ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 529/36/23 Номер провадження 33/814/1276/23Головуючий у 1-й інстанції Петренко Л.Є. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
Категорія ч.1 ст. 173-2
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Андрейко Я.Г., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Диканського районного суду Полтавської області від 25 квітня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Диканського районного суду Полтавської області від 25 квітня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 25.12.2022 близько 20 год. 30 хв.. за місцем свого постійного проживання, по АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у присутності неповнолітньої дитини, вчинив домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, які виразилися у нецензурному висловлюванні, образ, погроз в адресу своєї доньки ОСОБА_2 , внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров"ю потерпілої.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову судді Диканського районного суду Полтавської області від 25 квітня 2023 року, виключивши з неї посилання на визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що постанова в частині визнання його винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, є незаконною, необґрунтованою та прийнятою із неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

На підтвердження своєї позиції посилається на те, що вина особи, що притягується до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається за строком давності, що прямо вказано в пункті 7 статті 247 КУпАП.

Крім того, посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений із порушенням норми ст.254 КУпАП, відповідно до якої протокол складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

Апелянт також посилається на те, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_1 застосував до ОСОБА_2 домашнє насильство.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №134268 від 29.12.2022 року, 25.12.2022 року близько 20:30 год. гр. ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство, а саме за місцем проживання вчинив умисні дії психологічного характеру щодо доньки ОСОБА_2 , які виразилися у висловлюванні нецензурними словами, образ, погроз, внаслідок чого могло бути завдано шкода психологічному здоров`ю потерпілої, дані дії вчиняв у стані алкогольного сп`яніння та присутності малої дитини.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під домашнім насильством визнається діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на подружжя.

За змістом ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, - тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до семи діб.

Отже, обов`язковими елементами складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є умисні дії/бездіяльність та наявність наслідків їх вчинення, зокрема у виді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, або ж за наявності реальної можливості завдання такої шкоди.

З протоколу вбачається, що зазначені дії ОСОБА_1 полягали у тому, що він ображав свою доньку нецензурною лайкою, погрожував їй, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю.

Отже, в протоколі розкрито об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, зокрема вказано ознаку правопорушення за ст. 173-2 КУпАП - як саме вчинене насильство фізичного характеру могло завдати шкоди фізичному здоров`ю потерпілого.

Доводи апелянта щодо того, що вина особи, що притягується до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається за строком давності, що прямо вказано в пункті 7 статті 247 КУпАП, суд відхиляє з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо.

Згідно із п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Із наведеного вбачається, що законодавством України при розгляді справи про адміністративне правопорушення (в даному випадку - суд) покладено обов`язок з`ясувати, чи винна конкретна особа в його вчиненні. Разом із тим, положення ст. 247 КУпАП не містять норми щодо відсутності такого обов`язку у разі закриття провадження на підставі закінчення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений із порушенням норми ст.254 КУпАП, суд також не бере до уваги, адже існували об`єктивні обставини, які унеможливлювали складення протоколу 25.12.2022 року - із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, не пускав працівників поліції до свого помешкання, відмовлявся з`ясовувати будь-які обставини.

Доводи апелянта щодо того, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_1 застосував до ОСОБА_2 домашнє насильство, спростовуються сукупністю матеріалів справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення від 25.12.2022 серії ВАБ № 134268; протоколом про прийняття заяви від ОСОБА_2 від 25.12.2022, у якій вказано, що 25.12.2022 близько 20.30 год. її батько ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння вчинив відносно неї домашнє насильство, а саме кричав, ображав нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, дані дії вчиняв в присутності малолітньої дитини; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 25.12.2022 в яких вказано, що 25.12.2022 вона прийшла за адресою свого проживання та побачила, що її батько ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння та агресивно себе поводив, виражався в її адресу нецензурною лайкою, намагався застосувати фізичну силу до її матері, такі дії вчинені у присутності малолітньої дитини; диском із записом з бодікамери поліцейського, який приїхав на виклик, з якого вбачається, що працівник поліції запрошував ОСОБА_1 вийти з будинку та надати свої пояснення, на що останній відмовився.

Інші доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують та не є підставою для скасування постанови суду.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення відображає всі істотні ознаки складу правопорушення, матеріали справи містять дані про скоєння ОСОБА_1 домашнього насилля, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Враховуючи те, що правопорушення вчинено ОСОБА_1 25.12.2022 року, а на день розгляду справи закінчився передбачений ст.38 КУпАП 3-х місячний строк для накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що провадження у цій справі підлягає закриттю.

Постанова судді Диканського районного суду Полтавської області від 25 квітня 2023 року, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрите у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП, є законною та обґрунтованою.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено. Підстави для скасування постанови відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Диканського районного суду Полтавської області від 25 квітня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин