П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2023 року м. Київ

Суддя Подільського районного суду міста Києва Казмиренко Л.В., розглянувши справу, яка надійшла з Подільського управління поліції Національної поліції у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 51 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №894176 від 10.11.2022 року, складеного ст. ДОП Подільського УП Дехтерук А.В., 09.11.2022 року о 07 год. 30 хв. по вул. Костянтинівська,71 в м. Києві ОСОБА_1 в магазині "АТБ" здійснила крадіжку продуктів харчування, а саме "Ікра" 80 г Рибродукт вартістю 190 грн. 50 коп. без ПДВ.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 51 КУпАП як дрібне викрадення чужого майна.

В судові засідання ОСОБА_1 не з`являється, клопотань про відкладення розгляду справи чи неможливість участі в судовому засіданні не подавала.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

За таких обставин, суд визнав можливим розглянути справу за відсутності в судовому засіданні ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступного наступного висновку.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 51 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати. Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у дрібному викраденні чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, тобто склад правопорушення є матеріальним.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено рапорт про отримання заяви щодо вчинення крадіжки 10.11.2022 року о 10:28, накладна на товар вартістю 190,50 грн., пояснення охоронця магазину "АТБ" ОСОБА_2 від 10.11.2022 року про те, що 10.11.2022 року по камерам відеоспостереження виявив, що 09.11.2022 року по 07 год. 30 хв. невідома жінка перебуваючи в приміщенні магазину з вітрини взяла банку ікри "Рибпродукт", заховала до кишені та непомітно винесла, її було зупинено та викликано працівників поліції.

В письмових поясненнях від 10.11.2022 року ОСОБА_1 зазначила, що 09.11.2022 року, близько 07 год. 30 хв., зайшла за хлібом в "АТБ" по вул. Костянтинівська в м. Київ, ікру не брала.

Матеріали справи не містять доказів того, що саме ОСОБА_1 здійснила дрібну крадіжку, не встановлено свідків правопорушення, відсутні відео та фото фіксація на підтвердження обставин.

Єдиним доказом, на якому ґрунтується обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП України, є протокол про адміністративне правопорушення, при цьому доказів того, що саме ОСОБА_1 здійснила крадіжду немає.

Практика Європейського суду з прав людини показує, що, оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Суд вважає, що в ході судового розгляду не встановлено належних, допустимих та достовірних доказів, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 51 КУпАП.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998р. (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоби, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа вчинила правопорушення, яке ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні, і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.

З огляду на викладене, в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт вчинення дрібного викрадення чужого майна ОСОБА_1 .

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд вважає за необхідне провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 245, 247, 256, 278, 280 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 51 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Суддя Л. В. Казмиренко