Справа № 147/104/23
Провадження № 3/147/141/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року смт Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Борейко О. Г. , розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУ НП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, працюючого в МХП «Вінницька птахофабрика»,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

28 лютого 2023 року після доопрацювання на адресу Тростянецького районного суду Вінницької області надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №441922 від 23.01.2023 випливає, що 23 січня 2023 року близько 17.00 години ОСОБА_1 перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах з порожнини роту, в АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин вчинив насильство у сім`ї психологічного характеру відносно тітки ОСОБА_2 , чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173 2 КУпАП.

В судове засідання призначене на 01.03.2023 ОСОБА_1 не з`явився, з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, за телефонним номером наявним у протоколі про адміністративне правопорушення. Уповноваженою особою щодо здійснення контролю явки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не забезпечено явку ОСОБА_1 .

Приписами частини 1 ст. 268 КУпАП унормовано, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч.2 ст. 277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 42-2, частиною першою статті 44, статтями 44-1, 106-1, 106-2, 162, 172-10 - 172-20, 173, 173-1, 173-2, 178, 185, частиною першою статті 185-3, статтями 185-7, 185-10, 188-22, 203 - 206-1, розглядаються протягом доби.

Враховуючи, що положеннями ч. 2 ст. 268 КУпАП не передбачено обов`язкову участь особи при розгляді справи за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , за наявними матеріалами.

Надавши оцінку протоколу та доданим до нього матеріалам, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі, виходячи з такого.

Як вбачається з положень ст. 1, завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержанняКонституціїі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, та ін.

Відповідно до ч.1 ст.173-2 КУпАП відповідальність настає у разі вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), повторно, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України «Про попередження насильства у сім`ї» члени сім`ї - особи, які перебувають у шлюбі; проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою; їхні діти; особи, які перебувають під опікою чи піклуванням; є родичами прямої або непрямої лінії споріднення за умови спільного проживання.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року №5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно не проживають, не пов`язані спільним побутом, не ведуть спільне господарство, не мають взаємних прав та обов`язків, а також не надано доказів родинних зв`язків, а саме те, що вони є племінником та тіткою, а відтак, вони не є членами сім`ї, а ОСОБА_2 не є суб`єктом домашнього насильства.

Крім того, відповідно до п.3 ч.1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнім насильством визнається діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Таким чином Законом встановлено, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією частини першої статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи реальне настання фізичної або психологічної шкоди.

Тобто, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі.

ОСОБА_1 інкримінується психологічне насильство по відношенню до своєї тітки ОСОБА_2 .

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, факт психологічного насилля ОСОБА_1 по відношенню до тітки ОСОБА_2 не доведений. Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стався обопільний конфлікт, доказів про спричинення тих наслідків, які інкримінуються громадянину ОСОБА_1 , судді не надано.

Крім того, постановами Тростянецького районного суду Вінницької області від 27.01.2023 та від 10.02.2023 адміністративні матеріали двічі відправлялися для належного оформлення, однак працівниками поліції вказані у постановах суддів недоліки не виправили в повному обсязі. Повертати матеріали для належного оформлення втретє суд не вбачає підстав.

Відповідно до частини другої статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом, а всі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи.

Враховуючи наведене, суду не надано жодних доказів, які б підтвердили наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення передбаченого саме ч.1 ст.173-2 КУпАП, що стало підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому, стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав і основних свобод людини для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 252 КУпАП та ст. 94 КПК України, оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив рішення (вирок, постанову, ухвалу).

Приписами ст.62 Конституції України унормовано,щоособавважається невинуватоюувчиненнізлочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не будедоведенов законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема у справах "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Лавенте проти Латвії" від 07.11.2002 неодноразово вказував, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву".

З огляду на наведене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення будь-якого виду насильства в розумінні вимог ст.173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Так як притягнення до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності в діянні складу адміністративного правопорушення, чого судом не встановлено, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст. ст. 173-2, 247,251,252,280,283,284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені Кодексом України про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статей 287-291 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О. Г. Борейко