччя, де він зіткнувся з електричною опорою, що знаходиться поруч з магазином, біля якого знаходився ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . При цьому свідок ОСОБА_3 підтвердив, що після допущення дорожньо-транспортної пригоди водій BMW не зупинився, а навпаки поїхав з місця дорожньо-транспортної пригоди. Пізніше вони знайшли вказаного водія, яким виявився місцевий житель с. Козаровичі, привели його до місця дорожньо-транспортної пригоди, де з ним розмовляли працівники поліції. На додаток до цього свідок ОСОБА_3 зазначив, що не пам`ятає, щоб працівники поліції складали відносно водія BMW якісь матеріали адміністративної справи, однак пам`ятає, що він не визнавав своєї провини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, зазначав, що не бачив мотоцикліста.

У кінцевому підсумку свідок ОСОБА_3 запевнив, що дії водія BMW щодо здійснення маневру обгону на великій швидкості шляхом виїзду на зустрічну смугу дорожнього руху через суцільну лінію дорожньої розмітки та не завершення вказаного маневру своєчасно знаходяться у безпосередньому причинному зв`язку з зіткненням ОСОБА_1 , яке останній допустив, намагаючись уникнути лобового зіткнення, яке могло закінчитися смертельними наслідками. Таким чином, ОСОБА_3 виснував, що у допущенні даної дорожньо-транспортної пригоди вина ОСОБА_1 відсутня, на відміну від водія BMW.

У судове засідання також з`явився свідок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який, будучи повідомленим про його права та обов`язки, про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, приведеним під присягу, надав показання, в яких повністю підтвердив показання свідка ОСОБА_3 , поруч з яким він перебував 05.08.2023 року об 11 годині у с. Козаровичі по вул. Соборна, 68 біля магазину, де сталася дорожньо-транспортна пригода. На додаток до цього ОСОБА_6 також запевнив, що дорожньо-транспортна пригода сталася виключно внаслідок винних дій водія BMW, який, порушуючи ПДР України, встановлений режим швидкості, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, виїхав на зустрічну смугу дорожнього руху та не зміг виконати маневр обгону таким чином, щоб це не створило небезпеки для інших учасників дорожнього руху, зокрема, ОСОБА_1 , який в межах своєї смуги руху з дозволеною швидкістю рухався безпосередньо назустріч водію BMW та з метою уникнення зіткнення з останнім вимушений був з`їхати на узбіччя, де зіткнувся з електричною опорою. Крім цього, ОСОБА_6 також зазначив, що він також писав письмові пояснення працівникам поліції на місці дорожньо-транспортної пригоди, однак причини через які ці письмові пояснення не були долучені до матеріалів даної справи йому невідомі.

У судове засідання також з`явився свідок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який, будучи повідомленим про його права та обов`язки, про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, приведеним під присягу, надав показання наступного змісту.

05.08.2023 року близько об 11 год. ОСОБА_2 рухався у с. Козаровичі, вул. Соборна на своєму автомобілі марки Hyundai, державний номерний знак НОМЕР_4 , з невеликою швидкістю. У цей же час йому назустріч в межах своєї смуги дорожнього руху з ввімкненим світлом їхав мотоцикл Bajaj HS200, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Після цього ззаду автомобіля ОСОБА_2 на великій швидкості вилетів автомобіль BMW, водій якого в порушення вимог ПДР України перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки та почав виконувати маневр обгону. Однак водій автомобіля BMW вчасно не зміг завершити вказаний маневр та повернутися у свою смугу дорожнього руху, у зв`язку з чим продовжував рухатися по зустрічній смузі дорожнього руху прямо назустріч ОСОБА_1 . З метою уникнення лобового зіткнення ОСОБА_1 з урахуванням наявної дорожньої обстановки вжив всіх можливих заходів для того, щоб максимально безпечно роз`їхатися з автомобілем BMW, однак не впорався з керуванням, з`їхав на узбіччя, де, як дізнався у подальшому ОСОБА_2 , зіткнувся з електричною опорою. На додаток до цього ОСОБА_2 підтвердив, що водій BMW після дорожньо-транспортної пригоди не зупинився, а поїхав далі. При цьому ОСОБА_2 зазначив, що водій вказаного автомобіля з`явився на місці дорожньо-транспортної пригоди лише пізніше, коли ОСОБА_2 ввечері повертався додому і побачив працівників поліції, які ще продовжували оформлювати матеріали справи про адміністративне правопорушення. Як слідує з пояснень ОСОБА_2 він також надав працівникам поліції письмові пояснення з приводу обставин та фактів дорожньо-транспортної пригоди, однак причини з яких його пояснення не були долучені до матеріалів справи йому невідомі.

У кінцевому підсумку свідок ОСОБА_2 на запитання суду запевнив, що винуватцем дорожньо-транспортної пригоди є саме водій BMW, який допустив порушення ПДР України, виїхавши з великою швидкістю на зустрічну смугу дорожнього руху через суцільну лінію дорожньої розмітки та не закінчивши маневр обгону вчасно та безпечно по відношенню до інших учасників дорожнього руху, зокрема, ОСОБА_1 , який з метою уникнення лобового зіткнення з вказаним автомобілем, що могло б призвести до смертельних наслідків, вимушений був вжити заходів щодо роз`їзду з автомобілем, який рухався прямо назустріч йому.

У судове засідання також викликався поліцейський ВРПП Вишгородського РУП ГУНП в Київській області старший сержант поліції Слободян Олександр Олегович, який склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Однак, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, у судове засідання старший сержант поліції ОСОБА_7 не з`явився, про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, у тому числі про відкладення судового розгляду, від нього не надходило. Учасники судового провадження не заперечували проти проведення судового засідання за відсутності викликаного працівника поліції.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить до наступних висновків.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

Аналіз диспозиції ст. 124 КУпАП дає можливість зробити висновок, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, має матеріальний склад, тобто є закінченим з моменту настання суспільно-шкідливих наслідків. У кінцевому підсумку об`єктивна сторона вказаного правопорушення передбачає обов`язкову сукупну наявність суспільно-шкідливого діяння у виді порушення вимог ПДР України, а також суспільно-шкідливих наслідків, які перелічені у диспозиції ст. 124 КУпАП та перебувають у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з суспільно-шкідливим діянням.

З урахуванням вищевикладеного суд звертає увагу, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП може бути правомірним результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення тоді і лише тоді, коли в межах провадження у справі про адміністративне правопорушення на основі достатньої сукупності належних, допустимих, достовірних доказів можна зробити категоричні висновки щодо порушення ОСОБА_1 конкретних вимог ПДР України, що з необхідністю та виключною послідовністю призвело до настання суспільно-шкідливого наслідку, передбаченого у диспозиції ст. 124 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , вбачається, що суть інкримінованого правопорушення полягає у тому, що ОСОБА_1 допустив порушення вимог п. 12.1 ПДР України. При цьому у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначаються конкретні суспільно-шкідливі наслідки, які, на думку органу (посадової особи), що складали протокол, перебувають у безпосередньому та причинному зв`язку з порушенням ОСОБА_1 вказаного пункту ПДР України.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Похідним від зазначеного припису є п. 12.3 ПДР України, в якому встановлено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Таким чином, з вищевикладеного слідує, що під час здійснення руху на транспортному засобі водій при виборі швидкості руху в дозволених межах завжди повинен враховувати, зокрема, дорожню обстановку. У той же час при зміні дорожньої обстановки, зокрема, виникнення перешкоди, яку об`єктивно спроможний виявити водій транспортного засобу, то останній повинен належним чином відреагувати на зміну дорожньої обстановки шляхом зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу або об`їзду виниклої перешкоди. Дорожня обстановка, об`єктивна спроможність відреагувати на її зміну, є визначальним фактором щодо вибору швидкості руху транспортного засобу.

При цьому суд звертає увагу, що буквальне тлумачення положень п. 12.3 ПДР України свідчить про те, що його вимоги поширюються лише на ті випадки, коли під час здійснення руху на транспортному засобі виникає перешкода, яку водій об`єктивно спроможний виявити. Тому у разі виникнення перешкоди, яку водій не був об`єктивно спроможний виявити чи з технічних причин не був спроможний зупинитися або здійснити об`їзд такої перешкоди, то не допускається кваліфікація такої ситуації як неврахування водієм дорожньої обстановки, а відповідно як порушення вимог ПДР України.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Отже, дорожня обстановка, яку водій враховує при виборі швидкості руху транспортного засобу та при різкій зміні якої водій зобов`язаний зменшити швидкість руху аж до повної зупинки транспортного засобу або об`їзду виниклої перешкоди, визначається певною сукупністю факторів, серед яких, зокрема, вбачається наявність перешкод на ділянці дорозі чи інших факторів, які можуть створювати небезпеку для руху учасників дорожнього руху та потребувати від останніх додаткової уважності, пильності та зменшення швидкості руху.

З пояснень ОСОБА_1 та допитаних у судовому засіданні свідків судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода виникла внаслідок вживання ОСОБА_1 всіх можливих заходів задля уникнення лобового зіткнення з автомобілем марки BMW, який в порушення вимог ПДР України шляхом перетину суцільної лінії дорожньої розмітки виїхав на зустрічну смугу дорожнього руху та почав здійснювати небезпечний для інших учасників дорожнього руху маневр у виді обгону.

Зазначені допитаними у судовому засіданні свідками обставини підтверджуються і наявними матеріалами справи, зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються відомості про автомобіль BMW як учасника дорожньо-транспортної пригоди, однак зазначається, що саме ОСОБА_1 не вибрав безпечної дистанції по відношенню до вказаного транспортного засобу. На додаток до цього у схемі місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.08.2023 року відображено, що ділянка дороги, де мала місце дорожньо-транспортна пригода, дійсно має суцільну нерозривну лінію дорожньої розмітки, пішохідний перехід, а також автобусну зупинку. Вказані обставини ускладнюють дорожню обстановку на даній ділянці дорозі, покладаючи на учасників дорожнього руху не тільки заборону здійснення обгону (загальна заборона перетину суцільної лінії дорожньої розмітки), але і додатковий обов`язок враховувати, щоб кожна їх дія не створювала небезпеки для інших учасників дорожнього руху.

Показання допитаних у судовому засіданні свідків є логічними, узгодженими, послідовними та такими, що узгоджуються з наявними матеріали справи. Будь-яких доказів чи відомостей, які б свідчили про неналежність, недопустимість чи недостовірність показань свідків судом не встановлено.

У зв`язку з цим суд звертає увагу, що відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

У Постанові ККС ВС від 21.02.2018 року у справі № 701/613/16-к було зроблено висновок, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Суд звертає увагу, що відомості у протоколі про адміністративне правопорушення щодо порушення ОСОБА_1 вимог п. 12.1 ПДР України, є за своєю сутністю висуненням обвинувачення, що здійснюється органом (посадовою особою), уповноваженою на складення протоколу про адміністративне правопорушення. Тому таке обвинувачення поза розумним сумнівом має бути підтверджено або спростовано у судовому засіданні шляхом дослідження всіх наданих належних, допустимих та достовірних доказів. При цьому доведення цього факту поза розумним сумнівом буде означати можливість для суду зробити категоричний висновок, що версія, зазначена в обвинуваченні, є єдиною розумною версією, яка виключає будь-які обґрунтовані сумніви.

Натомість показання допитаних у судовому засіданні свідків у сукупності з наявними матеріалами справи про адміністративне правопорушення не дають можливості зробити категоричний висновок щодо наявності у діях ОСОБА_1 якого-небудь порушення вимог ПДР України, на відміну від водія автомобіля марки BMW. Навпроти, навіть наявні матеріали адміністративної справи, без урахування показань свідків, дають можливість прийти до повністю протилежного висновку по відношенню до того, до якого дійшла уповноважена особа органу поліції, складаючи відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення. У свою чергу показання свідків, які були допитані безпосередньо у судовому засіданні, підтверджують доводи ОСОБА_1 та спростовують наявність у його діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Таким чином, інкриміноване обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є необґрунтованим, нерозумним, непослідовним, таким, що не узгоджується зі встановленими обставинами та фактами, а навпаки спростовується дослідженими у судовому засіданні доказами.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що відповідно до презумпції невинуватості, яка закріплена у ст. 62 Конституції України, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, то суд доходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, як і його вина у вчиненні цього правопорушення, не доведені. Тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з підстав відсутності у діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягується з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, лише у разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. Внаслідок цього судовий збір не підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 23, 33, 34, 35, 124, 247, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області на протязі десяти днів.

Суддя О.В. Рукас