КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №755/3161/23 Суддя І інстанції - Старовойтова С.М.
Провадження № 33/824/2745/2023 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Коноваленко Є.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 20.04.2023, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 20.04.2023, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000(сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 536, 80 грн.

Постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 25 лютого 2023 року о 23 годині 10 хвилин керував транспортним засобом «Toyota RAV4», державний номер НОМЕР_1 , по вул. Дніпровська набережна біля мосту Патона в м. Києві з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від медичного огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись із постановою судді, адвокат Коноваленко Є.О. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість, на відсутність у постанові посилань на норми закону, просить скасувати постанову суддіДніпровського районного суду м. Києва від 20.04.2023 та закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що адміністративне стягнення, яким ОСОБА_1 було піддано постановою суду, не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи. Оскільки, по-перше, суддя безпідставно відмовила в задоволенні клопотання про виклик в судове засідання та допит свідка, а по-друге, суддя не переглядала в судовому засіданні відеозапис з нагрудних камер.

Апелянт вказує, що з відеозапису з місця вчинення правопорушення, доданого до протоколу, не вбачається у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння. А окрім того, апелянт зазначає, що встановити чи перебуває особа в стані алкогольного сп`яніння чи ні, можливо виключно у встановлений законом спосіб.

Так, апелянт зазначає, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці. Але потім виявилося, що у екіпажу відсутній засіб для проходження контролю, і патрульні почали телефонувати колегам і шукати у кого є Драгер. Однак, ніхто з екіпажів не мав при собі Драгера і не міг привезти його на місце події. Після з`ясування, що співробітники не можуть надати Драгер для встановлення факту алкогольного сп`яніння на місці зупинки, вони повідомили, що потрібно їхати до лікарні, на що ОСОБА_1 відразу також не відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, а повідомив, що оскільки в нього в салоні знаходиться дівчина з собакою, а вже настала комендантська година і дівчина не може керувати транспортним засобом, зазначив, що готовий поїхати з працівниками поліції.

Також апелянт, вказує, що всі вище вказані події відбувалися без участі свідків, а єдиним свідком є дівчина, яка перебувала разом з ОСОБА_1 в автомобілі, і яка в силу свого стану на той момент не могла залишитися одна в автомобілі серед ночі. Крім того, автомобіль не належить на праві власності ОСОБА_1 , тому він також переживав за збереження авто.

Крім того, апелянт зазначає, що поліцейські не роз`яснили ОСОБА_1 з самого початку його права, не повідомили, що він має право самостійно звернутися до медичного закладу для проходження обстеження. Як вбачається з відеозапису, співробітники поліції, говорять, про те, що ще ж треба буде направлення виписати, але направлення не було вручено. Апелянт зазначає, що ОСОБА_1 самостійно вже також не міг нікуди проїхати, оскільки діяла комендантська година. Після деяких перемовин з поліцейськими щодо того, як бути з дівчиною і авто, яке він не може залишити серед ночі на проїжджій частині вулиці, ОСОБА_1 запитав у поліцейського, що буде, якщо він відмовиться їхати до лікарні, на що йому було повідомлено, що на нього буде складено протокол та його відпустять. Надалі після того, як ОСОБА_1 сказав, щоб поліцейські складали протокол і все, на нього було складено протокол і відпущено.

Вказує апелянт, що фактично поліцейські не змогли у встановленому законом порядку забезпечити водію проходження тесту на стан сп`яніння на місці, чим грубо порушили його право вперше, не залучили до всього цього процесу свідків, не роз`яснили йому його права, а просто пристали на пропозицію ОСОБА_1 , де він вказав, що на все вже погоджується, аби його з дівчиною і собакою швидше відпустили додому.

Також апелянт зазначає, що у порушення вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП, ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, оскільки після складання проколу, він продовжив рух додому за кермом автомобіля.

Крім того, апелянт вказує, що в матеріалах справи відсутні такі докази, як виявлення ознак сп`яніння, довідка про те, чи має ОСОБА_1 право на керування транспортного засобу, та чи отримував посвідчення водія та якої категорії, та чи притягувався ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протягом року.

Також апелянт вказує, що у порушення Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних камер(реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступу до відеозаписів з них, затвердженою 03.02.2016 наказом Департаменту патрульної поліції № 100, наданий запис з невідомих причин зафіксував лише частину спілкування, і відео порізане шматками.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, ОСОБА_1 та його захисник в судове засідання апеляційного суду, призначене на 26.06.2023 р. не з`явились, при цьому, захисник надіслала заяву про відкладення розгляду справи, яке було задоволено, та повідомлено як ОСОБА_1 , так і його захисника про наступне судове засідання. В судове засідання, призначене на 24.07.2023 р., вказані особи не з`явились і клопотань про відкладення розгляду справи не подавали, а тому відповідно до положень ч.6 ст. 294 КУпАП, апеляційний розгляд проведено без участі ОСОБА_1 та його захисника.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі адвоката Коноваленко Є.О. в інтересах ОСОБА_1 , переглянувши відеозапис з камер поліцейського, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону в повній мірі не дотримався, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Обґрунтовуючи висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП суддя місцевого суду послався на фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, направлені на огляд, рапорті, витягу, та відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції, з якого встановив, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Проте, такі висновки не відповідають фактичним обставинам провадження і не ґрунтуються на наявних у справі доказах, оскільки дотримання працівниками поліції положень ст. 266 КУпАП та підзаконних нормативних актів щодо порядку проходження огляду водія на стан алкогольного сп`яніння суддя місцевого суду належним чином не перевірив та залишив без оцінки низку обставин, які свідчить про порушення такого порядку.

Так, проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції «про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858 (далі Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 №1103 (далі Порядок).

Згідно із положеннями ст. 266 КУпАП та підзаконних нормативних актів особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан, зокрема алкогольного сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів із застосуванням технічних засобів відеозапису, та в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як вбачається з дослідженого в ході апеляційного розгляду справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського, автомобіль «Toyota RAV4» під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції у зв`язку з порушенням комендантської години, згодом, під час спілкування працівники поліції виявили у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння, у зв`язку з чим запропонували пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу. На таку пропозицію ОСОБА_1 погодився, проте, у працівників поліції такого пристрою не виявилося і як було пізніше в телефонному режимі останніми з`ясовано, що не було вільного екіпажу, який міг би привезти Драгер, про що поліцейські доповіли своєму керівництву. Надалі, замість забезпечення можливості проходження ОСОБА_1 огляду на місці зупинки, працівники поліції запропонували проїхати до закладу охорони здоров`я для проходження огляду, однак останній відмовився, пославшись на неможливість залишити дівчину та собаку в автомобілі в комендантську годину. При цьому ОСОБА_1 неодноразово підтвердив, що згодний пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу. Разом з тим, не дивлячись на згоду останнього пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу працівником поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Отже, як слідує з відеозапису, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а тому вимога пройти такий огляд відразу у медичному закладі свідчить про недотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП щодо порядку проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки відповідно до ч.3 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, сп`яніння, здійснюється в закладах охорони здоров`я лише у разі незгоди водія на його проведення на місці зупинки транспортного засобу або в разі незгоди з його результатами. За таких обставин, зважаючи на те, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, проте, йому не була забезпечена така можливість, а замість цього запропоновано відразу пройти огляд в медичному закладі, наведене свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 порушення п.2.5 ПДР України, а, відтак, і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та в оскаржуваній постанові обставин.

Таким чином, під час перегляду справи апеляційним судом встановлено, що при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння та при складанні матеріалів щодо ОСОБА_1 працівниками поліції порушені вимоги ст. 266 КУпАП, а також Інструкції та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, що залишилось поза увагою судді місцевого суду та призвело до прийняття ним рішення, сумнівного з точки зору його законності.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги захисника про незалучення в даному випадку свідків є безпідставними, зважаючи на те, що працівниками поліції проводився технічними засобами відеозапис, а відповідно до вимогам ч. 2 ст. 266 КУпАП, лише в разі неможливості застосування таких засобів, огляд проводиться у присутності двох свідків.

Згідно з положеннями п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене, постанова суду підлягає скасуванню, провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката Коноваленко Є.О. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 20.04.2023, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Кепкал