Справа № 129/2010/23
Провадження № 33/801/674/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковчежнюк В. М.
Доповідач: Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Денишенко Т. О., розглянувши мате-ріали адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Гай-синського районного суду Вінницької області від 28 червня 2023 року,

У С Т А Н О В И В:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення від 08 червня 2023 року серії ААД № 396082, складеним о 02.00 годині на автодорозі М-30 482 кв+50м, уночі 08 червня 2023 року о 01.50 годині на автодорозі М-30 482 кв+50м водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Fiat Doblo», державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з по-рожнини рота, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду у встанов-леному законом порядку на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, до-пустивши таким чином порушення вимог пункту 2.5. Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.

Постановою судді Гайсинського районного суду Вінницької області від 28 черв-ня 2023 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопору-шення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, на нього накладене адмі-ністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 гривень з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 у дохід держави 536,80 гривень судового збору.

Не погоджуючись із постановою судді суду першої інстанції від 28 червня 2023 року, ОСОБА_1 оскаржує її в апеляційному порядку, просить оскаржувану поста-нову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, поданої 10 липня 2023 року апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суддя апеляційного суду дій-шла висновку, що апеляційну скаргу належить повернути особі, яка її подала, з нас-тупних підстав.

Порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопору-шення регулюється нормами статті 294 КУпАП. Відповідно до частини другої цієї статті постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути ос-каржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адмі-ністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП. Подана після закінчення цього стро-ку апеляційна скарга повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Отже початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення пов`язаний з моментом прийняття такої поста-нови, а не з днем отримання її копії особою, яка має намір її оскаржити.

Відповідно до статті 289 КУпАП у разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлений.

Із матеріалів цієї адміністративної справи убачається, що у судовому засіданні 28 червня 2023 року брали участь як особисто ОСОБА_1 , так і його захисник адво-кат Курбатов Р. В. Тобто про результат вирішення адміністративної справи скаржник був обізнаний у день винесення постанови, своєчасно, достеменно, у повному обсязі. Разом із тим апеляційна скарга на судову постанову від 28 червня 2023 року згідно з відбитком штемпеля реєстрації скарги судом вхідної кореспонденції подана в суд 10 липня 2023 року, через що процесуальний строк оскарження постанови суду скарж-ником очевидно пропущений, він закінчився 07 липня 2023 року. Клопотання про по-новлення за поважних обставин цього строку ні скаржником, ні його адвокатом уза-галі не порушується. Обставина отримання копії постанови суду 05 липня 2023 року, на що посилається у скарзі ОСОБА_1 , не впливає на поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження та автоматично не продовжує процесуальний строк для можливого апеляційного оскарження постанови суду.

Відтак, беручи до уваги, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду від 28 червня 2023 року скаржником узагалі не порушу-ється, поважні, об`єктивні причини пропуску строку із наданням достовірних про це доказів в установленому порядку не наводяться, апеляційний суд не знаходить закон-них та обґрунтованих підстав для прийняття апеляційної скарги до провадження, інакше це було б порушенням норм адміністративного права у частині, що регулює питання оскарження судових постанов в адміністративних справах.

Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови місцевого суду у справі про адміністративне правопорушення за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і осново-положних свобод 1950 року, забезпечують законну мету і не порушують саму сут-ність цього права.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини норми, які регламенту-ють порядок дотримання строків подання скарг, безумовно, передбачають підстави для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юри-дичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми бу-дуть застосовані ( Перетяка і Шереметьєв проти України, № 17160/06 та № 35548/06, параграф 34 від 21 грудня 2010 року ). Сторони у розумінні інтервалу часу повинні вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження ( див. mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, пункт 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (ухвал ), заява № 50966/99 від 14 жовтня 2003 року ).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності право-суддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової проце-дури, у тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає у запобі-ганні безладного руху у судовому процесі. Безпідставне поновлення строку на апеля-ційне оскарження судового рішення є порушенням вимог статті 6 Конвенції про за-хист прав людини та основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду у такому його елементі як правова визначеність ( рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року ).

Апеляційний суд наголошує, що повернення апеляційної скарги у зв`язку із про-пуском процесуального строку на оскарження постанови в адміністративній справі та відсутністю клопотання про його поновлення за поважних причин, з урахуванням обставин у цій справі не можна трактувати як обмеження у доступі до правосуддя, ос-кільки обставини, що спричинили порушення вказаного строку, скаржником не наве-дені узагалі, а наведені у скарзі не підтверджуються належними і об`єктивними дока-зами, тому неможливо їх оцінити на предмет фактично непереборних, пов`язаних з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного подання у встанов-лений Законом строк скарги на таке рішення у випадку незгоди із ним.

З урахуванням викладеного, того, що скаржник не був позбавлений права та реальної можливості оскаржити судову постанову у строки, передбачені чинним КУпАП, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Гайсинського районного суду Вінницької області від 28 червня 2023 року повернути йому як особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Вінницького апеляційного суду Т. О. Денишенко