Справа № 211/533/23
Провадження № 3/211/663/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Сарат Н.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Полку патрульної поліції в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу серії ААД № 422710 від 13.01.2023 року, 13 січня 2022 року о 13.15 год., водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «MAZDA CX-9» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Промислова, 27 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, з ознаками наркотичного сп`яніння: тремтіння пальців рук, блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження повного медичного огляду у встановленому законом порядку, з метою виявлення наркотичного стану сп`яніння водій відмовився. У провину ОСОБА_1 ставиться порушення п.п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, його захисник адвокат Неклеса М.М. подав до суду клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Свою позицію мотивував тим, що матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, а також усіх необхідних відомостей, які б вказували на винуватість ОСОБА_1 . Крім того, огляд на стан сп`яніння не проводився, а відтак ознаки сп`яніння, які були зазначені у протоколі є надуманими та незаконними. В матеріалах справи також, наявне направлення ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КП КБЛПД ДОР, для проходження медичного огляду, проте з даним документом на місці події його ніхто не ознайомлював та не пред`являв.

Суд, враховуючи позицію захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові докази по справі, переглянувши відео, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи підлягає особа адміністративній відповідальності за інкриміноване їй адміністративне правопорушення, тобто перевірити правильність кваліфікації її дій.

Згідно положень ч.1 ст.256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій особи, є одним із основних джерел доказів, складається уповноваженими на те посадовими особами органів поліції за встановленою формою і має містити усі дані, необхідні для вирішення справи, тобто відповідати вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06 листопада 2015 року № 1376.

Згідно до протоколу серії ААД №422710 від 13.01.2023 року, громадянина ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_1 вину у вчиненні вищевказаного правопорушення не визнав та пояснив, що 13.01.2023 року він їхав по вул. Промислова, що у Довгинцівському районі м. Кривого Рогу. Приблизно о 13 год. 00 хв., його зупинили працівники патрульної поліції. Заборонені препарати ОСОБА_1 не приймає та не приймав. Огляд на стан сп`яніння не проводився, а відтак ознаки сп`яніння, які були зазначені у протоколі є надуманими та незаконними.

Згідно роз`яснень, котрі містяться у пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року за № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із змінами та доповненнями), за статтею 130 КпАП, стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника.

Як передбачено п.п. 2,3 Розділу 1 Інструкції «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015р.№ 1452/735 (далі-Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані

сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота), звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови, почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Таким чином, при дослідженні матеріалів справи, вбачається, що працівниками патрульної поліції було зазначено, що у громадянина ОСОБА_1 , були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, однак як вбачається з наявних відеозаписів, 13.01.2023 року, огляд останнього, як водія транспортного засобу, для встановлення ознак сп`яніння, працівниками патрульної поліції не проводився, а тому встановити чи наявні ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 , неможливо.

Також з відеозапису вбачається, що ознак наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, у ОСОБА_1 , не вбачається, натомість останній веде себе тверезо та адекватно.

Крім того, дослідивши матеріали справи, а саме наявні відеозаписи, на 13 год. 27 хв. та 13 год. 30 хв., працівники патрульної поліції, неодноразово зазначають, що у ОСОБА_1 , не вбачається ознак сп`яніння та він тверезий.

В матеріалах справи також, наявне направлення ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КП КБЛПД ДОР, для проходження медичного огляду, проте з даним документом на місці події його ніхто не ознайомлював та не пред`являв.

За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, проступку. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів ст. 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у даній справі, у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним та беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і не викликали сумнівів у суду.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КупАП, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки обставини, викладені у протоколі, не підтверджуються сукупністю доказів, а тому протокол не відповідає вимозі його достовірності.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який викликає сумніви щодо вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно дост.62 Конституції України,обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності належних доказів вини ОСОБА_1 , щодо доведеності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Отже, на підставі відповідної практики ЄСПЛ можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст.6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

У рішенні по справі «Кобець проти України»(«Kobetsv. Ukraine») no. 16437/04ECHR14 лютого 2008 року у §43 зазначено, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. вищенаведене рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Враховуючи допущенні працівником поліції порушення під час проведення процедури огляду водія на визначення стану наркотичного сп`яніння, суд визнає такий огляд водія на визначення стану наркотичного сп`яніння, у відповідності до ч.5 ст. 266 КУпАП, незаконним та недійсним.

З огляду на викладене провадження у справі необхідно закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.283, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, суд -

постановив:

Провадження по справі у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили протягом десяти днів з дня винесення постанови. Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: Н. О. Сарат