Справа №: 706/136/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 рокум.Христинівка

Суддя Христинівського районного суду Черкаської області, Орендарчук Михайло Петрович, розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м.Христинівка матеріали по протоколу, що надійшли з ГУНП в Черкаській області відділу поліцейської діяльності № 3 Уманського районного управління поліції, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 187 ч.2 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу серії ВАБ № 357322 від 17.01.2023 року вбачається, що на час перевірки о 00 годин 15 хвилин гр. ОСОБА_1 будучи під адміністративним наглядом був відсутнім за місцем проживання, чим порушив встановлені йому обмеження по адміністративному нагляду за пунктом а) резолютивної частини ухвали Ладижинського м/с № 135/148/22

Тобто, ОСОБА_1 , вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. ст. 187 КУпАП.

Враховуючи вказане, суд вважає, що протокол можливо розглянути у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідальність особи за порушення правил адміністративного нагляду, передбачена ст. 187 ч.2 КК України.

Оскільки у матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які дані, які б свідчили про відсутність ОСОБА_1 за місцем свого мешкання, провадження у справі необхідно закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Крім того, наявний в матеріалах справи протокол серії ВАБ № 357322 від 17.01.2023 року, не є підтверджуючим доказом скоєння даного адміністративного правопорушення, оскільки складений всупереч вимогам ст. 256 КУпАП: у протоколі не зазначено свідків, до протоколу не додано будь-яких доказів, які б вказували на ознаки вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, як і доказів кваліфікації адмінправопорушення за ч.2 ст. 187 КУпАП.

За таких обставин, встановлюючи, у відповідності до ст. 251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.2 КУпАП, у справі відсутні, факт порушення ОСОБА_1 вимогст.187 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні.

Так, ст. 62 Конституції України закріплює положення, що відображають сутність презумпції невинуватості: "Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана покаранню, поки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь".

У рішенні № 23-рп/2010 від 22.12.2010 року Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Отже, процедура притягнення до адміністративної відповідальності, ґрунтується, в тому числі, і на закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

З цього випливає, що обов`язок доводити вину, як складова презумпції невинуватості, покладається на адміністративний орган та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі.

Крім того, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративні правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися до кримінальним цілей, застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 39 рішення «Лучанінова проти України» від 09 вересня 2011 року, заява № 16347/02, п. 1 резолютивної частини рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року, заява № 17888/12), обґрунтовуючи їх, зокрема, характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Оцінюючи всі докази, додані до складеного відносно ОСОБА_1 , протоколу в їх сукупності, та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд прийшов до переконання, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адмінправопрорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом.

Пунктом 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, вищевказане, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ст. 187 ч. 2 КУпАП, закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги або протесту прокурора через Христинівський районний суд на протязі 10 днів з дня її оголошення.

Суддя М. П. Орендарчук