Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/1/23 Головуючий у суді І-ї інстанції Гершкул І. М.
Категорія - 124 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Онуфрієв В. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2023 року.суддя Кропивницького апеляційного суду Онуфрієв В.М., за участю секретаря Сакари І.І., особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та в його інтересах захисника адвоката Язан О.О., потерпілого ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 24 січня 2022 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 ;

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 , 13.09.2021 року о 10.40 год. керуючи автомобілем УАЗ-452Д, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по автомобільній дорозі М-30 «Стрий-Умань-Дніпро-Зварне» на 694 км. + 740 м., під час здійснення маневру, а саме повороту ліворуч, не був уважним, не стежив за змінами дорожньої обстановки, не дав дорогу автомобілю Nissan Qashqai, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого відбулося зіткнення, автомобілі отримали механічні пошкодження, а пасажир автомобіля Nissan Qashqai ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження, чим порушено пункти 2.3 (б), 16.13 Правил дорожнього руху України та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову суду першої інстанції, а справу закрити, в зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги обґрунтував тим, що постанову винесено із порушенням норм матеріального і процесуального права, без з`ясування всіх обставин справи, без дослідження всіх доказів по справі та невідповідністю висновків суду дійсним обставинам справи, а отже, такою, що підлягає безумовному скасуванню. Однак судом залишено поза увагою той факт що ОСОБА_4 у своїх показах зазначив що побачив автомобіль ОСОБА_5 коли той почав виїжджати на його смугу руху за 2 м. і відбулось зіткнення на його смузі руху, однак при його швидкості руху 90 км/год. він долає 25 м./1 секунду, тобто за таких умов він би просто проїхав і даної події не сталось, так як ОСОБА_6 просто не встиг би доїхати до нього також він не зміг пояснити чому на схемі місце ДТП слідчим зафіксовано за межами проїзної частини, що вказує на не правдиві його свідчення щодо обставин пригоди. Про формальний підхід до розгляду вказаних матеріалів свідчить і посилання суддею на пункти правил дорожнього руху які взагалі не ставились у провину ОСОБА_1 . Пункти 1.12 та 1.13 ОСОБА_1 у провину взагалі не ставились. Так в матеріалах адміністративної справи відсутні будь які документи які б свідчили про наявність ознак адміністративного правопорушення в моїх діях, натомість ним у судовому засіданні було долучено до матеріалів справи висновок експерта № 11205210 за результатами проведення автотехнічного експертного дослідження обставин зіткнення автомобілів Nissan Qashqai р/н НОМЕР_2 і УАЗ 452Д р/н НОМЕР_1 , від 07 січня 2022 року, проведеного судовим експертом. Однак не зрозуміло чому суд оцінює вказаний висновок критично не перевіривши його доводи призначивши відповідну судову автотехнічну експертизу, для з`ясування об`єктивної істини у справі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника адвоката Язан О.О., які просили задовольнити апеляційну скаргу, потерпілого ОСОБА_2 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, провівши судово інженерно транспортну експертизу, перевіривши матеріали справи, зваживши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно положень ст. 124 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно до п.2.3 б Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п.16.13 Правил дорожнього руху України перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції дослідивши матеріали справи та всі зібрані докази у їх сукупності правильно встановив дійсні фактичні обставини справи та дійшов правильного висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

У судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 13.09.2021 року близько 10.40 год. керував автомобілем УАЗ-452Д, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по автомобільній дорозі М-30 «Стрий-Умань-Дніпро-Зварне». Під`їжджаючи до Т-подібного перехрестя для здійснення повороту ліворуч у напрямку с. Шостаківка, Кропивницького району Кіровоградської області, зупинився на своїй смузі для руху, однак на той час розмітки не було, а лише штрих-пунктирні лінії білого кольору, які розділяли смуги для руху транспорту. Попереду на зустріч наближались два автомобілі, які були на значній відстані, а тому він вирішив виконати маневр повороту ліворуч. При здійсненні маневру повороту побачив, як один автомобіль, що рухався по зустрічній смузі здійснював рух орієнтовно по середині своєї смуги, а інший автомобіль Nissan Qashqai, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зі швидкістю більше 100 км/год здійснював обгін по узбіччю. За вказаних обставин, враховуючи, що він майже завершив маневр і ширина проїжджої частини дозволяла обом вказаним автомобілям, які рухались йому на зустріч, об`їхати його, спереду, так і позаду, зупинився для уникнення зіткнення, проте зіткнення з автомобілем Nissan Qashqai, реєстраційний номер НОМЕР_2 , відбулося. При складенні схеми ДТП подавав свої заперечення. Вважає, що зіткнення відбулося через порушення Правил дорожнього руху України водієм автомобіля Nissan Qashqai, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Проте, незважаючи на не визнання вини, і на це правильно послався у своїй постанові суд першої інстанції вина ОСОБА_1 повністю підтверджується зібраними по справі доказами, і зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №227247 від 20.10.2021 року вбачається, що 13.09.2021 року о 10.40 год. ОСОБА_1 керуючи автомобілем УАЗ- 452Д, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по автомобільній дорозі М-30 «Стрий-Умань-Дніпро- Зварне» на 694 км. + 740 м., під час здійснення маневру, а саме повороту ліворуч, не був уважним, не стежив за змінами дорожньої обстановки, не дав дорогу автомобілю Nissan Qashqai, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого відбулося зіткнення, автомобілі отримали механічні пошкодження, а пасажир автомобіля Nissan Qashqai ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження, чим порушено пункти 2.3 (б), 16.13 Правил дорожнього руху України та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП (а.с.3); Листом УПП в Кіровоградській області ДПП №Б-579/41/34/01-2021 від 13.10.2021 року, яким повідомлено ОСОБА_1 , що його звернення розглянуто та встановлено в його діях під час керування автомобілем УАЗ-452Д, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ознаки правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.9-11); Довідкою про результати проведеної перевірки матеріалів за фактом повідомлення про ДТП від 13.09.2021 року свідчить, що співробітниками поліції не встановлено в діях ознак кримінального правопорушення, проте виявлено ознаки адміністративного правопорушення (а.с.29); Рапортами, якими зафіксовано отриману інформацію щодо ДТП від 13.09.2021 року біля с. Шостаківка, Кропивницького району Кіровоградської області (а.с.30-31); Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.09.2021 року згідно якого: місцем ДТП є автомобільна дорога М-30 «Стрий-Умань-Дніпро-Зварне» 694 км. + 740 м., дорожнє покриття асфальтне, сухе, дві смуги руху у різних напрямках, дорожня розмітка відсутня, дорожні знаки відсутні, рух не регулюється. Автомобіль Nissan Qashqai реєстраційний номер НОМЕР_2 , має пошкодження кузова та інших елементів із лівої сторони. Автомобіль УАЗ-452Д, реєстраційний номер НОМЕР_1 , має пошкодження передньої частини кабіни зліва та супутні елементи, а також водійських дверцят. Схема до протоколу свідчить, що загальна ширина дороги на ділянці, де відбулося зіткнення, складає 14,9 м., місце зіткнення знаходиться на відстані 13,5 м. від правого краю проїжджої частини по напрямку руху автомобіля УАЗ-452Д і від лівого краю проїжджої частини по напрямку руху автомобіля Nissan Qashqai. Наявні сліди гальмування автомобіля Nissan Qashqai. Фотознімки з місця дорожньо-транспортної пригоди вказують на характер пошкоджень автомобілів, місця їх зупинки, після зіткнення, відсутність розмітки та дорожніх знаків, дорожнє покриття мало роздільні штрих-пунктирні смуги білого кольору, (а.с.13-17,32-37, 54-67).

Крім того, вина ОСОБА_1 підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які долучено до справи та відповідають поясненням, які надано у судовому засіданні суду першої інстанції(а.с.38-39). Висновками КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» №430 та №431 від 13.09.2021 року, які свідчать, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не виявлено ознак сп`яніння (а.с.40-41). Листом Служби автомобільних доріг у Кіровоградській області №1761/16 від 22.10.2021 року повідомлено: перехрестя автомобільної дороги М-30 «Стрий Умань Дніпро Ізварине» (через м. Вінницю, м. Кропивницький) з автомобільною дорогою Т-12-02/М-12/ - заповідник «Хутір Надія» - /М-13/ знаходиться на км 694+711 по автомобільній дорозі М-30; на ділянці автомобільної дороги М-30 «Стрий Умань Дніпро Ізварине» (через м. Вінницю, м. Кропивницький) км 683+600 - 698+480 проводяться роботи з поточного середнього ремонту, роботи виконує підрядна організація ТОВ «РОСТДОРСТРОЙ»; під час виконання ремонту для організації дорожнього руху використовуються тимчасові дорожні знаки, зміна дислокації дорожніх знаків проводиться разом із проведенням ремонтних робіт, тому вказати точне місце дислокації на період скоєння ДТП немає технічної можливості; під час огляду місця скоєння ДТП представників Служби автомобільних доріг не викликали, тому Акт обстеження місця скоєння ДТП з представниками Служби автомобільних доріг не складався (а.с.73).

Крім того, вина ОСОБА_1 підтверджується висновком експерта від 20.01.2023 року №4042/4194/22-27, виконаного за постановою апеляційного суду, за клопотанням ОСОБА_7 та його захисника, в якому зазначено, що оскільки при огляді місця події слідів руху автомобіля Nissan Qashqai по обочині перед місцем ДТП не виявлено (маються сліди виїзду даного автомобіля на узбіччя вже за місцем зіткнення), а встановлене місце зіткнення в межах додаткової смуги, пояснення водія автомобіля УАЗ 452Д ОСОБА_1 в частині того, що «автомобіль Nissan Qashqai здійснював обгін по узбіччю», є необгрунтованими з технічної точки зору.

В дорожній обстановці, що передувала ДТП, дії водія автомобіля УАЗ 452Д ОСОБА_1 , регламентувалися вимогами пп. 2.3 (б), 10.1 та 16.13 Правил дорожнього руху (текст надано в дослідницькій частині висновку). При наданні переваги в русі зустрічному автомобілю Nissan Qashqai перед здійсненням повороту вліво (при виконанні вимог п. 2.3 (б), 10.1 та 16.13 ПДР) водій автомобіля УАЗ 452Д Боєв В.1. мав технічну можливість не створювати небезпеку для руху водію автомобіля Nissan Qashqai і, тим самим, мав технічну можливість уникнути ДТП.

Враховуючи, що зіткнення автомобілів Nissan Qashqai та УАЗ 452Д сталось на проїзній частині в межах додаткової смуги (а не на узбіччі та не на смузі руху автомобіля Nissan Qashqai), пояснення водія автомобіля Nissan Qashqai ОСОБА_2 в частині того, що «уникаючи лобового зіткнення він звернув праворуч на узбіччя», а потім він зазначив, що «зіткнення відбулося на смузі руху автомобіля Nissan Qashqai, є необгрунтованими з технічної точки зору.

В розглянутій дорожній обстановці дії водія автомобіля Nissan Qashqai ОСОБА_2 , що мали бути спрямовані на забезпечення безпеки та на можливість запобігання ДТП, регламентувалися вимогами пп. 12.3, 12.6 (ґ) та 12.9 (б) Правил дорожнього руху (текст надано в дослідницькій частині висновку). В розглянутій дорожній обстановці водій автомобіля Nissan Qashqai ОСОБА_2 виконуючи вимоги п. 12.6 (ґ) (рухаючись з припустимою швидкістю не більше 90 км/год.) та виконуючи п. 12.3 ПДР (застосувавши екстрене гальмування з моменту виникнення небезпеки), мав технічну можливість зупинити керований ним автомобіль до лінії руху автомобіля УАЗ 452Д (до місця зіткнення) і тим самим мав можливість уникнути даної ДТП. В ході огляду місця ДТП були виявлені та зафіксовані сліди юзу та шин (позиція «7» схеми ДТП), однак характер утворення даних слідів не зазначений, в зв`язку з чим експертним шляхом неможливо встановити швидкість руху автомобіля Nissan Qashqai перед зіткненням.

Оскільки в розглянутій дорожній обоє водіїв-учасників ДТП мали можливість уникнути створення умов, які в подальшому привели до виникнення ДТП, шляхом експертного аналізу вирішити питання про те «Дії кого із водіїв знаходяться у причинному зв`язку з пригодою що сталась?», не представляється можливим. Для вирішення даного питання необхідно проводити комплексну правову та юридичну оцінку всіх зібраних по справі матеріалів (втому числі і даного висновку) що не входить до компетенції експерта-автотехніка.

При цьому слід зазначити, що зазначений висновок судового експерта є чітким та конкретним, виконаний кваліфікованим експертом ОСОБА_8 , головним судовим експертом, який має вищу освіту другого рівня за ступенем магістра, кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 10.1 « дослідження обставин транспортних пригод», за спеціальністю 10.2 « дослідження технічного стану транспортних засобів», за спеціальністю 10.4 «транспортно - трасологічні дослідження», стаж експертної роботи з 1993 року. На поставлені запитання, які були вказані у постанові апеляційного суду про призначення судової інженерної транспортної експертизи експертом надані надано відповіді. Експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Тому, підстав для призначення комісійної інженерно-транспортної (автотехнічної експертизи) апеляційний суд не вбачав та в клопотанні ОСОБА_1 та його захисника відмовив.

Крім того, на переконання апеляційного суду вина ОСОБА_1 підтверджується механізмом та локалізацією механічних ушкоджень, які утворилися на автомобілі. Слід зазначити, що ОСОБА_1 схему ДТП підписав та зауважень до схеми ДТП не надавав.

На переконання апеляційного суду вищевказані зібрані по справі докази є належними і допустимими, взаємоузгоджуються між собою, та відповідають дійсним фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні суду першої інстанції та які знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Сумніви у їх належності достовірності та допустимості у апеляційного суду відсутні.

Крім того, судом першої інстанції правильно критично оцінено висновок експерта №11205210 від 22.10.2021 року, та дійшов до правильного висновку, що оскільки експерта не залучено в порядку, передбаченому ст.273 КУпАП, експертом повно та всебічно не досліджено обставини ДТП, зокрема матеріали дослідження мають детальний опис дій водія автомобіля УАЗ, що неспівмірно з обсягом інформації взятої для дослідження щодо дій водія автомобіля Nissan Qashqai, що свідчить про неповноту та надання переваги стороні водія автомобіля УАЗ у зібранні матеріалів для дослідження. Крім того, вказаний висновок не є висновком експертизи, а являється лише експертним дослідженням. Також, слід зазначити, що для вище зазначеного висновку надавались вихідні дані лише з версії ОСОБА_1 .

Тому, доводи апеляційної скарги стосовно, що не враховано висновок експерта, є необґрунтованими та безпідставними. Оскільки судом першої інстанції надано належну правову оцінку висновку експерта.

За таких підстав, оскільки ОСОБА_1 керуючи автомобілем під час здійснення маневру, а саме повороту ліворуч, не був уважним, не стежив за змінами дорожньої обстановки, не дав дорогу автомобілю Nissan Qashqai, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого відбулося зіткнення, автомобілі отримали механічні пошкодження, а пасажир автомобіля Nissan Qashqai ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження, чим порушено пункти 2.3 (б), 16.13 ПДР України, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, з яким погоджується суд апеляційної інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Доводи викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що постанову винесено із порушенням норм матеріального і процесуального права, без з`ясування всіх обставин справи, без дослідження всіх доказів по справі та невідповідністю висновків суду дійсним обставинам справи, є необґрунтованими та безпідставними. Так, як судом першої інстанції належними чином дослідженні всі докази та надано їм належну правову оцінку, висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП України, є обґрунтованими та повністю підтверджуються вищевказаними зібраними по справі доказами, сумніви у належності та допустимості вказаних доказів у суду апеляційної інстанції не виникають.

Також, слід зазначити, що положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ст. 124 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Нормами КУпАП прямо не передбачено необхідності визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у випадку закриття провадження у справі.

Однак суд звертає увагу на те, що встановивши вимоги до постанови у справі про адміністративне правопорушення, законодавець не зробив будь-яких виключень щодо постанов про закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення, із чого необхідно зробити висновок про те, що виконання вимог ч.2 ст. 283 КУпАП є обов`язковим і для цього виду постанов.

Із урахуванням наведеного та враховуючи відповідні положення ЦПК України та КАС України щодо обов`язковості висновків суду у справі про адміністративне правопорушення при розгляді цивільного чи адміністративного позову в частині висновків про те, чи мали місце певні дії (бездіяльність) та чи вчинені вони певною особою, виходячи із принципів верховенства права та однієї із засад судочинства, передбаченої п.2 ч.1 ст. 129 Конституції України, якою є забезпечення доведеності вини, суд приходить до висновку про те, що визнання вини особи є обов`язковим при доведеності вчинення нею будь-якого адміністративного правопорушення, в тому числі, і у випадку закриття справи із нереабілітуючих підстав.

Зазначене вище узгоджується із правовою позицією Європейського суду з прав людини щодо порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду "Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень. Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

Аналіз диспозиції та санкції 124 КУпАП дає підстави стверджувати те, що це правопорушення відповідає критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства, де визнання вини є обов`язковим відповідно до положень ст. 17, ч.4 ст.374 КПК України, п.2 ч.1 ст. 129 Конституції України.

Аналіз положень ст. 38 та п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП дає підстави стверджувати те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення. При цьому суд звертає увагу і на те, що закриття справи із підстав, передбачених п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого була би відсутність підстав для визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Зважаючи на викладене та враховуючи зазначену вище правову позицію ЄСПЛ у питанні порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку про те, що закриття справи у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення за своєю суттю є закриттям справи із нереабілітуючих підстав, не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, що указує на необхідність визнання вини.

У зв`язку із цим, суддею місцевого суду дане питання стосовно визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закриття на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП, вирішено відповідно до вимог чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції дослідивши зібрані докази по справі, із дотриманням вимог ст.245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини у справі, надав всім зібраним по справі доказам правильну юридичну оцінку, та дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність і діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Разом із тим, суд першої інстанції, враховуючи те, що відповідно до ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше, як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті, дійшов до правильного висновку щодо закриття провадження по справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Порушень вимог КУпАП, які б стали підставою для скасування чи зміни по суті правильного винесеного судом рішення апеляційним судом не встановлено.

Беручи до уваги вищевикладене апеляційний суд доходить висновку, що постанова суду першої інстанції є законною обгрунтованою та мотивованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 24 січня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: (підпис)