15.02.2023 Справа № 756/6325/22
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/6325/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.02.2023 Оболонський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Касьян А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ),

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

за участю учасників судового провадження:

особа, стосовно якої складено протокол про адміністративне

правопорушення від 24.05.2022 серії ААД № 242955, - ОСОБА_1 ,

захисник Харчук О.П.,

в с т а н о в и в:

12.08.2022 до Оболонського районного суду міста Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 24.05.2022 серії ААД № 242955, складений 24.05.2022 о 16:45 на вул. Петра Запорожця, 20 у м. Києві поліцейським взводу № 2 роти №2 батальйону №2 полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України капралом поліції Майстренко Л.О. стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 24.05.2022 о 14:40 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки HYUNDAI SONATA (д.н.з. НОМЕР_1 ) по вул. Богатирській, 15 у м. Києві з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук; поведінка, що не відповідає обстановці; зіниці очей звужені та не реагують на світло. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія було проведено в установленому порядку у лікаря-нарколога КНП «Київська міська наркологічна лікарня «Соціотерапія» на вул. Петра Запорожця, 20 у м. Києві.

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №002459, станом на момент огляду 24.05.2022 о 16:30 ОСОБА_1 перебував під впливом лікарських препаратів (бензодіазепіни).

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги підпункту «а» пункту 2.9. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, зазначив, що він не вживає наркотичні засоби та/або речовини. Під час спілкування з поліцейськими, останні запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, він відразу погодився, оскільки не вживає наркотики. У медичному закладі лікар-нарколог без проведення огляду на стан сп`яніння, повідомив йому, що він може бути вільним, копію висновку йому не вручив, зміст висновку щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння у присутності поліцейського не повідомив. На його думку, порушення, допущені поліцейськими під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та проведення його огляду на стан сп`яніння, є істотними та такими, що тягнуть за собою закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КупАП.

У судовому засіданні захисник Харчук О.П. клопотав про закриття справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Вивчивши та дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй. Норми Конституції є нормами прямої дії.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 62 Основного Закону ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вказані норми кореспондуються зі статтею 2 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII), відповідно до якої суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Право на справедливий та повноважний суд забезпечено також нормами статей 7, 8 Закону №1402-VIII.

Статтею 56 Закону №1402-VIII на суддю покладено обов`язок, з-поміж іншого, справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й у всіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття (пункти 1.2, 2.1 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 № 2006/23).

Тобто, судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Стаття 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 254 КУпАП встановлено, що основним документом, який фіксує юридичний факт адміністративного правопорушення, є протокол, вимоги до змісту якого встановлені статтею 256 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 цього Кодексу встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, відповідно до положень ст. 252 цього Кодексу орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Водночас, згідно зі ст. 19 Закону України від 29.06.2004 №1906-IV «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» від 14.03.2002 ЄСПЛ зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У справі «Бербера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 ЄСПЛ встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» зазначено, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України».

Порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і у спосіб, передбачений законодавством (ч. 1 ст. 254 та ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Так, порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху).

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 1.10. Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Згідно підпункту «а» пункту 2.9. Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Слід зазначити й про те, що у справі про адміністративне правопорушення протокол є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ, акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), тобто обов`язковий процесуальний документ, який займає ключове положення серед інших джерел (доказів) та на підставі якого особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до фабули протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП останньому інкриміновано порушення підпункту «а» пункту 2.9. Правил дорожнього руху, а саме «24.05.2022 о 14:40 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки HYUNDAI SONATA (д.н.з. НОМЕР_1 ) по вул. Богатирській, 15 у м. Києві з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук; поведінка, що не відповідає обстановці; зіниці очей звужені та не реагують на світло. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія було проведено в установленому порядку у лікаря-нарколога КНП «Київська міська наркологічна лікарня «Соціотерапія» на вул. Петра Запорожця, 20 у м. Києві».

Водночас, відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №002459, станом на момент огляду 24.05.2022 о 16:30 ОСОБА_1 перебував під впливом лікарських препаратів (бензодіазепіни).

Тобто, фабула протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП не містить відомостей щодо того, що останній керував транспортним засобом під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому, незважаючи на те, що «керування транспортними засобами під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» відповідає ознакам об`єктивної сторони цього адміністративного правопорушення відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП та вимогам підпункту «а» пункту 2.9. Правил дорожнього руху, водночас суд не може вийти за рамки інкримінованого адміністративного правопорушення, відображеного у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

У цій справі зміст протоколу про адміністративне правопорушення від 24.05.2022 серії ААД № 242955 в сукупності з долученими до нього доказами, нівелюють доказове значення протоколу, а тому в цій справі протокол не може бути джерелом доказів і бути покладеним в основу рішення суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладене, керуючись положеннями Основного Закону, а також принципами презумпції невинуватості, на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження наявних в матеріалах справи доказів, суд вважає, що уповноваженою особою Національної поліції не доведено поза розумним сумнівом обставини, зазначені у протоколі про порушення ОСОБА_1 підпункту «а» пункту 2.9. Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, а навпаки свідчать про наявність підстав, передбачених п. 1 ст. 247 КУпАП, відповідно до яких провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу правопорушення.

Керуючись статтями 19, 62 Конституції України, статтями 7, 245, 247, 251-252, 255, 280, 283-285 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду в десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Оболонський районний суд міста Києва.

Суддя А.В. Касьян