ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1544/23 Справа № 189/1154/23 Суддя у 1-й інстанції - Лукінова К.С. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П. за участю в режимі відеоконференції захисника Єланського О.Г., який представляє інтереси особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 у відкритому судовому засіданні в залі суду розглянувши апеляційну скаргу адвоката Єланського О.Г. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Покровського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця ЗСУ в/ч НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 гривень.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 24.03.2023 року, о 15:10 годині, в смт. Покровське по вул. Г. Бондаря, керував автомобілем Hyundai Sonata д/н НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення та координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.п. 2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Єланський О.Г. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить скасувати постанову Покровського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2023 року та закрити провадження щодо ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що:

- до матеріалів справи додано акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направлення для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, у якому зазначено, що водій нібито відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, однак вказаний акт у присутності ОСОБА_1 не складався;

- працівники поліції при відмові ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, належним чином не організували проведення його медичного освідування на предмет наявності чи відсутності алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я;

- матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я;

- працівник поліції належним чином не зафіксував в протоколі про адміністративне правопорушення факт відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків;

- на відеозаписі відсутнє підтвердження факту керування ОСОБА_1 будь-яким транспортним засобом;

- відсутні докази того, що особа на відеозапису є саме ОСОБА_1 , та докази керування особою, на яку працівники поліції вказують як на ОСОБА_1 транспортним засобом,

- з відеозапису не зрозуміло причину зупинки транспортного засобу, та і сам момент зупинки транспортного засобу відсутній;

- відсутні докази наявності в ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, оскільки останній прямо та чітко відповідав на всі запитання працівника поліції та виконував його вказівки;

- немає доказів роз`яснення ОСОБА_1 його прав;

- не зазначено точну марку, модель, а також серійний номер пристрою (пристроїв), на який здійснювався відеозапис;

- свідки, які зазначені у протоколі - ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - не можуть у даному випадку виступати свідками адміністративного правопорушення у зв`язку з тим, що вони є співробітниками Військової служби правопорядку.

Заслухавши пояснення адвоката Єланського О.Г. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, приходжу до наступних висновків.

Стаття 9 КУпАП закріплює, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Відповідно до роз`яснень п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Місцевий суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 дотримався цих вимог закону в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

Винність ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, повністю підтверджується встановленими в судовому засіданні фактичними обставинами вчинення адміністративного правопорушення та зібраними у відповідності з нормами КУпАП по справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №447471, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водій транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, відповідно до яких зафіксований факт відмови ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки та в медичному закладі, відеозаписом порушення, письмовими поясненнями свідків.

Зазначені докази є чіткими, узгоджуються між собою, та в адміністративних матеріалах відсутні докази, які б їх спростовували.

Також у відповідності до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно з п. 3, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, огляд проводиться: - поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; - лікарем закладу охорони здоров`я.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

В пункті 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», що затверджений Постановою Кабінета Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року вказано, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Апеляційним переглядом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735. До того ж, ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього будь-яких заперечень по факту його складання не надав і жодної незгоди в протоколі не зазначив.

Крім того, у відповідності до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП відмова водія ОСОБА_1 від проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння як на місці з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом, так і в медичному закладі відбувалася в присутності свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , а також фіксувалася поліцейським на бодікамеру, що цілком узгоджується з приписами вищезазначеної норми закону.

Посилання ж в апеляційній скарзі на відсутність на відеозапису факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом чи його зупинки працівниками поліції є неспроможними, оскільки наявним у справі відеозаписом зафіксовано ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення, а саме: підтвердження факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також роз`яснення поліцейським наслідку такої відмови, і при його огляді не виникає сумніву у його достовірності, тому відеозапис є належним та допустимим доказом. Тож, доводи апеляційної скарги в цій частині не схиляють суд апеляційної інстанції до висновку про необґрунтованість оскаржуваного рішення, позаяк місцевим судом ОСОБА_1 було визнано винним саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, яка є самостійним складом адміністративного правопорушення, відповідальність за яку передбачена ч. 1 ст. 130 КупАП.

Посилання апелянта в скарзі на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, є необґрунтованим та повною мірою спростовується усією сукупністю доказів, які містяться в матеріалах справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 447471 від 24.03.2023 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 24.03.2023 року, о 15:10 годині, в смт. Покровське по вул. Г. Бондаря, керував автомобілем Hyundai Sonata д/н НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення та координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.п. 2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- рапортом поліцейського СРПП ВП №5 СРУП ГУНП в Дніпропетровській області Лимаря І., відповідно до якого 24.03.2023 року о 15:20 годині під час патрулювання в смт. Покровське Синельниківського району Дніпропетровської області по вул. Г. Бондаря, було зупинено автомобіль Hyundai Sonata д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1

-поясненнями свідка ОСОБА_2 , відповідно до яких 24.03.2023 року він перебував на блок-посту. Близько 15:10 годині ОСОБА_1 рухався на автомобілі з смт. Покровського в бік м. Запоріжжя та був зупинений на блок-пості. Під час зупинки було виявлено, що ОСОБА_1 самостійно не може вийти з автомобіля та ледве тримається на ногах. Від нього був різкий запах свіжого алкоголю. ОСОБА_1 пояснював під час його зупинки, що випив 100 гр. горілки та просив його відпустити. Після цього, приїхали працівники поліції та запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився;

- письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 , який зазначив, що близько 15:20 годині він рухався в с. Олександрівка по вул. (Миру) Г. Бондаря, буд. 1 на автомобілі Hyundai Sonata д/н НОМЕР_2 та в цей час його зупинили на стаціонарному блок-посту для перевірки документів. В ході спілкування його було повідомлено про те, що в нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння та у зв`язку з цим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, зазначивши, що в той день він дійсно вживав алкоголь;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 , який пояснив, що 24.03.2023 року перебував на чергуванні в складі ВСП на блок-посту, та близько о 15:20 годині, був зупинений водій ОСОБА_1 , який керував автомобілем Hyundai Sonata д/н НОМЕР_2 та в ході спілкування з водієм, в останнього були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме, різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, невиразна мова. Пізніше поліцейським було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в його присутності на що водій ОСОБА_1 відмовився.

- відеозаписом, наявним в матеріалах справи, на якому зафіксовано, як на блок-посту військовослужбовець у формі, стоячи поблизу автомобіля Hyundai Sonata, мав виражені ознаки сп`яніння, а саме, порушення мовлення, порушення координації рухів, представився поліцейському як ОСОБА_1 та зазначив що дійсно перебуває в стані алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, зазначивши, що немає сенсу це робити, оскільки він вживав спиртне.

Таким чином, сукупністю вищевикладених доказів спростовуються доводи апеляційної скарги стосовно відсутності в матеріалах справи доказів перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, керування транспортним засобом, відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі.

Посилання апелянта на відсутність підстав для зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 спростовуються показами свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те, що зупинка відбувалась на блок-пості, де вони мають право зупиняти автомобілі, здійснювати поверхневий огляд та перевіряти документи. Рота охорони побачила червоне обличчя ОСОБА_1 , який не знав пароля та від нього був різкий запах алкоголю. До того ж, правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Доводи ж апеляційної скарги про те, що при складанні протоколу працівниками поліції не роз`яснювалися ОСОБА_1 його права і обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та 268 КУпАП, є безпідставними, оскільки відповідно до протоколу ОСОБА_1 роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, про що останній поставив свій особистий підпис.

Зазначення захисником в апеляційній скарзі про те, що в оскаржуваній постанові та протоколі не вказано, яким засобом здійснювалося фіксування події, яка сталася, серію та номер засобу відеофіксації апеляційний суд не може не зауважити, що дані обставини не впливають на законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, не є безумовною підставою для скасування судового рішення та не спростовують винність ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого йому правопорушення.

Що стосується призначення ОСОБА_1 покарання суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий суд наклав на останнього правомірне стягнення у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, у строк, передбачений ст.38 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у відповідності до п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП в даному випадку немає.

Інші ж аргументи апеляційної скарги мають ознаки надмірного формалізму і не спростовують встановлені у справі фактичні обставини, зводячись до власного тлумачення положень закону, переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду щодо їх оцінки, а отже й не є підставами для скасування вірного по суті судового рішення. Натомість винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення повністю знайшла своє підтвердження зібраними доказами, що містяться у матеріалах справи у відповідності зі ст. 251, 252 КупАП, і доводи апеляційної скарги не схиляють суд апеляційної інстанції до висновку про необґрунтованість оскаржуваного рішення.

Слід також зазначити, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує, крім іншого, й положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41. Підсумовуючи викладене апеляційний суд вважає, що перевірені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву, а в апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, що цілком узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року). Тож, місцевим судом було прийнято правильне та обґрунтоване рішення стосовно винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, а тому оскаржувану постанову суду слід залишити без змін, а подану на неї апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КупАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Єланського О.Г. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Покровського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КупАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського апеляційного суду Г.П. Слоквенко