Справа № 583/1104/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 квітня 2023 року суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Сидоренко Р.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Охтирського РВП ГУ НП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, РНОКПП НОМЕР_1 , що не працює, що зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

за ст. 173, 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 , 10.03.2023 р., о 10.00 год., знаходячись в АДРЕСА_1 , неподалік будинку, голосно висловлювалася нецензурною лайкою, чим порушувала громадський порядок та спокій громадян, своїми діями скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , 10.03.2023 р., о 10.20 год., знаходячись в АДРЕСА_1 , неподалік будинку, висловлювалася нецензурною лайкою в бік працівників поліції, хапала за одяг, чим вчинила злісну непокору працівникам поліції, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердила про те, що висловлювалась нецензурною лайкою біля будинку. Проте свою вину у інкримінованому їх в вину правопорушенні за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення не визнала, пояснила, що опору працівникам поліції не чинила та не ображала їх.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 175, 185 КпАП України суду було надано протоколи про адміністративні правопорушення серії ВАБ № 864979 від 10.03.2023 р., ВАБ № 864980 від 10.03.2023 р., рапорти інспекторів поліції, висновок щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КпАП України підтверджена як самими поясненнями ОСОБА_1 , так і матеріалами справи.

При вирішенні питання про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 185 КпАП України виходжу з наступного.

Згідно ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Структура складу адміністративного правопорушення містить:

1) об`єкт правопорушення суспільні відносини в тій чи іншій сфері, на нормальний розвиток яких посягає правопорушення;

2) об`єктивну сторону конкретні дії, що виразилися в порушені встановлених правил;

3) суб`єкт правопорушення конкретна осудна фізична особа, що досягла 16-річного віку;

4) суб`єктивну сторону складу ставлення особи до вчиненого нею діяння, тобто вину у формі умислу чи необережності.

Всі перераховані ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини що посягають на встановлений порядок управління..

Щодо об`єктивної сторони адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КпАП України, п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» №8 від 26.06.1992 року (зі змінами) роз`яснено, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, що адміністративна відповідальність за ст. 185 КпАП України настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.

Законом України «Про національну поліцію» закріплені повноваження поліцейського, в тому числі їх права та обов`язки, з яких вбачається, що вимоги працівника поліції та розпорядження - це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, та має бути законодавчо обґрунтований.

Отже, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності повинна бути злісна непокора лише законному розпорядженню або вимозі працівника поліції. Отже, непокора розпорядженню або вимозі, що суперечать закону або не передбачені ним, не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КпАП України.

Однак в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено в чому саме було виражено злісну непокору законній вимозі та розпорядженню працівника поліції.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Презумпцію невинуватості необхідно розглядати в загально правовому і процесуальному значеннях. Як загально-правова вимога вона визначає положення особи в суспільстві. Хоча цей принцип сформульований як кримінальний процесуальний, однак його дія виходить за рамки лише кримінального процесу. Презумпція невинуватості - об`єктивне правоположення. Це вимога закону, звернена до всіх громадян, посадових осіб, державних і громадських організацій, до суспільної думки в цілому. Такої позиції дотримується і ЄСПЛ, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Більш того, в рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та без заперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи. Не можливо також у основу рішення як достатній доказ винуватості пояснення поліцейського, та пояснення дружини, які є заінтересованими особами, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами даних обставин.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КпАП України провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч. 1 ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

З огляду на викладене, беззаперечними та допустимими доказами винуватість ОСОБА_1 поза розумним сумнівом не доведена, тому приходжу до висновку про відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КпАП України.

Тому відповідно до ч. 1, п. 1, ст. 247 КпАП України, провадження у даній частині підлягає закриттю.

При призначенні стягнення враховую характер скоєного, особу яка притягається до адміністративної відповідальності, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

З урахуванням всіх обставин справи дійшов висновку, що наявні підстави для застосування стягнення у вигляді накладення штрафу, оскільки ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності вперше дуже значної шкоди суспільним інтересам за обставин викладених у протоколах про адміністративні правопорушення не настало.

Відповідно до положень ст. 40-1 КпАП України з особи яка притягається до адміністративної відповідальності підлягає стягненню судовий збір в прибуток держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 40-1, 173, 185, 283 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 грн. в прибуток держави.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 гривень в прибуток держави, що підлягає сплаті на рахунок: стягувач Державна судова адміністрація України, отримувач коштів ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106, код за , банк отримувач Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106, призначення платежу судовий збір пункт 5.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти діб з дня її винесення до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайсуд шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя Охтирського міськрайонного суду Р.В.Сидоренко