Березівський районний суд Одеської області
01.08.2023
Справа № 494/1094/23
Провадження № 3/494/646/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2023 р. м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Панчишин А.Ю., розглянувши матеріали справи про адміністративні правопорушення, які надійшли від Березівського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого в ПП «Чорногірське» на посаді механізатора, мешканця АДРЕСА_1 за статтею 124, 122-4, частиною четвертою статті 130, Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі -КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

20.06.2023 року до Березівського районного суду Одеської області від Березівського РВП ГУНП в Одеській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушень, передбачених статтею124, 122-4 та частиною четвертою статті130 КУпАП.

Постановою суду від 01.08.2023 року вказані справи об`єднанні в одне провадження під спільним номером 494/1094/23 (провадження 3/494/646/23) та призначені до розгляду на 01.08.2023 року.

Так, згідно протоколу серії ААД №129204 про адміністративне правопорушення від 15.06.2023 року вбачається, що 14.06.2023 року о 23:45 годині по вул. Івана Франка в с.Вікторівка Березівського району Одеської області ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 2110, д.н.з. НОМЕР_1 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на електроопору. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, таким чином, водій порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Крім цього, згідно протоколу серії ААД №066836 про адміністративне правопорушення від 15.06.2023 року вбачається, що 14.06.2023 року о 23:45 годині водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2110 д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Івана Франка в с. Вікторівка Березівського району Одеської області, скоївши дорожньо-транспортну пригоду, а саме здійснив наїзд на електроопору №33, після чого місце пригоди залишив, чим порушив вимоги п 2.10 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Згідно протоколу серії ААД №066835 про адміністративне правопорушення від 15.06.2023 року вбачається, що 14.06.2023 року о 23 год. 45 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2110 д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Івана Франка в с. Вікторівка Березівського району Одеської області та після скоєного ДТП за його участі до проведення медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння, вжив алкоголь, чим порушив вимоги п. 2.10 «є» Правил дорожнього руху. Огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням технічного приладу газоаналізатор Алкотест Драгер 6810. Результат 0,75 проміле, чим порушив вимоги п.2.10 «є» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, був належним чином повідомлений про судовий розгляд. Подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу про адміністративні правопорушення за ст. 122-4, ст. 124 та ч.1ст 130 КУпАП без його участі. Надав заперечення по адміністративній справі в яких зазначив наступне. Свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.4 ст. 130 КУпАП не визнав. Зазначив, що 14.06.2023 року о 23.40 повертався з м. Березівка та в с. Вікторівка в нього лопнула шина і автомобіль понесло на електроопору, внаслідок чого він здійснив зіткнення з нею. Оскільки через незначний час розпочиналася комендантська година, він залишив місце вчинення дорожньо-транспортної пригоди, при цьому забув повідомити про неї працівників поліції. Наступної доби 15 червня 2023 року, біля 12 години, тобто практично через половину доби, до його житлового будинку в селі Червоне Березівського району приїхали працівники поліції, щоб скласти матеріали дорожньо-транспортної пригоди. Пояснення викладені працівниками поліції підписав, однак з такими не згоден. На місці дорожньо-транспортної пригоди і взагалі 14.06.2023 року спиртне не вживав. При оформленні протоколів про адміністративне правопорушення йому не було роз`яснено його процесуальних прав та обов`язків працівниками поліції. Враховуючи наведене, просить закрити провадження у справі за ч.4 ст. 130 КУпАП, натомість у визначенні покарання стосовно правопорушень за ст.ст. 124 та 122-4 КУпАП покладається на думку суду, вину у таких визнає в повному обсязі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, вивчивши заперечення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, оглянувши відеоматеріали, які надані поліцейським суд вважає наступне.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст.247,280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст.283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Складаючи протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 124, ст.122-4, ч.4 ст. 130 КУпАП працівники поліції зазначили, що ОСОБА_1 вчинив ДТП по вул. Іван-Франка в с. Вікторівка Березівського району Одеської області, покинув місце ДТП та при цьому вжив спиртні напої до проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. При цьому, до матеріалів за ч.4 ст.130 КУпАП були долучені акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , схема місця ДТП та відеозаписи з камер працівників поліції.

Однак суд вважає, що вищенаведені докази не можна вважати допустимими, достатніми, належними та такими, що доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, виходячи з наступного.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Частина 4 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735(далі Інструкція), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008року №1103(далі Порядок).

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, вищезазначених Інструкції, Порядку,особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати,що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Як вбачається з відеозапису (12:27 хв. 15 червня 2023 року) долученого до матеріалів про адміністративне правопорушення, працівник поліції не на місці зупинки транспортного засобу або за місцем вчинення ДТП, а біля мешкання ОСОБА_1 через 12 год. 42 хв., запропонував останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому, відповідно до п.27 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Касаційний адміністративний суду в складі Верховного Суду в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19р. зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.

Таким чином, знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Момент керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 2110 на відеозаписі відсутній.

На відеозаписі не відображено роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків передбачених ст. 268 КУпАП, що є обов`язковим відповідно до абзацу 4 пункту 2 Розділу 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 року.

Крім цього, як вбачається з Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів долученого до матеріалів про адміністративні правопорушення, в такому зазначено назву технічного приладу за допомогою якого проводився огляд, зокрема: газоаналізатор Alcotest Drager 8110, однак згідно квитанції з результатом тесту на стан алкогольного сп`яніння №472, вбачається, що такий проводився приладом Alcotest Drager 6810.

Відповідно до п.п. 6, 7 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 від 06.11.2015 року, усі реквізити протоколу про адміністративне правопорушення заповнюються чорнилом чорного або синього кольору, розбірливим почерком, державною мовою. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Так у протоколі про адміністративне правопорушення ААД №066835 в рядку де зазначається номер транспортного засобу вказаний номер з виправленням НОМЕР_2 , разом з тим в подальшому у фабулі правопорушення вже зазначається номер ВН 8815 КВ. В поясненнях ОСОБА_1 , які викладав в письмовому вигляді працівник поліції ОСОБА_4 , а підписував ОСОБА_1 також номер транспортного засобу зазначений з виправленням, а саме НОМЕР_2 . Аналогічна ситуації з різним написання номерів транспортного засобу, що належить ОСОБА_1 і в протоколі про адміністративне правопорушення ААД №066836.

До матеріалів про адміністративне правопорушення за ч.4 ст. 130 КУпАП було долучено пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак як вбачається з відеозапису наданого працівниками поліції останні взагалі були відсутні при огляді ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а відтак доказового значення дані пояснення в інкримінованому ОСОБА_1 правопорушенні за ч.4 ст. 130 КУпАП такі не мають. Окрім цього, з пояснень вказаних свідків вбачається, що такі не стосуються огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому вст. 62 Конституції України.

Також у справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що зібраними в справі доказами об`єктивно не підтверджено той факт, що ОСОБА_1 після вчинення ДТП вжив спиртні напої до проведення медичного огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, що виключає наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП.

У справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, та те, що ОСОБА_1 не погоджується із складеним відносно нього протоколом за ч.4 ст. 130 КУпАП, суд дійшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4ст. 130 КУпАП не доведена допустимими та достовірними доказами.

За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.4 ст. 130 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п.1ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Також, відносно ОСОБА_1 було складено протоколи про адміністративні правопорушення серії ААД №129204 за ст.124 КУпАП та ААД №066836 за ст.122-4 КУпАП.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень за ст.122-4 та ст.124 КУпАП доведена матеріалами справи, дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №129204, ААД №066836, схемою місця ДТП від 15.06.2023 року, поясненнями свідків ОСОБА_2 від 15.06.2023 року, поясненнями свідка ОСОБА_3 від 15.06.2023 року, поясненнями особи, що притягається до відповідальності, в якій ОСОБА_1 зазначив, що він рухався додому та поспішав в с. Вікторівка по вул. Іван Франка в автомобілі лопнула задня ліва шина та автомобіль понесло в електроопору після чого він покинув місце пригоди не дочекавшись працівників поліції та оглянутими фотознімками з місця ДТП

Даних щодо неправомірності дій поліцейських під час документування та оформлення адміністративних матеріалів за ст.124 та ст. 122-4 КУпАП відносно ОСОБА_1 - судом не встановлено.

За таких обставинах, суд доходить висновку про те, що у справі зібрана достатня кількість достовірних, належних та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП.

У суду не виникає сумнівів щодо переконливості доказів узятих в цілому по справі, з яких вбачається, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення за статтею124 та 122-4 КУпАП.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до статей 34,35,280 КУпАП, обставин, які пом`якшують відповідальність, та само як і обставин, що обтяжують відповідальність судом не виявлено.

Відповідно до вимог статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 33КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно частини другої ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. В даному випадку, за статтею 122-4 КУпАП.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП та з врахуванням особи і суспільної небезпеки скоєного, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , характеру вчинених правопорушень, ступеня вини особи, слід з метою виховання останнього та запобіганню вчинення нових правопорушень накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції статті 122-4 КУпАП, діючої на момент вчинення порушення, як найсуворішою, зокрема у виді штрафу. Суд вважає, що саме такий вид стягнення буде відповідати завданню Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Керуючись статтями 40-1, ст. 124, ст. 122-4, ч.1 ст. 130,283,284,294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого в ПП «Чорногірське» на посаді механізатора, мешканця АДРЕСА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124 КУпАП та застосувати щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.4 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого в ПП «Чорногірське» на посаді механізатора, мешканця АДРЕСА_1 на користь Державної судової адміністрації України, 050 (Отримувач коштів ГУК в Одеській обл./отгм.Березівка/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37607526, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку 899998, Рахунок отримувача UA0015594, Код класифікації доходів бюджету 22030101) судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Суддя Панчишин А.Ю.