Справа 350/1186/23
Номер провадження 3/350/422/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2023 року селище Рожнятів

Суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області Пулик М.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом - КУпАП), -

установив:

Відділенням поліції №2 (сел.Рожнятів ) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області направлено до суду для розгляду справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 992515, 13 липня 2023 року близько 15 години у приміщенні магазину за адресою сел.Перегінське, вул.С.Довбуша продавець ОСОБА_2 порушила правила торгівлі алкогольними напоями, а саме : здійснювала торгівлю алкогольними напоями з погашеними марками акцизного збору, тобто з підробленими марками цього збору, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.156 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення не визнала. Вказала, що дійсно 13 липня 2023 року знаходилася у магазині в своєї сестри, допомагаючи їй. Однак, в час, що вказаний в протоколі торгівлею алкогольними напоями з підробленими марками акцизного податку вона не здійснювала. Поліцейські зайшли за прилавок, та виявили вказані в протоколі алкогольні напої. Вона не продала жодної пляшки алкоголю, фіксації такого порушення не було. Просила закрити провадження в справі, оскільки вона не вчиняла вказаного адміністративного правопорушення при обставинах, зазначених в протоколі.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши всі докази, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача та судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»). У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Протоколами про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП.

Стаття 156 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил торгівлі пивом, алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння.

Частина 1 статті 156 КУпАП встановлює, що роздрібна або оптова торгівля алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку тягне за собою накладення штрафу від двохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.

За способом викладення диспозиція ч.1 ст.156 КУпАП є бланкетною. Диспозиції банкетних норм не встановлюють певних правил поведінки, а передбачають існування інших норм, розміщених в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері торгівлі тютюновими виробами, а також суспільні відносини у сфері захисту прав споживачів та охорони здоров`я населення.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП полягає у здійсненні, зокрема, роздрібної або оптової торгівлі тютюновими виробами без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю у діях правопорушника вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Тобто, притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 156 КУпАП, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення (факту продажу тютюнових виробів без марок акцизного податку або з підробленими марками цього податку) та вини особи у його вчиненні (порушення правил торгівлі тютюновими виробами), яка підтверджена належними доказами.

За змістом ст. 279 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення, тобто, суд має здійснювати судовий розгляд справи в межах протоколу про адміністративне правопорушення, шляхом перевірки суті зазначеного в ньому адміністративного правопорушення, яке висувається особі та під час підтвердження обставин описати їх в своєму рішення.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 156 КУпАП відносно ОСОБА_2 містять:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 992515 від 13.07.2023;

- пояснення ОСОБА_2 ;

- копія свідоцтва проо державну реєстрацію фізичної особи-підприємця;

Однак до матеріалів справи не додано доказів, які б підтверджували факт продажу у період часу 13.07.2023 алкогольних напоїв в магазині сел.Перегінське, вул.С.Довбуша, з підробленими марками акцизного податку.

Слід зазначити, що об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП полягає у здійсненні торгівлі, тобто процесу обміну товарами та грошима.

Таким чином, у матеріалах справи недостатньо доказів для встановлення об`єктивної сторони правопорушення (торгівлі алкогольними напоями без марок акцизного податку або з підробленими матками акцизного податку) у вказаний в протоколах час.

Санкція частини першої статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає накладення штрафу від двохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.

Також у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані щодо отримання ОСОБА_2 грошей від продажу алкогольних напоїв, тобто виручки, яка відповідно до санкції ч. 1 ст. 156 КУпАП повинна бути конфіскованою у разі визнання її винною у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення. Відсутні такі дані і в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

Отже, в матеріалах справи відсутні відомості про реалізацію ОСОБА_2 алкогольних напоїв, а саме: не складені акти, відсутні свідки, та особи, які 13.07.2023 о 15 годині придбали алкогольні напої в магазині, що розташований в АДРЕСА_2 з опідробленими марками акцизного податку, факт продажу не зафіксовано технічними приладами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими доказами.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано точні обставини вчинення адміністративного правопорушення: за якою саме ціною ОСОБА_2 здійснювала продаж, не вилучено кошти, які остання отримала в результаті продажу зазначених виробів, протоколом не вказано та не доведено сам факт продажу у вказаний період часу та кому саме були продані алкогольні напої.

Таким чином, у матеріалах справи відсутні докази для встановлення об`єктивної сторони правопорушення.

У відповідності до положень КУпАП суд не може самостійно встановлювати обставини вчинення адміністративного правопорушення та виходити за межі обставин, зазначених у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельник проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

При цьому, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у вчиненні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_2 неможливо розцінювати як доказ вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, оскільки його зміст не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Враховуючи наведене, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд, поза розумним сумнівом приходить до переконання у недоведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Аналогічна права позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17.

Отже, згідно із вимогами ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

В силу вимог ч.4 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Згідно із ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності належних та достатніх доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Відповідно до п.1 ст.247 КпАП України обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених вище обставин суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю події і складу правопорушення відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ч.6 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити питання про вилучені речі і документи

Як вбачається з матеріалів справи вилучені алкогольні напої не містять марок акцизного податку, відтак товар підлягає знищенню з таких підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів`алкогольні напої і тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до п.п.14.1.107, п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України марка акцизного податку - це спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Згідно з п.6 ч. 1ст.1 Закону України «Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції`до неякісної та небезпечної продукції відноситься продукція, на яку немає передбачених законодавством відповідних документів, що підтверджують якість та безпеку продукції.

Відповідно дост. 5 Закону України «Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції`неякісна та небезпечна продукція підлягає обов`язковому вилученню з обігу.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги те, що вилучений відповідно до протоколу від 17.07.2023 серії ВАБ № 992515 товар не містить марок акцизного податку, які б підтверджували якість та безпеку продукції, відтак вилучений товар підлягає знищенню.

Керуючись ст. ст.156,164,245, 247,251,265, 280 КУпАП, суд

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 156 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вилучені 11 пляшок горілки "Пшенична" ємністю 0,25 л., 3 пляшки горілки "Львів Книжий" ємністю 0,25 л., 1 пляшка горілки "Львів Книжий" ємністю 0.5 л., 10 пляшок горілки" Перлова" ємністю 0,100 л. - знищити.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: