Справа № 742/3148/22 Головуючий у 1 інстанції Фетісова Н. В.
Провадження № 33/4823/242/23
Категорія - ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2023 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника - Атавіна О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 лютого 2023 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130, ст.36 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 08 листопада 2022 року о 21 год 00 хв., по вул. Сорочинській у м. Прилуки, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху та зміною його напрямку, не впевнився, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху, де допустив зіткнення з транспортним засобом «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, в результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху.

Крім того, 09 листопада 2022 року о 12 год. 35 хв., на автодорозі «Прилуки - Сергіївка», ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ, р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити, в зв`язку відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення. Вважає, що висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, а постанова винесена із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Посилається, що з відеозапису не вбачається керування ним транспортним засобом, а також пропозиції проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки. Апелянт вказує, що поліцейським було порушено процедуру огляду на стан сп`яніння, оскільки працівник поліції у встановленому законом порядку не направляв його у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння та не був відсторонений від керування транспортним засобом.

Також просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки він не був присутній у судовому засіданні, про наявність постанови дізнався лише 21 лютого 2023 року.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги; апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Як убачається з матеріалів справи, постанова місцевого суду щодо ОСОБА_1 була винесена 06 лютого 2023 року. Строк на апеляційне оскарження вказаного судового рішення закінчився 17 лютого 2023 року.

Проте, враховуючи, що ОСОБА_1 не був присутнім під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, про постанову дізнався лише 21.02.2023, тому строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду підлягає поновленню.

Відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Як слідує зі змісту апеляційної скарги, ОСОБА_1 оспорює постанову місцевого суду лише в частині визнання його винуватим за ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно зі ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №065552 від 09.11.2022, ОСОБА_1 , 09 листопада 2022 року о 12 год. 35 хв., на автодорозі «Прилуки - Сергіївка», керував транспортним засобом ВАЗ, р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з та в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України (а.с.2).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Посилання апелянта на відсутність доказів керування ним автомобілем, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

З переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівниками поліції був зупинений автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , за порушення Правил дорожнього руху. Під час спілкування у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, тому працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, проте водій категорично відмовився. При цьому, ОСОБА_1 не заперечував, що він керував транспортним засобом.

Відтак, апеляційний суд не має сумнівів, що саме ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу, а тому відповідно до п.2.5 ПДР України мав обов`язок пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від виконання якого він відмовився.

Апеляційним судом не встановлено порушень працівниками поліції порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення такого огляду та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його процесуальних прав та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Доводи апелянта з приводу того, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, не ґрунтуються на Законі, так як дії працівників поліції жодним чином не суперечать вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Зокрема, вищенаведений пункт 6 розділу І даної Інструкції передбачає альтернативний порядок проведення огляду на стан сп`яніння, або на місці зупинки, або у закладі охорони здоров`я.

Визначена законодавцем форма направлення водія на огляд до медичної установи передбачена виключно для лікарів відповідних медичних закладів та є головною підставою для проведення такого огляду лікарем. У разі, коли водій одразу відмовився від проходження будь-якого з двох видів огляду, необхідності оформлювати направлення до закладу охорони здоров`я та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння не було.

Твердження апелянта про те, що працівниками поліції його не було відсторонено від керування транспортним засобом, висновків суду першої інстанції про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не спростовують та не є підставою для скасування судового рішення.

Вказуючи на те, що зобов`язані були вчинити працівники поліції, апелянт залишив поза увагою положення розділу другого Правил дорожнього руху, згідно з якими поряд з гарантованими правами водія, існують обов`язки, які водій зобов`язаний неухильно виконувати і невиконання яких тягне за собою адміністративну відповідальність.

Водій ОСОБА_1 після оформлення адміністративних матеріалів, будучи незгодним з діями працівників поліції, самостійно медичний огляд не пройшов та медичний висновок не надав.

Відтак, доводи ОСОБА_1 про відсутність у його діях події та складу адміністративного правопорушення, є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію останнього слід розцінювати, як намагання ним уникнути установленої законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5 ПДР України, з чим погоджується й апеляційний суд.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, з урахуванням вимог ст.36 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, яка є найбільш суворою.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 лютого 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 лютого 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

СуддяВ. М. Заболотний