ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1702/23 Справа № 206/2471/23 Суддя у 1-й інстанції - Малихіна В. В. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., розглянувши клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Самарського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2023 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Самарського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2023 року притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Одночасно стягнуто судовий збір у розмірі 536,80 грн.

20 липня 2023 року ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови судді місцевого суду. В обґрунтування свого клопотання апелянт вказує на те, що він не був присутнім під час судового розгляду справи, а про оскаржувану постанову дізнався вже після судового розгляду. Оскільки його робота безпосередньо пов`язана з керуванням транспортними засобами та на вантажному автомобілі часто виїжджає у відрядження, тому заявник не мав часу звернутися за юридичною допомогою для апеляційного оскарження судового рішення. Томувважає, що строк на подачу апеляційної скарги на рішення місцевого суду пропущено ним з поважних причин та просить його поновити.

Перевіривши матеріали справи та наведені в клопотанні заявника доводи щодо поважності причин пропуску строку на оскарження рішення судді місцевого суду, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Правило дотримання десятиденного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб справи про адміністративні правопорушення розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на апеляційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати апеляційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Згідно ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Безсторонність суду передбачає як його суб`єктивну свободу від упередженості чи зацікавленості в результаті розгляду справи, так об`єктивну, яка виключає будь-який обґрунтований сумнів стосовно безсторонності суду.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п.33 рішення у справі "Гурепка проти України").

Свою правову позицію щодо тлумачення поняття поважності причин, які можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження неодноразово висловив у своїй рішенням Верховний Суд. Зокрема у Постанові Першої судової палати ККС ВС від 30 жовтня 2018 року (справа №299/2987/15-к провадження № 51-4594 км18) зазначено наступне.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (див.: рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява № 32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року).

При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.

Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючі всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

Як убачається з матеріалів справи особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , всупереч його твердженням, був особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду даної справи у Самарському районному суді Дніпропетровської області 22 червня 2023 року, що підтверджується пам`яткою про роз`яснення ОСОБА_1 його процесуальних прав, передбачених ст.268 КУпАП від 22.06.2023 (а.с.11) та змістом оскаржуваного рішення місцевого суду, у якому зазначено, що ОСОБА_2 у судовому засіданні свою вину визнав, підтвердив викладені у протоколі обставини вчиненого ним адмінправопорушення та просив суд суворого його не карати (а.с.13-15). Отже ОСОБА_1 безумовно був обізнаний про зміст прийнятого щодо нього рішення.

За приписами ч.2 ст.294 КУпАП строк на апеляційне оскарження у цій справі сплив 02 липня 2023 року.

Натомість, як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 , отримавши у суді 27 червня 2023 року копію постанови судді Самарського районного суду Дніпропетровської області від 22.06.2023 року під розписку (а.с.19), у визначений законом строк його не оскаржив, а навпаки, сплатив призначений судом розмір штрафу та судовий збір, що підтверджується відповідними квитанціями АТ КБ ПриватБанк (а.с.17,18). Однак ОСОБА_1 вже після виконання судового рішення та спливу строку апеляційного оскарження, 20 липня 2023 року подав апеляційна скарга.

Таким чином вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 безумовно був обізнаний про перебіг судового розгляду даної справи та прийняти щодо нього судове рішення, та після отримати його копію, у разі своєї незгоди, мав реальну можливість подати апеляційну скаргу, але не скористалася своїм правом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у визначений законом строк.

З огляду на викладене не можна погодитися з наведеними у клопотанні апелянта доводами щодо поважності причин пропуску ним строків на апеляційне оскарження постанови судді Самарського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2023 року та апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки заявник, маючи можливість скористатися своїм правом на апеляційне оскарження судового рішення у визначений законом строк, не скористався наданим йому законом процесуальним правом з причин, які не можна вважати поважними.

Інших причин, які унеможливили своєчасно подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у клопотанні не наведено.

Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Самарського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2023 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно нього є безпідставним та задоволенню не підлягає, а тому подана апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, разом з доданими до неї документами.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП ,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Самарського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2023 року щодонього по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130КУпАП.

Апеляційну скаргу повернути особі, що її подала, разом з доданими до неї документами.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО