ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3425/23
провадження № 3/753/2079/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2023 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Коляденко П.Л., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (протокол серії ВАВ № 275728),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 26.02.2023 року близько 16 год. 30 хв., порушив вимоги термінового заборонного припису серії АА 260349, винесеного 26.02.2023 року, а саме: з`явився за адресою: АДРЕСА_1 , де вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_1 , тобто правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

До суду особа, що притягається до адміністративної відповідальності, будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи, згідно положень ст. ст. 268, 277-2 КУпАП, не з`явилася, про причини неявки не повідомила. Враховуючи вище зазначені правові норми, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Також, право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, за статтею 173-2 КУпАП, на особисту участь у розгляді її справи чи участь її адвоката, встановлене частиною першою статті 268 КУпАП, не є абсолютним. Законом визначено випадки, коли справа не може розглядатися за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, однак розгляд справи за статтею 173-2 КУпАП не належить до цих випадків.

Крім того, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні «Смірнов проти України» (2005 р.), у силу вимог параграфу 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи.

При цьому справа не є складною ні в правовому, ні у фактичному аспекті.

Крім того, клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, в тому числі із використанням власних технічних засобів, до суду не надходило.

Враховуючи викладене, з метою дотримання вимоги розумного строку відповідно до статті 6 параграфа 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважаю можливим розглядати справу на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.

Потерпіла ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердила, що її син ОСОБА_1 порушив вимоги термінового заборонного припису, винесеного серії АА 260349 від 26.02.2023 року, виданий строком на 5 діб. Вказала, що припис було встановлено, у зв`язку із тим, що у сина доволі часто трапляються напади агресії, він стає агресивним, в тому числі і по відношенню до неї, зазначивши, що це не вперше і не востаннє, тому вона була вимушена викликати працівників поліції для свого захисту.

Заслухавши пояснення потерпілої ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступних висновків.

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а саме із даних рапорту інспектора СПДН ВП Дарницького УП ГУНП у м. Києві лейтенанта поліції Галкіної С., до Дарницького УП ГУНП у м. Києві надійшла заява ОСОБА_1 про те, що 26.02.2023 року о 16 год. 30 хв., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умисно порушив вимоги термінового заборонного припису серії АА 260349 від 26.02.2023 року, а саме з`явився за адресою: АДРЕСА_1 , де вчинив сімейну сварку з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При працівниках поліції поводив себе неадекватно та виражав неповагу. Після прийняття заяви, відносно гр. ОСОБА_1 було складено протокол за ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Таким чином вважаю, що пояснення потерпілої є логічними та послідовними, та такими, що повністю узгоджуються із дослідженими матеріалами справи. При цьому будь-яких обставин, які би свідчили про обмову нею порушника, не встановлено.

При цьому згідно із положеннями ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; а психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Враховуючи особу правопорушника, конкретні обставини вчиненого правопорушення, з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, приходжу до висновку, що необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді громадських робіт.

Крім того, відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, яка притягається до адміністративного відповідальності підлягає стягненню судовий збір.

Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 40-1, 173-2, 283-285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді громадських робіт строком 40 годин.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,80 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя