П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа №377/585/22

Провадження №3/377/1/23

28 лютого 2023 року суддя Славутицького міського суду Київської області Бабич Н.С., за участю секретаря судового засідання Пскової А.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славутичі справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, що надійшла з Відділення поліції № 2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, студента 4 курсу Національного технічного університету «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

У С Т А Н О В И Л А :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 09.11.2022 серії ААБ №082359 09 листопада 2022 року, о 18 годині 07 хвилин, на вулиці Чернігівській м.Славутича, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «RENAULT MEGAN», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився під фіксацію нагрудною бодікамерою № /5 згідно із ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав. Суду пояснив, що 09.11.2022, близько 18:00, він не керував автомобілем «RENAULT MEGAN», державний номерний знак НОМЕР_1 . За кермом автомобіля в цей час на його прохання перебував ОСОБА_2 , а він в цей момент сидів на задньому пасажирському сидінні та тримав на руках свого восьмимісячного сина, який плакав і якого необхідно було заспокоїти. Після зупинки автомобіля на вимогу поліцейських ОСОБА_2 пересів на заднє пасажирське сидіння, а він на водійське, начебто це він перебував за кермом, оскільки в ОСОБА_2 було відсутнє посвідчення водія. Поліцейський зрозумів це, оскільки, підійшовши до автомобіля, запитав в них, чому вони пересаджуються та хто саме був за кермом, після чого попросив надати документи. Він пояснив поліцейському, що за кермом перебував він. Після цього поліцейський повідомив йому про наявність в нього ознак алкогольного сп`яніння та запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою «Драгера». Він відмовився від огляду та запитав в поліцейського про наслідки відмови, проте останній не роз`яснив йому наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. У цей час йому зателефонував ОСОБА_3 і запитав, що сталося. Після розмови з ОСОБА_3 , оскільки протокол ще не було складено, він повідомив поліцейському, що згоден пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою «Драгера», оскільки дізнався наслідки відмови від огляду, але поліцейський Гранкін йому відмовив, про що він зазначив у протоколі. Просив закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення за вказаних обставин.

Свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що на початку листопада 2022 року, у період часу з 17:00 до 20:00, він знаходився разом з ОСОБА_1 біля магазину «Сільпо» м.Славутич. Разом вони збиралися поїхати на автомобілі «RENAULT MEGAN»,яким користується ОСОБА_1 , до кав`ярного кіоску, розташованого в Київському кварталі м.Славутича. З ОСОБА_1 в цей момент перебувала його малолітня дитина. Оскільки дитина плакала, ОСОБА_1 попросив його сісти за кермо автомобіля, а сам пересів на заднє сидіння до дитини, після чого вони поїхали в напрямку Київського кварталу. По дорозі їх зупинили поліцейські. Він вже давно був позбавлений права керування транспортними засобами, тому, з метою уникнення проблем із поліцією, зупинивши автомобіль, він переліз на заднє сидіння до дитини, а ОСОБА_1 на його прохання сів на місце водія і автомобілем не керував. Підійшовши до автомобіля, поліцейський запитав, чому вони помінялися місцями та повідомив, що їх зупинили для перевірки документів у зв`язку з воєнним станом. Поліцейським вони пояснили, що за кермом перебував ОСОБА_1 . Після цього поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, але він спочатку відмовився. Що відбувалося у подальшому не знає, оскільки сидів в автомобілі з дитиною, а ОСОБА_1 розмовляв із поліцейськими.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що на початку листопада 2022 року, точної дати не пам`ятає, у період часу з 17:00 до 18:00, він рухався на своєму автомобілі від автовокзалу уздовж Київського кварталу в бік розташування Єреванського кварталу та магазину «Сільпо» м.Славутича. У цей момент він проїжджав біля автомобіля «RENAULT MEGAN», яким користується ОСОБА_1 , за кермом якого побачив ОСОБА_2 . За цим автомобілем рухалися поліцейські на службовому автомобілі з увімкненими проблисковими маячками. Проїхавши повз них, він зателефонував ОСОБА_1 та запитав, чому їх зупиняють поліцейські. ОСОБА_1 повідомив, що для перевірки документів. Тоді він під`їхав до них та побачив, що в цей час відносно ОСОБА_1 поліцейський вже збирається складати протокол. Він запитав ОСОБА_1 , чому протокол складають на нього, а не на ОСОБА_2 , який перебував за кермом, на що ОСОБА_1 пояснив, що вони після зупинки автомобіля помінялися місцями, оскільки в ОСОБА_2 відсутнє посвідчення водія. Тоді він запитав у поліцейського за що складається протокол і той відповів, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Протокол ще не був складений і тому він запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, розуміючи, що ОСОБА_1 не міг сісти за кермо у стані сп`яніння, оскільки у салоні була його дитина. ОСОБА_1 був згоден пройти такий огляд, але поліцейський йому відмовив. Також в його присутності поліцейський запитував у ОСОБА_1 , чому вони пересідали та мінялися місцями.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що він працює інспектором сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області. Наприкінці 2022 року, точної дати та часу не пам`ятає, під час виконання службових обов`язків, ним спільно з інспектором Гранкіним О.О. було зупинено легковий автомобіль «RENAULT MEGAN», який рухався від магазину «Сільпо» на вул. Чернігівській в бік Київського кварталу м.Славутича. Автомобіль був зупинений за підозрою в тому, що в ньому могли знаходитися особи в стані алкогольного сп`яніння, про що по телефону надійшло відповідне повідомлення. Після зупинки автомобіль почав робити рухи з боку в бік, тому виникла підозра в тому, що особи, які знаходилися в автомобілі, могли помінятися місцями. Підійшовши до автомобіля з правого боку, він побачив, що на місці водія сидів ОСОБА_1 , а за ним на задньому сидінні знаходився інший молодий чоловік, прізвище якого він не пам`ятає, та дитина віком до одного року, яка плакала. ОСОБА_1 підтвердив, що він є водієм автомобіля. З салону автомобіля відчувався запах алкоголю, тому виникла підозра щодо перебування водія в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, проте ОСОБА_1 відмовився. У подальшому на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Свідок ОСОБА_5 неодноразово викликався в судове засідання за клопотанням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, але за викликом не прибув.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , пояснення свідків, переглянувши відеозаписи, перевіривши матеріали справи, вважаю необхідним зробити такий висновок.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Частиною першою статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Як зазначено у статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, однією з ознак складу вказаного правопорушення є факт керування транспортним засобом.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, суду надано такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 082359 від 09 листопада 2022 року, в якому ОСОБА_1 зазначив, що з протоколом не згоден, оскільки погодився на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, але в цьому йому відмовили при свідках;

- рапорт поліцейського ВП №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області старшого сержанта поліції Гранкіна О., відповідно до якого 09.11.2022, близько 18:05, під час чергування в складі ГРПП спільно зі старшим лейтенантом поліції Посмітним В.О. вони зупинили автомобіль «RENAULT MEGAN», державний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки мешканець м.Славутича, який не назвався, повідомив, що у вказаному автомобілі знаходяться два молодики, які можуть перебувати в стані алкогольного сп`яніння. Після встановлення особи водія, яким виявився ОСОБА_1 , у ході спілкування в останнього були виражені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, після чого запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Alkotest 6810», на що водій відмовився, тому ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в найближчому медичному закладі;

- відеозапис, зроблений за допомогою нагрудної камери поліцейського, переглядом якого встановлено, що поліцейські на службовому автомобілі, рухаючись за автомобілем «RENAULT MEGAN», державний номерний знак НОМЕР_1 , за допомогою проблискових маячків синього і червоного кольору та спеціального звукового сигналу зупиняють вказаний автомобіль. Поліцейські підходять до автомобіля та один з них каже: «Пересіли». У цей момент на місці водія в автомобілі сидить ОСОБА_1 , а за ним на задньому пасажирському сидінні знаходиться ОСОБА_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виходять із автомобіля. Поліцейські запитують в них, чому вони «перескакують» та пропонують ОСОБА_1 надати документи для перевірки в зв`язку з воєнним станом. ОСОБА_1 надає посвідчення водія. Поліцейський після встановлення особи ОСОБА_1 повідомляє про наявність в останнього ознак алкогольного сп`яніння: запаху алкоголю з порожнини рота та пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що ОСОБА_1 відмовляється та запитує у поліцейського про наслідки такої відмови. Поліцейський повідомляє, що все буде відомо в суді. З автомобіля чутно як плаче дитина. ОСОБА_1 повідомляє поліцейському, що він є батьком дитини. Після цього поліцейський пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовляється. Після цього поліцейський повідомляє ОСОБА_1 про те, що він відсторонюється від керування транспортним засобом. Також поліцейський роз`яснює ОСОБА_1 , що стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП? який буде направлено на розгляд до суду та роз`яснює його права за ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України;

- копію посвідчення водія серії НОМЕР_2 , відповідно до якої ОСОБА_1 має право керування транспортними засобами, зокрема категорії В. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №082359 від 09 листопада 2022 року вказане посвідчення водія у нього було вилучено;

- копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, згідно з якою власником легкового автомобіля «RENAULT MEGAN», державний номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_6 .

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_1 , автомобілем керував не він, а ОСОБА_2 , якого він попросив сісти за кермо, а він в цей час знаходився на задньому пасажирському сидінні та тримав на руках свого восьмимісячного сина, який плакав і якого необхідно було заспокоїти. Після того як ОСОБА_2 зупинив на вимогу поліцейських автомобіль, останній пересів на заднє пасажирське сидіння, а він на водійське, щоб начебто це він перебував за кермом, оскільки в ОСОБА_2 було відсутнє посвідчення водія.

Вказані пояснення підтвердив свідок ОСОБА_2 , який повідомив, що він перебував за кермом автомобіля, а ОСОБА_1 знаходився на задньому пасажирському сидінні, тримаючи на руках свою дитину, яка плакала. Побачивши поліцейських, які їхали за ними, він попросив, щоб ОСОБА_1 сів на місце водія, оскільки він вже давно був позбавлений права керування транспортними засобами, тому не мав посвідчення водія. Після того як він на вимогу поліцейських зупинив автомобіль, він пересів на заднє сидіння, а ОСОБА_1 сів на місце водія та автомобілем не керував.

Пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_3 , який пояснив, що бачив за кермом автомобіля, яким користується ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в той момент як цей автомобіль зупиняли поліцейські.

Крім того в судовому засіданні інспектор поліції Посмітний В.О. пояснив, що після зупинки автомобіль почав робити рухи з боку в бік, тому виникла підозра в тому, що особи, які знаходилися в автомобілі, могли помінятися місцями.

Наявність в поліцейського Посмітного В.О. сумніву щодо особи водія, який під час зупинення автомобіля «RENAULT MEGAN», державний номерний знак НОМЕР_1 , ним керував, вбачається і з відеозапису, на якому зафіксовано як він, підійшовши до автомобіля з правого боку, спитав в ОСОБА_1 та ОСОБА_2 чому вони пересіли.

Таким чином, пояснення вказаних осіб, які узгоджуються з відеозаписом з нагрудної камери поліцейських, підтверджують той факт, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом «RENAULT MEGAN», державний номерний знак НОМЕР_1 . Будь яких інших належних та допустимих доказів протилежного в матеріалах справи немає.

Відеозапис, на якому зафіксовано лише рух автомобіля «RENAULT MEGAN», державний номерний знак НОМЕР_1 , під час його зупинки поліцейськими, та не видно особи водія, який ним керує, не є достатнім для висновку про доведеність факту керування ОСОБА_1 вказаним автомобілем за обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, та встановлених з пояснень свідків в судовому засіданні.

Крім того, підтвердження ОСОБА_1 на відеозаписі факту керування ним транспортним засобом «RENAULT MEGAN», державний номерний знак НОМЕР_1 , не є належним доказом з тих підстав, що відповідно до статті 63 Конституції України особа не несе відповідальності за пояснення щодо себе. При цьому в суді ОСОБА_1 зазначив, що сидів на задньому сидінні з дитиною, що підтвердив свідок ОСОБА_2 , який керував вказаним транспортним засобом, а також свідок ОСОБА_3 .

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Для того щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений працівниками поліції, тобто до самої зупинки має знаходитись в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли останнє рухається. Коли ж особа перебуває за кермом транспортного засобу із навіть ввімкненим двигуном склад правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 130 КУпАП відсутній, оскільки така особа не керувала транспортним засобом.

Виходячи з наведеного, зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 082359 від 09 листопада 2022 року не відповідає фактичним обставинам справи, а тому не може бути належним доказом вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Відтак, не доведено наявність в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Інші доводи ОСОБА_1 , наведені в судовому засіданні, не впливають на вказані висновки суду.

Згідно зі статтею 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При розгляді справи відповідно до приписів статті 17 Закону України « Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовую Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Так, згідно з частиною 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно з якими доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення.

Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, має бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною згідно з протоколом про адміністративне правопорушення.

Обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів безумовно має враховуватись як особами, яких звинувачують у скоєнні адміністративного правопорушення, та їх захисниками, так і судом, що здійснює розгляд відповідних справ.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року у справі № 1-34/2010 щодо адміністративної відповідальності у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

Ураховуючи, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, обставини, установлені під час розгляду даної справи, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого, частиною 1 статті 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин необхідно закрити провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 247, 279, 280, 283-285 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Славутицький міський суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. С. Бабич