Справа № 199/5841/23
ПОСТАНОВА

іменем України

31.07.2023 року місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Дяченко І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, офіційно не працюючої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

за участі: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 10.06.2023 серія ВАВ № 923259 слідує, що 02.06.2023 приблизно о 15:00 годині за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 під час конфлікту виражалася нецензурною лайкою та словесними образами у бік матері ОСОБА_2 , чим завдала шкоди психічному здоров`ю останньої.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнала, пояснила, що ОСОБА_2 є її матір. Вона разом із матір`ю, батьком та її хлопцем проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Упродовж усього її дитинства матір застосовувала до неї фізичну силу: била її руками, а також різними предметами. Починаючи з 2020 року, ОСОБА_2 систематично вживає спиртні напої, між ними виникають сварки, в ході яких ОСОБА_2 починає її ображати, погрожувати, чіплятися, виганяти її хлопця разом із нею з квартири. 02.06.2023 приблизно о 15:00 годині її матір була вдома та перша почала лайку, а потім викликала працівників поліції, які склали по відношенню до неї протокол про адміністративне правопорушення. Вона стверджує, що саме матір на підставі того, що тривалий час вживає спиртні напої, перша розпочинає конфлікти. Крім того вона вказала, що вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 08.06.2023 її матір ОСОБА_2 було засуджено за ст.1261 КК України і призначено їй покарання у виді громадських робіт, а саме за те, що остання вчинила домашнє насильство відносно неї. Просить провадження по цій справі - закрити, оскільки не вчиняла 02.06.2023 відносно своєї матері домашнє насильство.

В судові засідання, які були призначені: 19.07.2023, 24.07.2023, 25.07.2023, 27.07.2023 та 31.07.2023 потерпіла ОСОБА_2 до суду не з`явилася, була сповіщена про дату, час і місце судового розгляду справи судовими повістками, які направлялися поштою, а також через офіційний веб-сайт судової влади, тобто судом прийнято вичерпні заходи для її повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і висловити своє відношення до складеного відносно її доньки ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення.

Заяв чи клопотань від останньої про розгляд справи за її участю не надходило.

24.02.2022 Рада Суддів України відповідно до статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Положення про Раду суддів України, затвердженого Х позачерговим з`їздом суддів України 16.09.2010 (із подальшими змінами) прийняла рішення № 9 щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах припинення повноважень Вищої ради правосуддя та воєнних дій з боку російської федерації. Серед іншого, Рада Суддів України вирішила: Звернути увагу усіх судів України, що навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану робота судів не може бути припинена.

02.03.2022 Рада Суддів України надала рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, у яких зазначила, що особливості роботи суду визначаються виходячи з поточної ситуації у відповідному регіоні, а при визначенні умов роботи суду у воєнний час необхідно керуватися реальними поточними обставинами, що склалася в регіоні.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N50966/99 від 14.10.2003).

За вказаних обставин, враховуючи реальні поточні обставини, що склалися у місті Дніпрі, а також те, що робота Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська не припинена, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що ОСОБА_1 не з`явилася в судове засідання, тобто добросовісно не виконала процесуальні обов`язки, вважаю можливим розгляд справи здійснювати у її відсутність. Крім того, суд зауважує, що неявка потерпілої ОСОБА_2 не перешкоджає розгляду справи по суті.

Для забезпечення прав учасників судового провадження за клопотанням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , судом були долучені до матеріалів справи письмові покази свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно яких слідує наступне.

Так, свідок ОСОБА_3 в письмових показах зазначив, що ОСОБА_1 є їх спільною донькою з потерпілою ОСОБА_2 . Остання упродовж трьох років систематично вживає алкогольні напої, від цього вдома провокує та вчиняє скандали, в ході яких ображає його доньку ОСОБА_1 , як фізично, так і морально. Внаслідок даних конфліктів його донька переживає стреси, в ході яких остання відмовляється вживати їжу. Під час конфліктів за участю його колишньої дружини ( ОСОБА_2 ), він намагається залагодити ситуацію та заспокоює останню.

Свідок ОСОБА_4 в письмових показах зазначив, що він є хлопцем ОСОБА_1 . Так, потерпіла ОСОБА_2 систематично вживає алкогольні напої, а також вчиняє конфлікти з ОСОБА_1 . Під час сварок ОСОБА_2 висловлює на адресу його дівчини ( ОСОБА_1 ) нецензурну лайку, у зв`язку із чим ОСОБА_1 переживає стрес та постійно плаче.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши письмові покази свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також матеріали справи, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вимогою ст. 252 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіряючи доводи ОСОБА_1 щодо недоведеності належними та допустимими доказами наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, суд приходить до наступного висновку.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 923259 від 10.06.2023, 02.06.2023 приблизно о 15:00 годині за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 під час конфлікту виражалася нецензурною лайкою та словесними образами у бік матері ОСОБА_2 , чим завдала шкоди психічному здоров`ю останньої (а.с. 1).

Згідно висновку ЖЕО № 11030 від 02.06.2023 зазначено, що 02.06.2023 до чергової частини ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло звернення від ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка просить прийняти міри до своєї доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка 02.06.2023 приблизно о 15:00 годині за вищевказаною адресою влаштувала конфлікт, під час якого спричинила їй фізичну біль (а.с. 2).

Відповідно рапорту інспектор-чергового ВП № 1 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 02.06.2023 ОСОБА_5 убачається, що у вказану дату на лінію 102 була отримано заява від ОСОБА_2 про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 3).

Як слідує з письмової заяви потерпілої ОСОБА_2 слідує, що остання просить органи поліції прийняти відповідні заходи до її доньки ОСОБА_1 та її хлопця ОСОБА_4 , які 02.06.2023 о 15:00 годині застосували відносно неї фізичну силу, з посиланням на те, що станом на вказану дату, медичної допомоги вона не потребує (а.с. 4).

Згідно письмових показів потерпілої ОСОБА_2 від 02.06.2023 у вказану дату о 15:00 годині за місцем її проживання, а саме: АДРЕСА_1 , її донька ( ОСОБА_1 ) та хлопець останньої ( ОСОБА_4 ) влаштували конфлікт, в ході якого завдали їй тілесні ушкодження (а.с. 5).

Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 № 2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Положеннями Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

З положень вказаного Закону також слідує, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно положень ст. 251 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими/ в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, 10.06.2023 лейтенантом ДОП СП ВП № 1 ДРУП в Дніпропетровській області Федоровою Д.М. був складений протокол серії ВАБ № 923259 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 завдала шкоду психічному здоров`ю ОСОБА_2 , оскільки висловлювалася нецензурною лайкою та словесними образами.

Разом з тим, згідно диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно зазначених норм закону, особу можливо притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, в якому встановлені місце, час вчинення, фактичні обставини події та кваліфікуючі ознаки правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення має містити в собі належним чином встановлені та підтверджені відомості і факти, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення.

На переконання суду, протокол складений відносно ОСОБА_1 , не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, так як складений з порушенням вимог ст. 251 КУпАП, оскільки фактично хоч і містить кваліфікуючі ознаки адміністративного правопорушення, які передбачені в диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, проте вони належним чином не встановлені, у зв`язку з чим є недопустимим доказом, що унеможливлює притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі цього протоколу, а тому й рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Дане повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду Касаційного адміністративного суду, викладеної у постанові від 28.05.2020 (справа № 524/4668/17).

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що в матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази того, що ОСОБА_1 діяла з умислом спричинити ОСОБА_2 психічну шкоду, або фізичний біль, тілесні ушкодження, які б могли уподальшому спричинити емоційну невпевненість, нездатність захистити себе.

На підтвердження вищезазначеного суд вказує, що згідно письмових показів свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слідує, що ОСОБА_2 , упродовж трьох років систематично вживає алкогольні напої, провокує й вчиняє скандали, в ході яких ображає ОСОБА_1 , як фізично, так і морально. Внаслідок даних конфліктів ОСОБА_1 переживає стреси та постійно плаче.

Відповідно до положень ст. 1 та ч. 1 ст. 2 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Презумпція невинуватості є конституційною гарантією, яка закріплена ст. 62 Основного Закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Підсумовуючи вищенаведене, суд вказує наступне, що ОСОБА_1 не спричиняла конфлікт відносно своєї матері ОСОБА_2 та не висловлювала на адресу останньої 02.06.2023 о 15:00 годині у АДРЕСА_1 , нецензурну лайку та словесні образи, а отже не вчиняла домашнього насильства відносно своєї матері, що слідує з пояснень, як і ОСОБА_1 так і свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Отже, на переконання суду, не доведено поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 та наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, тоді як, відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку про відсутність поставленого у вину працівником патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст.247КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: І.В. Дяченко