ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/307/23 Справа № 202/4582/22 Суддя у 1-й інстанції - Логвіненко Т. Г. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2022 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП в матеріалах справи відсутній, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП,-

за участю:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

адвоката Коваленка С.О.,

В С Т А Н О В И В :

За постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2022 року ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення в розмірі 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

При обставинах, встановлених місцевим судом, 10.06.2022 о 12 годині 00 хвилин у м. Дніпро, вул. Березинська, 24А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом мопедом ВАЗ 2105 державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком № 2079 від 28.06.2022. ОСОБА_1 відсторонено від керування транспортним засобом шляхом передачі іншому водію, чим порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху, за що відповідальність, передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови, мотивуючи її тим, що він не міг взяти участь в судовому засіданні 02.09.2022 року через ненадходження повідомлення про дату, час та місце розгляду адміністративної справи відносно нього. Про існування оскарженої постанови дізнався лише 19.01.2023 року.

Вважає, що оскільки матеріали справи не містять доказів належного повідомлення про розгляд справи у суді, є підстави для поновлення пропущеного строку.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та адвокат Коваленко С.О. підтримали клопотання про поновлення строку на оскарження постанови судді, ОСОБА_1 вказав, що про наявність постанови судді йому було повідомлено тільки коли його знову зупинили працівники поліції, після чого він звернувся до суду з заявою про ознайомлення з матеріалами справи.

Заслухавши ОСОБА_1 та адвоката Коваленка С.О., перевіривши матеріали справи стосовно обставин, покладених в обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження, вважаю відсутні підстави для поновлення строку, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.

Вказані вище норми закону вимагають додержання процесуальних строків, зазначені положення є визначальними і в практиці Європейського Суду з прав людини, якою передбачено вимоги про юридичну визначеність судових рішень, складовою якої є обов`язковість судових рішень, які вступили в законну силу і дотримання учасниками судового провадження процесуальних строків.

Як слідує зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 148545 від 21 липня 2022 року щодо ОСОБА_1 , останній не з`явився на вручення йому цього протоколу, де викладені обставини вчинення ним інкримінованого адміністративного правопорушення з зазначенням дати і місця його розгляду в Індустріальному районному суді. До матеріалів долучено повідомлення патрульної поліції від 06.07.2022 року про запрошення ОСОБА_2 до відділу за фактом вчиненого ним адміністративного правопорушення.

Також згідно наявного в матеріалах висновку КП ДБКЛПД ДОР від 28.06.2022 року, ОСОБА_1 був направлений до медичного закладу ст. лейтенантом поліції Пономаренко С.Ю. 10.06.2022 року , і в цей же день о 11-00 ОСОБА_1 пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння, та згідно цього висновку останній перебував в стані наркотичного сп`яніння, що свідчить про його обізнаність про наявність відносно нього матеріалів про адміністративне правопорушення.

Судом першої інстанції ОСОБА_1 також неодноразово повідомлявся про слухання відносно нього справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КупАП, як засобами поштового зв`язку за адресою його реєстрації, яка також зазначена ним і в його апеляції, так і виставлялося судом оголошення на сайті суду. Заяв, клопотань про відкладення справи від ОСОБА_1 до суду не надходило, у зв`язку з чим суд розглянув справу за відсутності останнього, що відповідає і узгоджується з вимогами ч.2 ст.268 КУпАП.

З наведеного вище слідує, що ОСОБА_1 був повідомлений та обізнаний про наявність відносно нього справи про адміністративне правопорушення ще з моменту проходження ним огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичній установі, проте інтересу до результату розгляду його матеріалів досить тривалий час не проявив, і тільки після зупинення його працівниками поліції, за його ствердженнями звернувся 19.01.2023 року до суду з заявою про ознайомлення з матеріалами справи. Апеляційну скаргу направив до суду 24 січня 2023 року.

Вирішуючи дане клопотання, зважаю на те, що лише наявність поважних причин, які повинна довести особа, яка заявила клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, є підставою для поновлення пропущеного строку.

Проте, даних, що ОСОБА_1 в період часу з моменту винесення оскаржуваної постанови до моменту подання ним апеляційної скарги, при цьому будучи обізнаним ще з 10.06.2022 року про наявність відносно нього матеріалів про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, мав обставини непереборних перешкод, які позбавляли його можливості своєчасно звернутися до суду з апеляційною скаргою, не надано.

Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, вважаю, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним про наявність відносно нього матеріалів про адміністративне правопорушення, тривалий час інтересу до результатів розгляду справи не проявляв, маючи об`єктивну можливість дізнатися про результати розгляду справи та в межах строку апеляційного оскарження подати апеляційну скаргу.

Даний висновок повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 ЗУ Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЕСПЛ у справі Пономарев проти України Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі Устименко проти України від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановления нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України (наприклад, Постанова ВСУ від 13 липня 2016 року по справі № 3-774гс16 (№ в ЄДРСРУ 58986625) так і судова практика Європейського суду з прав людини.

Отже, оскільки клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді не містить будь-яких переконливих, об`єктивних та обґрунтованих доводів, які б свідчили про наявність поважних причин, що перешкодили останньому вчасно звернутися з апеляційною скаргою, тому підстав для поновлення строку не вбачається.

З огляду на викладене, у задоволенні клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про поновлення строку слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на оскарження постанови судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2022 року щодо ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП та апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Кононенко