ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/400/23 Справа № 712/3634/23 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Рябуха Ю. В. Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2023 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №712/3634/23 щодо ОСОБА_1 , що надійшли з Соснівського районного суду м.Черкаси за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Демиденка В.А., -

в с т а н о в и л а:

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 червня 2023 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 , працюючого головним судовим експертом відділу автотехнічних досліджень Черкаського НДЕКЦ МВС,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік; постановлено стягнути на користь держави судовий збір у сумі 536 гривень 80 коп.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , 06.04.2023 о 18 год. 31 хв. в м.Черкаси, по вул. 30 років Перемоги, 2, керував автомобілем Ford Fusion, д.н.з. НОМЕР_1 , був необачним та скоїв ДТП, в ході спілкування з водієм в останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду, вважаючи її незаконною, представик ОСОБА_1 адвокат Демиденко В.А. подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 09.06.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, та закрити провадженя за ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційні вимоги мотивував тим, що суд під час розгляду справи порушив право на захист ОСОБА_1 , оскільки справу розглянув без його участі та участі його представника, що унеможливило подачу до суду всіх заперечень, а також не були враховані та не досліджені всі обставини справи.

Зазначає, що викладені у протоколі обставини адміністративого правопорушення, не відповідають дійсності, оскільки у вказану дату, час та місці автомобілем Ford Fusion, д.н.з. НОМЕР_1 , керував не ОСОБА_1 , а його дружина ОСОБА_2 , тобто ОСОБА_1 не був суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тому у нього не виникало обов`язку виконувати вимогу працівників поліції щодо проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Вважає, що докази, подані органом Національної поліції, є недопустимими, неналежними та такими, що не доводять поза розумним сумнівом факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 є незаконним, оскільки з самого початку оформлення поліцією матеріалів про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 заперечував, що він керував автомобілем Ford Fusion, д.н.з. НОМЕР_1 , і стверджував, що автомобілем керувала саме його дружина, що підтверджується також відеозаписом. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не є належним доказом, оскільки викладені в протоколі обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушененя не підтверджуються іншими доказами.

На думку апелянта поліцейські проявили упередженність при з`ясуванні обставин, та схилили свідків до надання неправдивих письмових свідчень на свою користь, чим створили штучне враження про доведення факту керування автомобілем саме ОСОБА_1 , а тому як відеозапис, так і пояснення свідків є недопустимими та неналежними доказами з огляду на незаконність дій поліції під час їх здобуття. Стверджує, що пояснення свідків, коли вони зазначали, що не бачили хто саме керував Ford Fusion, д.н.з. НОМЕР_1 , є правдивими і об`єктивними, оскільки тоді на них ще не було здійснено впливу з боку поліції.

Крім того, зазначає, що рапорт поліцейського взводу №1 роти №1 БУПП в Черкаській області ДПП України Орла М. від 06.04.2023 є неналежним доказом вини ОСОБА_1 , оскільки відомості, що в ньому викладені, фактично є письмовими поясненнями представника владних повноважень по суті виявленого та оформленого ним правопорушення, а тому не може вважатись об`єктивним доказом у даній справі.

Відеозапис події, на думку апелянта, хоча і підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, однак жодним чином не доводить його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення. Крім того, відеозйомка не велась безперервно до завершення процедури оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, а відеозапис «clip-0.mp4» на якому зафіксовано обставини зіткнення автомобілів Ford Fusion д.н.з. НОМЕР_1 та ВАЗ-2121 д.н.з. НОМЕР_2 , а також те, що після зіткнення із передніх правих дверей автомобіля Ford Fusion д.н.з. НОМЕР_1 спочатку вийшла жінка, а потім чоловік, що стало «вагомим» аргументом для працівників поліції, на основі якого вони зробили висновок про те, що керував автомобілем саме ОСОБА_1 , є неналежним доказом, оскільки здійснений на мобільний телефон працівника поліції.

Також апелянт вказує, що докази того, що ОСОБА_1 відмовився ознайомитися з протоколом про адміністративне правопорушення, отримати його копію та давати пояснення у матеріалах відсутні, а це в свою чергу позбавило його можливості давати пояснення щодо висунутого обвинувачення чи подати зауваження щодо змісту протоколу.

При цьому апелянт наголошує, що суд на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, поклав ряд доказів та зазначив їх у постанові, однак не врахував клопотання сторони захисту від 02.05.2023 з додатками, де відповідно до отриманої відповіді з Третьої Черкаської міської лікарні ШМД додається копія Акту від 06.04.2023 в якому зазначається, що у ОСОБА_1 06.04.2023 о 22 год 10 хв. були відібрані зразки крові, а також відповідно до акту 348 хіміко-токсикологічного дослідження у ОСОБА_1 в крові 0,0 проміле.

Заслухавши думку представника ОСОБА_1 адвоката Демиденка В.А., який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України, передбачена ст.130 КУпАП.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Висновки суду про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Незважаючи на позицію ОСОБА_1 , викладену в апеляційній скарзі його представником адвокатом Демиденком В.А., про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 391441 від 06.04.2023 (а.с.1),

- даними копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 391442 від 06.04.2023 (а.с.3);

- даними копії схеми місця ДТП (а.с.4);

- даними направлення на медичний огляд (а.с.5);

- даними рапорта інспектора поліції Орла М.(а.с.6);

- поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с.9,10,11);

- поясненнями учасника ДТП ОСОБА_6 (а.с.8);

- даними довідки облікових даних (а.с.12);

- даними диску з відеозаписом події від 06.04.2023 за участю ОСОБА_1 .

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції належно встановлені обставини, які дають обґрунтоване право притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що докази , подані органом Національної поліції , є недопустимими, неналежними та такими, що не доводять поза розумним сумнівом факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, не заслуговують на увагу, оскільки в суді апеляційної інстанції не знайшли свого об`єктивного підтвердження.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому статтею 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 р. №1452/735 (далі Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17.12.2008 р. №1103 (зі змінами) (далі Порядок), відповідно до яких особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Так, згідно п.7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків, складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Судом апеляційної інстанції був переглянутий диск з відеозаписом події від

06.04.2023 з якого вбачається, що ОСОБА_1 , рухаючись на автомобілі по вул. 30 років Перемоги, 2, м.Черкаси, в середній смузі руху, не вибрав відповідне положення для повороту праворуч, не зайняв праву смугу та, повертаючи праворуч на прилеглу територію, не переконався в безпеці свого маневру та здійснив зіткнення з автомобілем Нива, що рухався в правій смузі прямо. На місце ДТП прибули працівники поліції, які в ході спілкування з ОСОБА_1 виявили у нього ознаки алкогльного сп`яніння, а саме запах алкоголю із порожнини рота, та його поведінка не відповідала тій обстановці, що склалася, і йому було запропоновано пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, а саме за допомогою приладу «Драгер» або у медичному закладі, при цьому ОСОБА_1 вів себе зухвало, перебивав поліцейських, коли вони до нього зверталися, розмовляв по телефону, залишаючи місце пригоди, чим показував зневажливе ставлення до працівників поліції. На вимогу працівників поліції надати водійські права ОСОБА_1 відмовився. Ухилявся від відповіді на запитання працівників про проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння, мотивуючи тим, що він не керував транспортним засобом, а перебував в автомобілі, як пасажир, при цьому вказував, що відмовляється від такого проходження, така поведінка ОСОБА_1 була розцінена працівниками поліції як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, з чим погоджується і апеляційний суд.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а керувала його дружина, і про це він заявляв перед складанням протоколу, тому протокол про адміністративне правопорушення незаконний, є безпідставними та надуманими.

Як вбачається з відеозапису з місця ДТП, після того, як відбулося зіткнення автомобілів, з правих дверей автомобіля Ford Fusion , д.н.з. НОМЕР_1 , з пасажирської сторони спочатку вийшла жінка в чорній куртці, під якою був білий світер з капюшоном, вона обійшла машину спереді і відкрила ліві двері, а через 23 сек. з правих дверей вказаного автомобіля з пасажирської сторони вийшов чоловік в темному верхньому одязі.

Отже, в ході переглянутого відеозапису встановлено, що спочатку з переднього пасажирського сидіння автомобіля вийшла жінка дружина ОСОБА_1 ОСОБА_2 , а потім сам ОСОБА_1 , тому апеляційний суд ваважає, що факт перебування за кермом автомобіля Ford Fusion, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 в момент зіткнення автомобілів є встановленим, і будь які сумніви у апеційного суду з цього приводу відсутні.

При цьому, у спілкуванні зі знайомим ОСОБА_7 по телефону ОСОБА_1 говорив, що «я попав у ДТП» та з`ясовував розміщення камер, які могли б зафіксувати подію (clip-1 19:06:50), а при з`ясуванні, яким чином було вчинено ДТП, та як рухались автомобілі, ОСОБА_1 , пояснючи, зазначив, що «я на право повертав» (clip-3 18:55:12), що свідчить про те, що саме він перебував за кермом автомобіля Ford Fusion, д.н.з. НОМЕР_1 , в момент ДТП.

Тому, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 є особою, яка має відповідати за адміністративні правопорушення вчинені ним, та передбачені ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що свідки давали пояснення під тиском працівників поліції і вони є неправдивими, тому їх свідчення є недопустимим доказом, є неспроможними та надуманими.

Як вбачається з відеозапису події, свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , як під час дачі первинних поясень працівнику поліції безпосередньо після ДТП, так і під час письмових пояснень виклали зміст подій, які повністю відображені на переглянутому відеозаписі, а саме те, що після зіткнення автомобілів з правих дверей автомобіля Ford Fusion, д.н.з. НОМЕР_1 , з пасажирської сторони спочатку вийшла жінка, яка обійшла машину спереду, а потім з правих дверей вказаного автомобіля з пасажирської сторони вийшов чоловік. При цьому, свідок ОСОБА_6 зазначив, що чоловік, який вийшов піля жінки через праві пасажирські двері, явно був під впливом алкоголю або наркотичних засобів (а.с.8). А свідок ОСОБА_4 додав, що по прибуттю працівників поліції чоловік, що вийшов після жінки з пасажирської сторони автомобіля, поводив себе агресивно (а.с.10).

Що стосується доводів апелянта про те, що під час вказаної події не вівся безперервний відеозапис, то вони є неспроможними, оскільки суд при розгляді справи аналізує лише той об`єм доказів, який наданий суду. Факт відсутності безперервного відео не змінює відомостей та даних в тій частині, які були надані для дослідження суду та узгоджуються з іншими доказами у справі в їх сукупності. Окрім того, обов`язок поліцейського вести відеозйомку безперервно не є абсолютним та відповідно до вимог п. п. 5, 8 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису поліцейський має право відступити від цих вимог за певних умов.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції при прийнятті рішення не врахував відповідь з Третьої Черкаської міської лікарні ШМД про те, що у ОСОБА_1 06.04.2023 о 22:10 год. були відібрані зразки крові, і відповідно до акту 348 хіміко-токсикологічого дослідження у ОСОБА_1 було встановлено 0,0 проміле, є безпідставним.

Відповідно до п. 7 Порядку направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103, саме поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше, ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення (ст. 266 КУпАП).

Отже, з врахуванням зазначеного апеляційний суд вважає, що акт 348 хіміко-токсикологічого дослідження відносно ОСОБА_1 є неналежним доказом у справі, оскільки він не відповідає вимогам ст.266 КУпАП.

Щодо апеляційних доводів про те, що суд першої інстанції порушив право на захист ОСОБА_1 , оскільки справу розглянув без участі останнього та його захисника, апеляційний суд зазначає наступне.

Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

ОСОБА_1 тричі не з`явився за викликом до апеляційного суду, 31.07.2023 без поважної причини. В зв`язку з його неявкою слухання справи переносилося двічі на його клопотання. 31.07.2023 ОСОБА_1 в черговий раз не з`явився, зі слів захисника його не відпустили з роботи, що не є поважною причиною неявки, тому апеляційний суд вирішив проводити розгляд у його відсутності.

Апеляційний суд вважає, що розглянувши справу з участю представника ОСОБА_1 адвоката Демиденка В.А., суд апеляційної інстанції забезпечив право особи брати участь у судовому засіданні, давати пояснення, подавати докази та заявляти клопотання, відсутність ОСОБА_1 та його представника - адвоката Демиденка В.А. в судових засіданнях суду першої інстанції не вплинула на законність прийнятого щодо ОСОБА_1 рішення і не може бути підставою для скасування законної постанови суду першої інстанції. Крім того , ОСОБА_1 розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королвства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Тому, доводи апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є необґрунтованими і спростовуються, як вищевказаним диском з відеозаписом події від 06.04.2023 за участю ОСОБА_1 , так і іншими матеріалами справи.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, щодо невизнання ОСОБА_1 своєї вини, розцінюється апеляційним судом як спосіб захисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, апеляційний суд враховує, що постановою Соснівського районного суду м.Черкаси від 30.05.2023 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у зв`язку з порушенням ним вимог п.п.10.4 та 2.3 б) ПДР України за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові, і вказана постанова суду першої інстанції постановою Черкаського апеляційного суду від 19.07.2023 залишена без змін. Тобто факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 встановлено рішенням суду, яке набрало чинності.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 09 липня 1997 року). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20 травня 2010 року).

Згідно сукупності досліджених судом доказів, які узгоджуються між собою, судом вірно встановлено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмови від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, що становить самостійний склад адміністративного правопорушення за вказаною статтею.

Таким чином, фактичні обставини щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені.

Адміністративне стягнення судом накладено з дотриманням правил, передбачених вимогами ст.ст.33, 34, 35 КУпАП, з урахуванням всіх обставин адміністративного провадження та особи правопорушника, є розмірним до вчиненого і справедливим.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що постанова судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 09 червня 2023 року відносно ОСОБА_1 є законною та обгрунтованою, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

Постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 09 червня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Демиденка В.А., - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка