ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, клопотання про поновлення строків та апеляційну скаргу захисника Воробйова В.В., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2023 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2023 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 17000 гривень 00 копійок.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.05.2023 року о 10-00 годині ОСОБА_1 в умовах особливого періоду (військового стану) перебував на території військової частини та виконував обов`язки військової служби у стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, захисник Воробйов В.В., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 . Просив також стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн., з ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом із апеляційною скаргою захисник подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

В обґрунтування клопотання апелянт зазначив, що про існування постанови відносно ОСОБА_1 стало відомо 19.06.2023 року. Копія постанови ОСОБА_1 не вручалась. Просив визнати причини пропуску строку поважними.

Вважає постанову суду першої неповною та необ`єктивною.

Вказує, що жодних повісток або тих чи інших повідомлень про розгляд адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 з Індустріального районного суду м. Дніпропетровська не надходило. Жодних заяв про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , а тим більше заяв про визнання ним своєї вини до суду не скеровувалося. Таким чином, ОСОБА_1 , був позбавлений можливості реалізувати в суді свої права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Вказує, що ОСОБА_1 в акті зазначив про свою незгоду, щодо застосування приладу «АЛКОНТ -М», оскільки вказаний прилад відсутній в Переліку зареєстрованих медичних виробів. Разом з тим, ОСОБА_1 висловлюючи свою незгоду заявив усно клопотання провести огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладах охорони здоров`я.

Крім, цього в протоколі зазначено, що акт огляду складався аж о 15.05год. - тобто через 5 годин, що фактично не відповідає вимогам, як Дисциплінарного статуту ЗСУ так і вимогам КУпАП. Так, протягом цього часу ОСОБА_1 знаходився у місці дислокації в Дружківці та ніс службу без будь-яких обмежень.

Вказує, що залучені свідки є зацікавленими особами, оскільки є військовослужбовцями, та проходять службу разом з ОСОБА_1 .

На адресу Дніпровського апеляційного суду надійшла заява адвоката Воробйова В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , в якій останній підтримав вимоги апеляційної скарги та просив розглядати справу без їх участі.

З метою своєчасного та належного розгляду справи у розумні строки, у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе розглянути подану апеляційну скаргу без участі ОСОБА_1 , та його представника - адвоката Воробйова Д.В.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Враховуючи позицію апелянта щодо пропущеного строку на апеляційне оскарження, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення та вважаю за необхідне задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Розглядаючи справу про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП виконане, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Ці вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Також диспозицією ч. 3 ст. 172-20 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за дії, передбачені ч. 1 або ч. 2 цієї статті, вчинені особою в умовах особливого стану.

Згідно з ч. 1 ст. 172-20 КУпАП розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння - тягнуть за собою накладення штрафу від ста до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до семи діб.

Як встановлено ч. 3 ст. 172-20 КУпАП дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду, тягнуть за собою накладення штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

З протоколу про військове адміністративне правопорушення серії ДНК-2/2817 від 04.05.2023 року вбачається, що солдат ОСОБА_1 який виконував обов`язки військової служби в нетверезому стані в умовах особливого періоду, що настав з моменту введення воєнного стану в Україні, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-20 КУпАП, вина якого підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ДНК-2/2817 від 04 травня 2023 року, який складено у відповідності до Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 23.10.2021 №329; актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1857 від 03.05.2023 року; поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; копіями документів, які підтверджують статус правопорушника як військовослужбовця.

Сумніви стосовно достовірності зазначених доказів в апеляційного суду відсутні, а отже вищенаведене спростовує апеляційні доводи сторони захисту про те, що в матеріалах справи відсутні докази перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, а суд апеляційної інстанції критично ставиться до позиції сторони захисту щодо заперечення винуватості ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, оцінюючи її як бажання уникнути встановленої законом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги мають формальний характер та спрямовані на можливість ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, а будь яких доказів щодо відсутності у діях останнього вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, апеляційним судом не встановлено.

Слід також зазначити, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про доведеність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, оскільки такий висновок відповідає фактичним обставинам справи, які підтверджуються належними, допустимими і достатніми доказами, які доповнюють один одного та були досліджені під час розгляду матеріалів адміністративної справи, що цілком узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Крім того, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при розгляді даної справи в повній мірі дотримався вимог ст.ст.30, 33 КУпАП і призначив стягнення в межах санкції ч. 3 ст. 172-20 КУпАП з урахуванням особи правопорушника та з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення, яке за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови районного суду та закриття провадження в справі, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу правопорушника залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника Воробйова Віктора Вікторовича, який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2023 року, - задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника Воробйова Віктора Вікторовича, який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко