Справа № 761/2109/23
Провадження № 3/761/1197/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2023 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Сіромашенко Н.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли від УПП ум. Києві ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 4 ст. 130, ст.124 , ст. 122-4 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 27.12.2022 серії ААД №368713 ОСОБА_1 27.12.2022 о 22 год. 45 хв. по вул. Бакинська, 37-а в м. Києві, керував транспортним засобом «ВАЗ2102», д.н.з. НОМЕР_1 та після скоєння ДТП за його участю вживав алкогольні напої, про що повідомив сам на БК 470776, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно протоколів про адміністративне правопорушення від 27.12.2022 серії ААД №368715 (ст. 122-4 КУпАП) та серії ААД 368714 (ст. 124 КУпАП), 27.12.2022 о 22 год. 15 хв. на вул. Бакинська, 37-а в м. Києві ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «ВАЗ2102», д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції в результаті чого здійснив наїзд на транспортний засіб «»Ford», д.н.з. НОМЕР_2 , що стояв, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів та матеріальних збитків, після чого залишив місце пригоди.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. п. 2.10а, 2.10Є, 13.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. ст. 122-4, 124, ч. 4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник заперечували, що ДТП сталася з вини ОСОБА_1 , надали до суду письмові пояснення, з яких вбачається, що ОСОБА_1 , 27.12.2022 приїхав до дому свого батька приблизно о 18:30 годині та припаркував автомобіль у дворі будинку, а вже о 22год. 45 хв. в двері подзвонили поліцейські, які вимагали спуститися до під`їзду та стверджували, що з його вини сталося ДТП, хоча його автомобіль та автомобіль потерпілого стояли в різних кінцях двору, що унеможливлювало ДТП. Крім цього, складений відносно нього протокол за ст. 124 КУпАП не відповідає Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, а саме: в протоколі не міститься ПІБ поліцейського, зазначено лише ім`я та прізвище, не зазначено про наявність свідка, пояснення якого містяться в матеріалах справи, не вірно вказано адресу місця проживання ОСОБА_1 , замість АДРЕСА_2 , вказано АДРЕСА_1 ; схема ДТП не містить підпису поліцейського, відсутній номер водійського посвідчення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , не вказано дані полісу ОСОБА_1 , та схема ДТП не відповідає реальному плану прибудинкової території за адресою: м. Київ, вул. Бакинська, 37-а м. Київ. Крім цього, в матеріалах справи відсутні докази того, що саме ОСОБА_1 здійснив ДТП о 22 год.15 хв. Свідок ОСОБА_3 , який зазначає, що він став свідком ДТП о 22год. 15 хв. не зазначений як свідок в протоколі про адміністративне правопорушення. Однак свідок за умови відсутності освітлення, як то вказано в схемі ДТП, не мав об`єктивної можливості розгледіти, що саме ОСОБА_1 здійснив ДТП, а тому його пояснення є припущенням. Відеозапис з місця події, вважає неналежним доказом, оскільки містить неповне фіксування подій.

Допитана в судовому засіданні працівник поліції Кучер Ю. складала відносно ОСОБА_1 протоколи про порушення ПДР та пояснила, що поліцію викликав громадянин ОСОБА_3 , який повідомив, що бачив як ДТП скоїв громадянин ОСОБА_1 , який в`їхав в автомобіль Форд, мав п`яний вигляд та після ДТП пішов до будинку. А також зазначила на те, що певний час після пригоди вони розшукували ОСОБА_1 .

Суд, вивчивши матеріали адміністративної справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника вважає, що вина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є доведеною та підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення складеними за ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП, додатками до протоколів, а саме: схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , який є потерпілим, поясненнями свідка ОСОБА_3 , який викликав працівників поліції, ставши свідком ДТП та вказав на те, що ДТП вчинив ОСОБА_1 , поясненнями працівника поліції Кучер Ю.

Доказів на підтвердження відсутності вини у вчиненні ДТП, ОСОБА_1 до матеріалів справи не надав. Викладене в протоколі про вчинення правопорушень передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП не спростував. Зауваження викладені в письмових пояснення, щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП не спростовують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП.

Згідно зі ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при накладені стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 34 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд враховує обставину, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, а саме щире каяття винного. Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 35 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи особу винного, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, суддя прийшов до висновку, що ОСОБА_1 необхідно визнати винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124 та ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та, керуючись положеннями ст. 36 КУпАП накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу, передбаченого санкцією статті в розмірі 200-т неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

З урахуванням вимог ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Що стосується вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч. 4 КУпАП, слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 2.10 «є» Правил дорожнього руху України - у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди, водій, зобов`язаний до проведення медичного огляду, не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Так, відповідно до ч. 4 ст. 130 КУпАП вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб.

Статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція №1452), в яких зазначено підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі алкогольного сп`яніння, Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого сп`яніння (частина 1 статті 266 КУпАП, пункт 2 Інструкції №1452). Ознаками алкогольного сп`яніння є, поряд з іншим, запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації руху та мови (пункт 3 Інструкції №1452).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», який 17.03.2021 набув чинності та відповідно до якого ч. 2 ст. 266 КУпАП було викладено у новій редакції, зокрема законодавчо регламентовано, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як визначено п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів. Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Склад правопорушення містить в собі: об`єкт; об`єктивну сторону; суб`єкт; суб`єктивну сторону. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом. Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно встановити наявність об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення. Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом. У багатьох випадках вона залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності. Законодавство про адміністративні правопорушення охоплює саме ці елементи змісту об`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 27.12.2022 серії ААД №368713 ОСОБА_1 після скоєння ДТП за його участю вживав алкогольні напої, тобто вчинив правопорушення передбачене ч.4 ст. 130 КУпАП.

Разом з цим, диспозицією ст. 130 ч. 4 КУпАПпередбачена відповідальність, зокрема, за вживання водієм алкоголю після ДТП до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Проте, обставини, щодо проведення огляду на стан сп`яніння чи рішення про звільнення від проведення огляду на стан сп`яніння в протоколі про адміністративне правопорушення не відображене та в матеріалах справи відсутні дані щодо огляду водія на стан сп`яніння.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У частині 2 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

СПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

З огляду на встановлені під час розгляду справи обставини, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 4 КУпАП, суд приходить висновку, що наявними у справі доказами не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушень, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 33, ст. 34, ст. 40-1, ст. 122-4, ст.124, ст. 130 ч. 4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 гривень 80 копійок

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше, як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови або внесення подання прокурором, не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення. У разі не сплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або місцем знаходження його майна.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст. 32 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суду м. Києва.

Суддя: