Справа № 128/1081/23
Провадження № 33/801/509/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Васильєва Т. Ю.
Доповідач: Мішеніна С. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року м. Вінниця

Суддя Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Вінницького апеляційного суду Мішеніна С.В.

за участю захисника Полігаса В.М.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1

зі секретарем: Балдинюк І.

розглянувши апеляційну скаргу захисника Полігаса В.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 11.05.2023 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця запасу, зарахованого до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 під час мобілізації,

до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КпАП України,

В с т а н о в и в:

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 11.05.2023 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір, що становить 536, 80 грн.

Захисник Полігас В.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просив скасувати постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 11.05.2023 року, провадження закрити.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що суд всупереч вимогам ст. 268 КУпАП проігнорував заявлене ОСОБА_1 клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що він не має можливості бути присутнім у судовому засіданні, так як був прооперований в Вiйськово-медичному клінічному центрі Центрального регіону (закритий перелом нижньої третини правої великогомілкової та малогомілкової кісток зі зміщенням уламків) та за довідкою військово-лікарської комісії від 04.05.2023 потребував відпустки за станом здоров`я на 30 діб, чим проігнорував права ОСОБА_1 , не надав можливості ОСОБА_1 в судовому засіданні висловитися на свій захист.

Суд позбавив можливості ОСОБА_1 надати свої пояснення, щодо наявних доказів, а саме довідки КП ВОНД «Соціотерапія» від 08.03.2023, оскільки на аналіз крові у нього вперше брали 04.03.2023 року вранці перед проведенням операції, а сама подія трапилася 02.03.2023 року, тобто існує значний проміжок часу.

Крім того, ОСОБА_1 мав намір надати інформацію щодо свого матеріального стану, враховуючи притягнення його до дисциплінарної відповідальності за вчинене правопорушення та здійснення всіх відрахувань з його заробітної сплати, відомості про склад його сім`ї, наявність неповнолітніх дітей, на утримання яких сплачуються аліменти та інше, тобто розгляд проведено формально, без пояснень особи яка притягується до адміністративної відповідальності, яка надала заяву про відкладення розгляду справи за станом здоров`я та його заяви про бажання дати особисті пояснення в справі та дослідження доказів.

Суд не будучи фахівцем в галузі медицини, піддав сумніву довідку фахівців Військово-медичного центру центрального регіону Міністерства оборони №1162 від 04.05.2023 року щодо ОСОБА_1 , 1992 року народження, військова частина НОМЕР_2 , де зазначено «Стан після (04.03.2023) закритої репозиції,iнтрамедулярного блокованого синтезу правої великогомілкової кістки з приводу закритого, зі зміщенням, перелому обох кісток нижньої третини правої гомілки (02.03.2023), з тимчасовим порушенням функції.

На думку захисника, матеріалами справи про адміністративне правопорушення не доведено склад вказаного у протоколі правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП у діях ОСОБА_1 , тому наявні об`єктивні підстави для закриття провадження у справі, які узгоджуються з положеннями ст.62 Конституції України, практики Європейського суду з прав людини та вимогами п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, оскільки рішення суду не може грунтуватись на припущеннях та ухвалюватись за існування очевидних сумнівів у доведеності вини, що підлягають тлумаченню на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Заслухавши захисника Полігаса В.М., який просив задоволити апеляційну скаргу, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав думку свого захисника, просив закрити справу, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.03.2023 близько 22 год 45 хв. на території військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться в АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 було виявлено біля житлового приміщення для проживання особового складу технічно-експлуатаційної частини автомобільної техніки військової частини НОМЕР_1 з ознаками перелому правої гомілки. Вказаному військовослужбовцю було надано першу медичну допомогу та невідкладно направлено до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону. ОСОБА_1 було доставлено до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону 03.03.2023 близько 00 год 15 хв., де в нього було здійснено відбір крові на дослідження на етанол. В подальшому відбір крові ОСОБА_1 з Військового-медичного клінічного центру Центрального регіону було надіслано до КП ВОНД «Соціотерапія». Дослідженням на етанол здійсненим в КП ВОНД «Соціотерапія» було виявлено етанол в відборі крові ОСОБА_1 - 1,2 проміле. Таким чином, ОСОБА_1 02.03.2023 перебував в стані алкогольного сп`яніння, 1,2 проміле, на території військової частини НОМЕР_1 , в умовах особливого періоду.

Розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-20 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення, виходячи зі змісту ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно до диспозиції ч.3 ст.172-20 КУпАП, адміністративним правопорушенням вважається розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII від 21.10.1993 особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Положеннями статтей 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено, що військовослужбовці зобов`язані свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовець має додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Статтею 68 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Відповідно до преамбули Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24 березня1999 року № 551 (далі за текстом-Статут) усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Стаття 1 Статуту передбачає, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Стаття 16 Статуту встановлює, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України № 133/2022 від 14 березня 2022 року змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України № 259/2022 від 18 квітня 2022 року змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Відповідно до Указу Президента України № 341/2022 від 17 травня 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України № 574/2022 від 12 серпня 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України № 757/2022 від 07 листопада 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України № 58/2023, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України № 254/2023, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Отже з цього часу згідно ст. 1 Закону України « Про оборону України» настав особливий період, який триває по теперішній час.

Розглянувши адміністративну справу, суд першої інстанції в дотримання вимог ст. 280, ст. 251 КУпАП обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, а саме появі військовослужбовця на території військової частини в стані алкогольного сп"яніння в умовах особливого періоду.

При цьому, судом дано належну оцінку письмовим доказам у справі, а саме: протоколу 17 № 1231 про військове адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, від підписання якого ОСОБА_1 відмовився в присутності свідків; витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України № 52 від 05.03.2022 про зарахування солдата запасу ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 під час мобілізації; копії військового квитка серії НОМЕР_3 ; службовій характеристиці ОСОБА_1 від 04.03.2023; письмовим поясненням ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від 15.03.2023 по даному факту, які підтвердили наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння 02.03.2023 на території військової частини; копії довідки КП ВОНД «Соціотерапія» від 08.03.2023, згідно якої ОСОБА_1 пройшов дослідження на етанол № 1796 від 03.03.2023, етанол крові 1,2 проміле

Перевіряючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції враховано положення ст. 268 КУпАП та належним чином з урахуванням практики Європейського суду з прав людини умотивовано рішення щодо розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

Згідно ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантується право на справедливий та публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Згідно положень ст.268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 172-20 КУпАП не є обов`язковою.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду, щодо розгляду справи без ОСОБА_1 за наявності клопотання ОСОБА_1 про відкладення судового розгляду з урахуванням того, що останній був звільнений у відпустку за станом здоров"я з 05.05.2023 року по 03.06.2023 року та не надав відомостей на підтвердження відсутності можливості самостійно пересуватись чи інших перешкод за станом здоров`я для участі в суді та наданні пояснень.

Більш того, апеляційним судом під час перегляду постанови районного суду, фактично поновлено у правах ОСОБА_1 , які передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки забезпечено його право бути присутнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення в апеляційному суді, надати особисті пояснення, бути заслуханим судом, надати докази що доводять його невинуватість.

В апеляційній скарзі захисник Полігас В.М. викладає доводи щодо порушення строку складання протоколу, невідповідності протоколу вимогам ст. 256 КУпАП.

Положеннями Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 23.10.2021 № 329 (далі - Інструкція) встановлено механізм складання протоколів про адміністративні правопорушення щодо військовослужбовців Збройних Сил України.

Додатком 1 до Інструкції затверджено форму протоколу про військове адміністративне правопорушення КУпАП.

Згідно п. 4 Розділу 2 Інструкції у протоколі зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, імена, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена та по батькові (за наявності), адреси свідків, понятих і потерпілих (якщо вони є); пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Адміністративний протокол складений 15 березня 2023 року, що вбачається з протоколу, після отримання досліджень на етанол КП ВОНД «Соціотерапія» №1796 від 03.03.2023 року, які здійснено за направленням Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, яке було надано на адресу військової частини НОМЕР_1 - 15.03.2023 року, у відповідності до вимог статті 256 КУпАП, Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 23 жовтня 2021 року N329 та містить відомості про роз`яснення ОСОБА_1 прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, про що останній поставив свій підпис 15.03.2023 року.

Національне законодавство та практика ЄСПЛ зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи допущене порушення КУпАП є істотним та яким чином воно перешкоджало й забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

Суд зазначає, що коли сторона вимагає скасування судового рішення, посилаючись на порушення, допущене під час провадження у справі, вона має обґрунтувати не лише наявність такого порушення, але й переконати, що воно істотно позначилося на можливостях сторони відстоювати свою позицію у справі і не було виправлено в ході провадження.

У цій справі апеляційним судом не встановлено, порушення фундаментальних прав і свобод ОСОБА_1 чи загальних засад при застосуванні заходів впливу за адміністративне правопорушення.

Під час складання протоколу ОСОБА_1 мав право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Він таким правом не скористався, не вказав заперечень, зауважень щодо порушень законодавства при складанні протоколу за ч.3 ст.172-20 КУпАП, невідповідності внесених до протоколу даних, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав при складанні протоколу до компетентних органів не звертався, навпаки ж відмовився від підписання протоколу, а тому у суду першої інстанції та у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для визнання об`єктивними тверджень апелянта, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено з порушеннями вимог ст. 256 КУпАП та не відповідає дійсним обставинам.

Апеляційний суд зауважує, що складання протоколу про адміністративне правопорушення з порушенням 24 годинного терміну (ст.254 КУпАП) після виявлення особи, яка вчинила правопорушення, в даному випадку, не спростовує фактичних обставин подій, яка стала підставою для його складання.

Крім того, КУпАП не передбачено такої підстави для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - у зв`язку із складенням протоколу після спливу двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, як і не встановлено заборон на притягнення особи до адміністративної відповідальності на підставі протоколу, що складений після спливу вказаного строку.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника щодо порушень строків складення протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд зазначає, що складання протоколу поза межами строку, встановленого ст. 254 КУпАП не є порушенням, яке тягне за собою скасування постанови та саме по собі не може свідчити про недопустимість вказаного доказу, оскільки таке порушення не впливає на обсяг викладених у ньому фактичних обставин справи та не обмежує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Під час апеляційного розгляду було оголошено покази свідка ОСОБА_2 , допитано свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , які підтримали пояснення надані ними 15.03.2023 року та підтвердили те, що, на їхню думку, ОСОБА_1 перебував у нетверезому стані.

Той факт, що ОСОБА_1 перебував на території військової частини в нетверезому стані підтверджується повідомленням Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, згідно якого солдат військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 був госпіталізований в травматологічне відділення Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону м.Вінниця 03.03.2023 року (медична картка стаціонарного хворого №1796), 03.03.2023 року був проведений забір крові на вміст етанолу, біоматеріал доставлений для дослідження в лабораторію КП ВОНД «Соціотерапія», 08.03.2023 року отриманий результат 1,2 проміле, копіями медичних документів, наданих КП ВОНД «Соціотерапія», а саме копією направлення на токсикологічне дослідження крові на вміст етанолу від 07.03.2023 року № 1796, згідно якого відбір крові у ОСОБА_1 на вміст етанолу здійснено 03.03.2023 року; довідкою КП ВОНД «Соціотерапія» від 08.03.2023 року, згідно якої виявлено етанол в відборі крові ОСОБА_1 , результат 1,2 проміле.

Досліджені під час апеляційного розгляду зазначені докази спростовують доводи сторони захисту, що аналіз крові у ОСОБА_1 вперше брали 04.03.2023 року, тобто через значний проміжок часу після події, яка трапилась 02.03.2023 року.

Таким чином, підсумовуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, оскільки такий висновок відповідає фактичним обставинам справи, які підтверджуються належними, допустимими і достатніми доказами, які доповнюють один одного та були досліджені під час розгляду матеріалів адміністративної справи, що цілком узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами.

Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу, відповідає санкції ч.3 ст.172-20 КУпАП, вимогам ст.ст.33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника.

При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Полігаса В.М. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 11.05.2023 року про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького апеляційного суду Світлана МІШЕНІНА