ЛЕНІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Справа № 553/4111/22
Провадження № 3/553/288/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2023 року м.Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді Високих М.С., з участю секретаря судового засідання Зубань Н.Л., захисника особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Решетники Новосанжарського району Полтавської області, громадянина України, працюючого провідним лікарем ветеринарної медицини Полтавської обласної лікарні ветеринарної медицини, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

01.09.2022 о 14 год. 55 хв. по просп. Миколи Вавилова, 2а у м. Полтаві, ОСОБА_2 керував транспортним засобом «ЗАЗ VIDA», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

В судовому засіданні захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, наполягала на закритті провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення. Наголосила на відсутності доказів керування ОСОБА_2 транспортним засобом та неспроможності показань свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прохала врахувати показання надані свідками ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та викладені письмові заперечення, які приєднані до справи. Зазначила, що 01.09.2022 ОСОБА_2 не керував автомобілем, а спав в автомобілі п`яний, він завчасно домовився з другом і у нього навіть не було ключів від авто, а лише пульт сигналізації.

Будучи належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, ОСОБА_2 в судове засідання 04.08.2023 не прибув.

Надаючи пояснення в ході розгляду справи, ОСОБА_2 свою вину не визнав та категорично заперечив керування ним транспортним засобом 01.09.2022. Вказав, що 01.09.2022 він дійсно вживав алкоголь разом із знайомими, однак за кермо не сідав. Попрохав ОСОБА_7 забрати їх, зупинились на заправці, там ще вживали алкоголь, а потім ОСОБА_7 поїхав за дитиною, ключі від автомобіля забрав, а ОСОБА_2 заснув в автомобілі на водійському сидінні. Він відмовився проходити огляд на стан сп`яніння, оскільки не здійснював керування автомобілем, про що неодноразово вказував працівникам поліції, однак у відношенні нього було складено протокол, після чого він залишився чекати на друга, який пізніше забрав його.

Свідок ОСОБА_5 показала суду, що з ОСОБА_2 познайомилась 01.09.2022, коли привозила свого собаку до ветеринара, до цього часу його не знала. Оскільки це було вдень першого вересня, вона довго чекала на таксі біля будівлі ветеринарної медицини. В цей час вийшов лікар, до якого вона зверталась, і запропонував підвезти її. Вони присіли в автомобіль, ОСОБА_2 знаходився на передньому пасажирському сидінні, був п`яний. За кермом була інша особа, з якою вона не знайома. Водій сказав, що потрібно зупинитись на заправці, там ОСОБА_2 вийшов з автомобіля і вона побачила як він з кимсь свариться. Потім водій поставив автомобіль за заправкою, забрав ключі у ОСОБА_2 і пішов, після цього вона та колега ОСОБА_2 також пішли пішки на зупинку, а сам ОСОБА_2 залишився біля автомобіля, сів на водійське сидіння.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 показав суду, що знайомі з ОСОБА_2 ще з навчання в Полтавській аграрній академії, з того часу вони товаришують, виручають один одного в разі потреби. ОСОБА_2 зателефонував йому 01.09.2022 в обід та попрохав забрати його біля роботи, на що він погодився. Коли ОСОБА_6 прибув, ОСОБА_2 та ще двоє осіб знаходились біля будівлі. ОСОБА_6 сів за кермо автомобіля і відвіз ОСОБА_2 з його знайомими на Леваду, де чекав ще півгодини, поки продовжувалось святкування, а потім забрав ключі від автомобіля і поїхав на тролейбусі за донькою. Приблизно через дві години ОСОБА_6 повернувся на місце, в автомобілі був ОСОБА_2 , він був сильно випивший, розповідав про приїзд поліцейських.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до відповідальності, його захисника, оцінивши досліджені в судовому засідання докази з точку зору їх належності та допустимості, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши всі обставини справи у їх сукупності, суд вважає доведеною вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення. Його дії суд кваліфікує за ч.1 ст.130 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення об`єктивно підтверджується наступними доказами, які є логічно узгодженими між собою та без суперечностей, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 086497; рапортом працівника УПП щодо надходження повідомлення зі служби 102, про те, що 01.09.2022 о 14 год. 53 хв. по просп. Миколи Вавілова, 2 біля ПТУ №3 водій автомобіля Шевроле сірого кольору, НОМЕР_2 у нетверезому стані рухається в сторону виїзду до дороги, заявник ОСОБА_3 ; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння в умовах КП «Центр терапії залежностей ПОР», згідно з яким у ОСОБА_2 були виявлені ознаки сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів; поясненнями ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , у присутності яких водій відмовився від проходження огляду; записом відеофіксації порушення.

Виявлені у водія ознаки сп`яніння були зафіксовані у направленні на огляд та протоколі про адміністративне правопорушення, що узгоджується з вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 №1103.

Свідок ОСОБА_3 в суді показав, що є приватним підприємцем, займається шиномонтажем по Вавілова, 2а, де знаходиться заправка. З ОСОБА_2 він знайомий не був, 01.09.2022 знаходився на роботі, побачив як повз проїхав автомобіль, траєкторія руху якого була неадекватною. Цей автомобіль проїхав 40 метрів і в`їхав в бордюр, після цього вони з іншим свідком підійшли до автомобіля, постукали у вікно, з автомобіля вийшов чоловік, поводився неадекватно,

лаявся, від нього відчувався запах алкоголю, тому вони викликали поліцію. Поки чекали на патруль, ця особа сіла за кермо і переїхала за заправку, близько 150 метрів. Також свідок вказав, що автомобілі шевроле та ЗАЗ VIDA зовні абсолютно однакові і відрізняються лише значком.

Згідно з дослідженим записом відеофіксації, по приїзду патрульних ОСОБА_2 знаходився біля автомобіля, поводився не коректно, висуваючи різні версії подій. Так за поясненнями ОСОБА_2 на місці, автомобіль поставив його колега, а сам ОСОБА_2 приїхав лише щоб замкнути автомобіль, на прохання поліцейських повідомити про те, хто здійснював керування, відповіді не надав, хоча в ході судового розгляду свідок ОСОБА_6 вказав, що вони давно товаришують з ОСОБА_2 і він іноді прохає його забрати, коли вип`є. Також в ході спілкування з патрульними ОСОБА_2 повідомляв про те, що сам загнав автомобіль, потім що автомобіль загнав товариш, а він прийшов пішки, пізніше вказував, що сам припаркував автомобіль, а привіз його ОСОБА_8 , який втік, а ключі передав на таксі, останньою висунутою версією ОСОБА_2 було те, що за кермом автомобіля знаходилась ОСОБА_9 , яка живе поряд.

При цьому в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 впізнав на відеозаписі ОСОБА_2 , як особу, яка керувала транспортним засобом 01.09.2022 та відмовилась від проходження огляду.

У відповідності до 1.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР України), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пленум Верховного Суду України в п.27 постанови від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 01.09.2022 керував транспортним засобом у м. Полтаві, у зв`язку із виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, на вимогу поліцейських він відмовився пройти огляд як на місці зупинки так і в закладі охорони здоров`я, таким чином не дотримався вимог п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому під час складення протоколу та його оголошення ОСОБА_2 підвищуючи голос, перебивав поліцейського, відмовився від підписів.

Суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_2 та показань свідків захисту, оскільки вони не узгоджуються між собою та суперечать іншим дослідженим доказам. Так, свідок ОСОБА_6 показав, що привіз ОСОБА_2 із знайомими на Леваду, де чекав півгодини, поки компанія продовжувала святкування. В той же час, за показаннями свідка ОСОБА_5 саме ОСОБА_6 потрібно було заїхати на заправку, де ОСОБА_2 вийшов з автомобіля і почав сварку з сторонніми особами, від яких його забрав ОСОБА_6 та інший пасажир їх автомобіля, вона ж в цей час знаходилась в салоні.

Водночас, свідок ОСОБА_3 надаючи покази ствердив, що ОСОБА_2 знаходився на заправці один, керував автомобілем та розуміючи, що водій має ознаки сп`яніння ним було здійснено виклик на службу 102, що підтверджується відповідним рапортом.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення. Винуватість особи у вчиненні правопорушення має бути доведена «поза розумним сумнівом».

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд.

За своєю структурою стаття 6 Конвенції в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, повязаного з правами та обовязками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Виходячи з прецедентної практики Європейського Суду з прав людини хоч і за національним законом ОСОБА_2 притягується до адміністративної відповідальності, йому предявлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні Європейським Судом.

Так, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

ОСОБА_2 категорично заперечував керування транспортним засобом, зв`язку із чим відмовився проходити огляд на стан сп`яніння. Однак в ході судового розгляду версія сторони захисту свого підтвердження не знайшла та спростована зібраними у справі належними та допустимими доказами, з огляду на що суд прийшов висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно із ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний, зокрема, з`ясувати чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо (стаття 280 КУпАП).

У відповідності до вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення та визначаючи вид та міру адміністративного стягнення, виходячи із положень ст.23 КУпАП, суд зазначає, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч.1 ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Із змісту частини другою згаданої статті вбачається, що при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність судом не враховуються.

З огляду на викладене, суд вважає, що для досягнення мети адміністративного стягнення на ОСОБА_2 необхідно накласти стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП України в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Питання про судовий збір вирішено судом у порядку ст.401 КпАП України, згідно з якою у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку таке стягнення накладено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.401,283,294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 536,80 грн судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку оскарження.

Суддя

Ленінського районного суду м. Полтави М.С. Високих