Справа № 201/7358/23
Провадження № 3/201/2790/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Батуєв О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з ДОП СП ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки Грузії, не працюючої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

22.06.2023 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення ДОП СП ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, відносно ОСОБА_1 про притягнення останньої до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 152 КУпАП України.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 923873 від 17.06.2023 року, 17.06.2023 року близько 11:00 гр. ОСОБА_2 за адресою пр. Гагаріна, буд. 31 м. Дніпро, на тротуарі самовільно встановила торгівельну точку, чим порушила п. 3.2.6 розділу 32 правил благоустрою м. Дніпро та вчинила правопорушення передбачене ст. 152 КУпАП.

ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що правопорушниця будучи повідомленою про дату засідання до суду не з`явилася, вважаю можливим розгляд справи здійснювати у її відсутність, на підставі ч.1 ст.268 КУпАП.

Дослідивши докази та оцінивши їх за внутрішнім переконанням в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ст. 152 КУпАП.

Вина ОСОБА_3 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.160 КУпАП, повністю підтверджується протоколом серії ВАВ 923873 від 17.06.2023 року про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, фотознімками, які долучені до матеріалів справи, а також протоколом огляду та вилучення майна.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

Також відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Своїми діями ОСОБА_2 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП, а саме: встановила торгівельну точку. Однак суд констатує, що диспозиція санкції ст. 152 КУпАП передбачає інше формалювання, а саме: порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

Відповідно до ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Приймаючи до уваги малозначність правопорушення, визнання вини, обставини скоєння адміністративного правопорушення та відсутність будь-яких наслідків, можливо застосувати до ОСОБА_3 ст. 22 КУпАП та звільнити від адміністративної відповідальності, обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи, що ОСОБА_4 звільнено від адміністративної відповідальності, тому відповідно судовий збір з нього стягненню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 22, 1658, 283, 284КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку Грузії, не працюючу, зареєстровану та фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення і оголосити усне зауваження.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.152 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набрала законної сили:

Суддя О.В. Батуєв