ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/277/22 Головуючий І інстанції Садовський К.С.
Провадження № 33/818/134/23 Суддя доповідач Гєрцик Р.В.
Категорія: ст.ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Гєрцика Р.В.

секретаря судового засідання Ковері Р.М.

за участю

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

потерпілого ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 15 лютого 2022 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Судом першої інстанції встановлено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме те, що 26.12.2021 року о 12-48 год. в м. Харків, вул. Героїв Праці, 20/321, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем GELLY EMGRAND 7, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 4.2 (рух праворуч) та здійснив рух ліворуч, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем VOLKSWAGEN CARAVЕLLE, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , а також не надав переваги в русі авто VOLKSWAGEN CARAVЕLLE, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, що призвело до матеріальних збитків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 8.4 (г), 10.2 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Постановою судді Київського районного суду м.Харкова від 15 лютого 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 850 грн., а також стягнуто судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати та постановити нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог посилається на те, що в судовому засіданні суду першої інстанції були порушені його права, оскільки не було надано права на захист та скористатись юридичною допомогою, не надано права заявляти клопотання та надати пояснення з приводу обставин ДТП, судове засідання проводилось без фіксування.

Вказує, що посилання суду на порушення ним п.8.2 (г) ПДР України є необґрунтованим, оскільки дія знаку 4.2 не розповсюджується на перехрестя з вул.Героїв Праці, де сталось зіткнення, оскільки зазначений знак знаходиться вздовж дороги по якій він рухався безпосередньо перед перехрестям з трамвайною колією та також перед заїздом на автозаправну станцію.

Зазначає, що перед виїздом на проїзну частину вул..Героїв Праці він надав дорогу автомобілям, які рухались зліва від нього та після того як проїзна частина була вільна він виїхав на перехрестя, проїхав одну сторону дороги, перебуваючи на середині перехрестя повільно пересік осьову лінію, звільняючи ліву від себе смугу руху (по якій вже рухались транспортні засоби) і вже почав виконувати лівий поворот, коли рухаючись з невеликою швидкістю автомобіль, під керуванням ОСОБА_2 здійснив зіткнення з його автомобілем, чим, на думку апелянта, саме потерпілий ОСОБА_2 порушив п.п. 2.3 (б), 12.1, 12.9, 13.1, 11.5 ПДР України.

Також, посилається на те, що суду під час судового розгляду потрібно було перевірити дії водія ОСОБА_2 , який на думку апелянта, навмисно здійснив зіткнення у зв`язку з неприязними відносинами та негативними емоціями, які він міг відчути до водія, який перешкодив йому рух і таким чином він вирішив його покарати.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити в повному обсязі.

Мотиви суду

Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши доводи ОСОБА_1 , пояснення потерпілого, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість та законність рішення суду першої інстанції, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. Тобто підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

В розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.

А відтак, у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа, та потерпілий додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Поширення стандартів кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення, безсумнівно, зумовлює необхідність дотримання особливих вимог до процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у разі визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали змогу спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому покарання.

У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції.

За змістом статті 124 КУпАП, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ААБ №119567 від 26.12.2021 року, 26.12.2021 р. о 12-48 год. в м. Харків, вул. Героїв Праці, 20/321, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем GELLY EMGRAND 7, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 4.2 (рух праворуч) та здійснив рух ліворуч, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем VOLKSWAGEN CARAVЕLLE, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , а також не надав переваги в русі авто VOLKSWAGEN CARAVЕLLE, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, що призвело до матеріальних збитків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 8.4 (г), 10.2 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Згідно з п.8.1 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Наказовий знак 4.2 передбачає «рух праворуч».

Відповідно до п. 8.4 (г) ПДР України, наказові знаки показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження;

Пунктом 10.2 ПДР України передбачено, що виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Зазначений протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП та підписані уповноваженою особою.

Незважаючи на не визнання своєї вини в апеляційній скарзі, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124КУпАПповністю підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема:

- відомостями протоколу про адміністративне правопорушення, який складений стосовно ОСОБА_1 ;

- схемою місця ДТП від 26.12.2021 р. (а.с. 2), підписаною обома учасниками, зауважень та заперечень на яку ані ОСОБА_1 , ані ОСОБА_2 не надано;

- письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 від 26.12.2021 (а.с.3);

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 26.12.2021, написаними ним власноручно, в яких він не заперечував факт вчинення виїзду на забороняючий знак 4.2. (а.с. 4)

Належить взяти до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення, а також схема місця ДТП складені уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що їх складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржувалися в порядку, передбаченому КАС України або до безпосереднього керівництва працівників поліції, а також ОСОБА_1 не звертався зі скаргами до правоохоронних органів, відповідно до вимог КПК України, а тому твердження апелянта щодо незаконності дій працівників поліції під час складання протоколу є необґрунтованими та розцінюються судом апеляційної інстанції як обраний спосіб захисту.

Зі схеми місця ДТП, яка була підписана без зауважень учасниками ДТП, вбачається, що:

- у автомобіля GELLY EMGRAND 7, д.н.з. НОМЕР_1 пошкоджено праве крило, права частина переднього бампера, права фара;

- у автомобіля VOLKSWAGEN CARAVЕLLE, д.н.з. НОМЕР_2 пошкоджено заднє ліве крило, бампер задній зліва.

Також, з первинних пояснень, наданих ОСОБА_1 26.12.2021 року, вбачається, що він усвідомлював та аналізував свої дії та пояснив, що в результаті порушення в`їзд під забороняючий знак поворот тільки на право він не врахував швидкість свого автомобіля та не пропустив автомобіль VOLKSWAGEN CARAVЕLLE, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в сторону метро Героїв Праці, в наслідок чого було здійснено зіткнення в результаті якого автомобілі отримали пошкодження.

Аналізуючи схему місця ДТП, характер та локалізацію зазначених пошкоджень транспортних засобів, апеляційний суд дійшов висновку про порушення вимог п.п. 8.4 (г), 10.2 ПДР водієм ОСОБА_1 , який рухаючись в зоні дії знаку «Рух праворуч» здійснив поворот ліворуч та перед проїзною частиною не надав дорогу транспортному засобу, що рухався по ній, що призвело до зіткнення транспортних засобів та спричинило їх пошкодження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 свою провину у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди заперечив. Причиною виникнення ДТП, на його думку, стало порушення правил дорожнього руху потерпілим, який, на його думку, порушив п.п. 2.3б, 12.1, 12.9, 13.1, 11.5 ПДР України.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що за змістом ст.ст.279,280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається судом у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне порушення.

Отже, у справі щодо ОСОБА_1 суд повинен надати оцінку саме його діям в дослідженій дорожній обстановці на предмет відповідності ПДР України.

Крім того, аналіз письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 26.12.2021 року, свідчать про те, що саме водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 8.4 (г), 10.2 ПДР допустив зіткнення автомобілів.

Суд також критично відноситься до посилання апелянта на те, що дія знаку 4.2«рух праворуч» не розповсюджується на перехрестя з вул.Героїв Праці, де сталось зіткнення, оскільки зазначений знак знаходиться вздовж дороги по якій він рухався безпосередньо перед перехрестям з трамвайною колією та також перед заїздом на автозаправочну станцію, оскільки як вбачається з доданої до апеляційної скарги ОСОБА_1 схеми дислокації дорожніх знаків 4.2 по вул.Героїв Праці вбачається, що дорожній знак 4.2 «рух праворуч» на виїзді від магазину Епіцентр також розташований при виїзді на проїзну частину після перехрестя з трамвайною лінією по вул.Героїв Праці. Крім того, ОСОБА_1 же підписав схему ДТП без будь-яких зауважень щодо правильності зафіксованих на ній об`єктів ДТП та дороги, у своїх письмових поясненнях на місці ДТП, також не послався на відсутність дорожнього знаку 4.2 «рух праворуч».

Таким чином, посилання апелянта про відсутність в його діях складу правопорушення є необґрунтованими та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. При цьому належить врахувати те, що, оспорюючи висновки суду першої інстанції, апелянт не заявляв будь-яких клопотань, в тому числі щодо допиту свідків, проведення судової експертизи, тощо.

Отже, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність саме в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що судове засідання проводилось без фіксування є необґрунтованими, оскільки нормами КУпАП не передбачено здійснення фіксування судового процесу.

Також, безпідставними є посилання апелянта на те, що в судовому засіданні суду першої інстанції були порушені його права, оскільки не було надано права на захист та скористатись юридичною допомогою, не надано права заявляти клопотання та надати пояснення з приводу обставин ДТП, оскільки як вбачається саме з матеріалів провадження, ОСОБА_1 18.01.2022 року був повідомлений про проведення судового засідання, призначеного на 15.02.2022 року, тобто як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, завчасно був повідомлений, про те, що у Київському районному суді м.Харкова відбудеться судове засідання про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, що надавало можливість ОСОБА_1 підготуватись до судового засідання та вирішити питання отримання юридичної допомоги та про укладення договору про надання юридичної допомоги, якщо він такої потребував. Крім того, 15.02.2022 року ОСОБА_1 власноручно підписав довідку в якій зазначено, що йому судом роз`яснені права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.263 КУпАП та послуг адвоката він не потребує. Також, зі змісту постанови Київського районного суду м.Харкова від 15.02.2022 року вбачається, що в судовому засіданні ОСОБА_1 надав пояснення, відповідно до яких свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення він не визнав.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ч.2 ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Метою застосування адміністративного стягнення є виховання правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил суспільного співжиття; запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, покарання та виправлення правопорушника, відшкодування збитків.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.п. 8.4 (г), 10.2Правил дорожнього руху України, притягнуто за ст.124 КУпАП до відповідальності та апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ст.124 КУпАП.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 15 лютого 2022 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Гєрцик