Справа № 450/4086/22 Провадження № 3/450/334/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Добош Н.Б., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

20.11.2022 року о 00 год. 32 хв. на автодорозі Київ-Чоп М-06 551 км. водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mersedes Benz GLE 350 D д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія на місці зупинки із застосування приладу Drager ARHF, тест 1614, результат 1, 02 %. Подія фіксувала відеореєстратором 471066, 474099. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.9а ПДР України.

ОСОБА_1 та його захисник Андрієвська Н.Л. в судове засідання з`явилися, заперечили вину ОСОБА_1 у вчиненому з підстав викладених в письмових поясненнях. Захисник вказала, що в день коли мала місце подія ОСОБА_1 не керував автомобілем, на момент зупинки автомобіля інспектором поліції автомобілем керувала ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 сидів на передньому пасажирському сидінні. Зауваживши проблискові маячки автомобіля поліції, водій призупинилася та з`їхала на узбіччя. Зачекавши деякий час в автомобілі доки до них не підійде інспектор поліції, ОСОБА_1 вирішив вийти з автомобіля та самому підійти до автомобіля поліції, котрий зупинився далі від них. Він пояснив працівникам патрульної поліції, що вони з подругою не мали наміру порушувати комендантську годину, автомобіль належить йому та він мешкає неподалік. Працівники поліції почали наполягати на проходженні ОСОБА_1 тесту на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 спершу відмовився, оскільки автомобілем він не керував та вважав, що до нього така вимога не може бути застосована. Однак пізніше, зважаючи на те, що його подруга не мала при собі жодних документів та дуже хвилювалася, через ситуацію, що склалася ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці зупинки, щоб швидше поїхати додому. Також вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення місце вчиненні вказано 551 км. автомобільної дороги Київ-Чоп М-06, хоча автомобіль зупинено працівниками поліції неподалік від дому ОСОБА_1 по вул. Мазепи в с. Зубра. Також в протоколі невірно вказано час складання протоколу (00 год. 10 хв. 20.11.2022 року) та час вчинення правопорушення (00 год. 32 хв. 20.11.2022 року). З долученого відео, вбачається, що відеозапис вівся не безперервно і не з самого початку. На відео зафіксовано, що о 00 год. 23 хв. 20.11.2022 року відбувалося спілкування інспектора з ОСОБА_1 . О 00 год. 27 хв. ОСОБА_1 продув газоаналізатор Drager, хоча чек зроблено о 00 год. 36 хв., а в цей час інспектор патрульної поліції перебуваючи в салоні автомобіля складає протокол, а не проводить огляд. Згідно рапортом інспектора часом складання протоколу, слід вважати 01 год. 10 хв., однак згідно відео о 00 год. 56 хв. інспектор ознайомлює ОСОБА_1 з матеріалами справи та дає підписувати протокол. Відеозапис не містить доказів, що ОСОБА_1 керував автомобілем. Також під час проведення огляду ОСОБА_1 , не було залучено двох свідків.

В попередньому судовому засіданні було допитано в якості свідка ОСОБА_3 , яка надала покази, що ОСОБА_1 її товариш. 20.11.2022 року вони були на дні народженні в ресторані «Рафаель», який знаходиться в с. Зубра. Після завершення святкування вони поїхали, за кермом автомобіля перебувала вона, однак з часом зрозуміла, що сумку з документами забула в ресторані, досвід водіння в неї невеликий. По дорозі їхній автомобіль зупини працівники поліції, почавши мигати проблисковими маячками, вона перелякалася та попросила ОСОБА_1 вийти з автомобіля до працівників поліції. ОСОБА_1 вийшов до працівників поліції та з ними спілкувався, вона весь час перебувала в автомобілі. Працівники поліції до автомобіля не підходили.

Розглядаючи матеріали адміністративної справи в межах наявних доказів, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 , порушив вимоги пункту 2.9а ПДР України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП , його вина, незважаючи на заперечення такої, доведена матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 156134 від 20.11.2022 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння; рапортом від 22.11.2022 року; відеозаписом.

Оцінені судом докази доводять винуватість ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом», тобто достовірно і достатньо підтверджують вчинення ним порушення вимог пункту 2.9а ПДР України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Щодо покликання захисника, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, то таке спростовується відеозаписом, згідно якого ОСОБА_1 не заперечував факту керування автомобілем.

Суддя критично оцінює покази свідка ОСОБА_3 , так як даний свідок є заінтересованою особою на користь ОСОБА_1 , оскільки є його знайомою, а також вказані покази не узгоджуються з відеозаписом.

Таким чином суддею встановлено факт керуванням автомобілем, водієм ОСОБА_1 .

На відеозаписі зафіксовані всі обставини вчинення адміністративного правопорушення, які підлягають доказуванню у справах про адміністративні правопорушення, а тому доводи захисника про те, що відеозапис є небезперервним, як на підставу для закриття провадження у справі, вважаю необгрунтованими.

З огляду на те, що під час огляду ОСОБА_1 здійснювався відеозапис, присутність свідків, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП та ч. 4 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395, під час вказаної дії непотрібна, тому вказані покликання захисника, є безпідставні.

Неточності та помилки, допущені працівником поліції при складанні протоколу, є формальними і жодним чином не свідчать про невинуватість ОСОБА_1 , а також не спростовують наявних у справі доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При прийнятті рішення суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86).

Тому враховуючи наведене, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про вид стягнення, з врахуванням особи правопорушника, приходжу до висновку, що на ОСОБА_1 , слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що передбачає відповідальність за вчинене правопорушення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один ) рік.

Керуючись ст.ст. 36, 283, 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один ) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави 536, 80 гривень судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Н. Б. Добош