Справа № 206/2846/23
Провадження № 3/206/1464/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2023 року м. Дніпро

Суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Плінська А.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Горшкової Л.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст.126 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 .

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №265399 зазначено, що 05.06.2023 року о 11-10 год. в м. Дніпро, Самарський район по вул. Червоногірська,10 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Magnum AE430, номерний знак НОМЕР_1 із напівпричепом Krone SDP27, номерний знак НОМЕР_2 не маючи права керування транспортним засобом відповідно категорії. Правопорушення вчинено повторно протягом року.

Захисника-адвокат Горшкова Л.В. в судовому засіданні просила закрити провадження по справі, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження провини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, зокрема, щодо факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у час та місці зазначених у протоколі.

Лебеденко в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Диспозицією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, вчинене повторно протягом року.

Відповідно до п.п. «а» п. 2.1. ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно ч. ч. 9, 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основіяких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини,що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності доведеного факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Як вбачається з наданих матеріалів, співробітниками поліції у якості доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, до протоколу додано лише рапорт поліцейського, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ №622433 від 18.01.2023 року, екзаменаційну картку водія ОСОБА_1 з відкритими категоріями А,В,С.

Суд звертає звертає увагу,що рапорт працівника поліції не може слугувати беззаперечним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення,що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові ВСУ від 20 травня 2020 року усправі № 524/5741/16-а.

Відомостей про відеофіксацією правопорушення, матеріали справи не містять.

Окрім того матеріали справи не містять копії технічного паспорту транспортного засобу та причепу.

Таким чином, доводи сторони захисту та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про те, що фактично у день, час та у місці, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував транспортним засобом вказаним у протоколі, матеріалами справи не спростовуються.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути достатнім доказом підтвердження провини, а отже за таких обставин, суд не вбачає доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого за ч. 5 ст. 126 КУпАП, хоча виходячи з принципу змагальності сторін, саме держава, в особі уповноважених нею органів внутрішніх справ (Національної поліції), зобов`язана відповідними доказами довести перед судом винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпції.

Крім того, як зазначив Верховний суд у Постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Положеннями п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, враховуючи наведене, приходжу до висновку, що справа про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст.126 КУпАП підлягає закриттю у відповідності до п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ст.247, ст.ст.283, 284, 287, 289, 294 КУпАП ,

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст.126 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в Дніпровський апеляційний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: А.В. Плінська