Номер провадження: 33/813/675/23
Головуючий у першій інстанції Осіік Д. В.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах Лозко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Сінько А.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника Скиби Євгена Анатолійовича подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 21 березня 2023 року

встановив:

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 21 березня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Вирішено питання стосовно судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 29 жовтня 2022 року о 23 год. 05 хв., у м. Одеса, Французький бульвар,3, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ямаха VINO, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у визначеному законом порядку відмовився, а також від проходження огляду у лікаря-нарколога, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, захисник Скиба Є.А. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу захисник обґрунтовує тим, що у тексті оскаржуваної постанови відсутні посилання на будь-які докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення; протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки у ньому не зазначені будь-які докази, які б доводили його винуватість у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, а у графі до протоколу додаються не міститься посилань на будь-які джерела доказів, зокрема фото чи б то відеофіксацію подій; судом першої інстанції не надано оцінки поясненням ОСОБА_1 про те, що поліцейський, який склав відносно нього протокол, не проінформував водія про порядок застосування спеціального технічного засобу алкотестеру Drager, а також на його вимогу не надав свідоцтво про державну реєстрацію цього приладу та свідоцтво про його повірку. На думку захисника, саме після таких незаконних дій поліцейського, ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на місці зупинки, оскільки сумнівався у справності приладу. На вимогу ОСОБА_1 пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я, поліцейськими відмовлено, оскільки на їх думку, у тому разі, якщо особа відмовилась від проходження тесту спеціальним технічним засобом на місці зупинки, то вина такої особи автоматично доведена, а тому в проходженні медичного огляду не має будь-якої потреби; судом проігноровані доводи про те, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який долучено до матеріалів справи є неналежним та недопустимим доказом, оскільки до протоколу про адміністративне правопорушення не занесено відомостей про те, що цей відеозапис долучено до протоколу у якості додатку, а тому з огляду на положення ст. 73,74 КАС цей доказ не може вважатися належним та допустимим. Також у якості недопустимості відеозапису, як джерела доказу, захисник посилається на те, що він не є безперервним, оскільки поліцейськими до суду надано компакт-диск з витягами із відеозаписів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а тому у такому разі це доказ не можна вважати належним та допустимим, що кореспондується із позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 18 липня 2019 року у справі №216/5226/16-а.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Скиба Є.А. не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги щодо законності оскаржуваної постанови вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

У відповідності до положень ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Так, захисником не оспорюється та обставина, що до моменту зупинки саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, як і не заперечується апелянтом та обставина, що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння, однак відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Не заперечується і те, що обставини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 фіксувалися працівниками поліції за допомогою технічного засобу фіксації, а тому з огляду на приписи ч.7 ст. 294 КУпАП, ці обставини в апеляційному порядку не переглядаються.

Предметом апеляційного перегляду є перевірка доводів захисника щодо дотримання працівниками поліції вимог закону під час висловлення вимоги ОСОБА_1 щодо проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також належності та допустимості доказів, наданих поліцейськими у обґрунтування доведеності винуватості останнього у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.ст.245,251,252,280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вказані вище вимоги закону судом дотримано.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд зважає на усталену практику ЄСПЛ, який зазначив, що:«будь-яка особа,яка володіє чи керує автомобілем,підпадає піддію спеціальних правил,оскільки володіння та використання автомобілів є таким,що потенційно може завдати серйозної шкоди.Ті,хто реалізували своє правоволодіти автомобіля мита їздити на них,тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (РішенніЄвропейського судуз правлюдини посправі "О`Галлоранта Франціс проти Сполученого Королівства"("O'Halloranand Francis v. the United Kingdom") від 29 червня 2007 року).

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч.2 ст. 266 КУпАП)

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч.3 ст. 266 КУпАП).

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч.5 ст. 266 КУпАП).

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст. 266 КУпАП).

Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено Постановою КМУ від 17.12.2008 року №1103 (далі Порядок).

Пунктом 6 Порядку передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Згідно із пунктом 8 Порядку (у редакції на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення) у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Вказаних вище вимог нормативно-правових актів, відповідно до матеріалів справи, поліцейськими дотримано.

Щодо доводів про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП, а також щодо відсутності посилання у оскаржуваній постанові на докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, апеляційний суд зауважує про таке.

Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема до одних із таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис.

Як убачається із мотивувальної частини постанови, в основу висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 130 КУпАП, судом покладено відомості, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення, а також матеріали відеозапису, які долучені до матеріалів справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне складено працівниками поліції з порушеннями вимог закону, апеляційний суд відхиляє з таких підстав.

Вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, визначені ч.1 ст. 256 КУпАП. Так, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Отже законодавець не покладає на уповноважену службову особу під час складення протоколу про адміністративне правопорушення імперативного обов`язку щодо внесення до протоколу інформації про відеозапис у якості додатку до документу.

Водночас положеннями частини 2 статті 266 КУпАП регламентовано, що: матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення, при цьому, законодавець не конкретизує обставини того, як саме та у якій формі має бути долучено відеозапис до протоколу, не визначає обов`язковою умовою внесення відповідних відомостей саме до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, як і не визначає правових підстав про те, що у разі не внесення (відсутності) відповідної інформації, такий протокол слід вважати недопустимим доказом.

Направляючи на адресу суду першої інстанції матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , поліцейськими окремо долучено диск (а.с. 3) у якості доказу у справі, про що зазначено у супровідному листі під номером 3, а тому посилання захисника щодо неналежності відеозапису, як джерела доказів, з вказаних вище підстав, апеляційний суд відхиляє.

Посилання апелянта про те, що відеозапис не є безперервним, апеляційний суд оцінює критично, оскільки КУпАП не містить застережень щодо мінімальних чи то максимальних об`ємів відеозапису, який може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

У той час, як долучений до матеріалів справи відеозапис за своїм обсягом та повнотою відповідає критерію достатності, та містить фіксацію подій, починаючи з моменту зупинки водія ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом, фіксування перебігу подій щодо висловлення поліцейськими вимоги ОСОБА_1 щодо необхідності проходження останнім огляду на стан алкогольного сп`яніння, і висловлення водієм відмови, і закінчуючи моментом складення протоколу про адміністративне правопорушення, оголошенням його змісту та ознайомлення ОСОБА_1 з цим протоколом.

Посилання апелянта на правовий висновок Верховного Суду, сформований за результатами розгляду справи №216/5226/16-а за правилами КАСУ, на думку апеляційного суду є недоречним, оскільки під час апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції у якості основного джерела регулювання суспільних правовідносин застосовує положення КУпАП, з огляду на приписи ст. 2 КУпАП.

Посилаючись на необхідність врахування правового висновків касаційного суду, апелянт не врахував, що у зазначеній ним постанові від 18.07.2019 року у справі №216/5226/16-а предметом касаційного перегляду була саме постанова про адміністративне правопорушення, винесена правоохоронцями за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, у порядку регламентованому ст. 283 КупАП.

Таким чином, предметом перегляду суду касаційної інстанції було процесуальне рішення, винесене у формі постанови, а не протоколу про адміністративне правопорушення, що має місце у даному випадку, під час перегляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в апеляційному порядку, регламентованому нормами КУпАП.

При цьому, як убачається з мотивувальної частини постанови, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанції, які не прийняли до уваги відеозапис з нагрудної камери поліцейського з тих підстав, що він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови.

Тобто у даній конкретній справі, суд касаційної інстанції не робив правових висновків щодо недопустимості відеозапису з підстав того, що він не є безперервним, як про те вказує захисник.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу апелянта на те, що оцінка допустимості доказів була здійснена Касаційним адміністративним судом за правила КАСУ, а не КУпАП, а тому твердження апелянта щодо недопустимості відеозапису, як окремого джерела доказів у даному випадку під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за

ч. 1 ст. 130 КУпАП, не заслуговують на увагу.

Відтак, у суду першої інстанції були відсутні підстави не враховувати відомості, зафіксовані на відеозаписі, який долучено до матеріалів справи, не вбачає таких підстав і апеляційний суд, обставин, які б вказували на недопустимість протоколу про адміністративне правопорушення, з підстав зазначених в апеляційній скарзі, суд не вбачає.

Щодо дотримання працівниками поліції вимог закону під час висловлення вимоги щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Зафіксована на технічному носію інформація узгоджується з відомостями, відображеними у протоколі про адміністративне правопорушення.

Так, з відеозапису убачається, що на запитання поліцейських щодо вживання алкогольних напоїв, ОСОБА_1 відповів, що перед тим як сісти за кермо транспортного засобу випив два стакана вина, ємністю по 250 мл. кожен. На вимогу правоохоронців пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу алкотестеру Drager, а також у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 неодноразово відмовився. При цьому, поліцейськими йому роз`яснювалися правові (юридичні) наслідки, а саме складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за фактом відмови від проходження огляду, усвідомлення та розуміння цих обставин

ОСОБА_1 підтвердив та вказав, що проходити такий огляд він відмовляється. Встановивши вказані обставини, поліцейський повідомив ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейськими було відмовлено

ОСОБА_1 у його вимозі щодо проходження огляду у закладі охорони здоров`я є надуманими, оскільки цілком спростовуються відомостями, зафіксованими за допомогою засобу фіксації подій, які відображені на відеозаписі, який долучено до матеріалів справи.

Посилання захисника про те, що правоохоронцями було порушено вимоги п. 5 розділу II Iнструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735 (далі -Інструкція), апеляційний суд відхиляє, з огляду на таке.

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (пункт 5 розділу II Інструкції).

Зважаючи на відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у поліцейського не виникло обов`язку вчиняти дії, передбачені пунктом 5 розділу II Інструкції.

У відповідності до ч.3 ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №220758 від 29 жовтня 2022 року убачається, що у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення, ОСОБА_1 власноруч, засвідчивши власним підписом, надав пояснення такого змісту: Я, ОСОБА_1 не пройшов алкотест. При цьому, ОСОБА_1 не наводив будь-яких мотивів щодо обрання власної моделі поведінки, обумовленої відмовою від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Факт внесення цих пояснень особисто ОСОБА_1 до протоколу, захисником не оспорюється та під сумнів не ставиться.

Як свідчать матеріали відеозапису, з цього джерела доказів також убачається, що ОСОБА_1 не мотивував свою відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру Drager зокрема тим, що він має сумніви у справності приладу, тому посилання захисника в апеляційній скарзі на цю обставину є безпідставними та такими, що суперечать встановленим судом фактичним обставинам справи.

Іншими доводами апеляційну скаргу захисник не обґрунтовує.

Порушень судом першої інстанції норм КУпАП під час з`ясування обставин по справі апеляційним судом не встановлено.

Апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже підстав для закриття справи не встановлено, і висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є вірним.

Ураховуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі за п. 1 ст.247 КУпАП, з мотивів наведених у скарзі.

За таких обставин, апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Скиби Євгена Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 21 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко