ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2023 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Русєва А.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Яворів, Львівської області, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 280 від 13.05.2023 року, всупереч наведеним статутним обов`язкам, діючи умисно, всупереч інтересам служби старший солдат ОСОБА_1 близько 16:20 год., 12.05.2023 року, знаходячись у населеному пункті Бериславського району, Херсонської області, виконуючи службові обов`язки, знаходився з явними ознаками алкогольного сп`яніння, які були виявлені посадовими особами ВСП майором ОСОБА_2 , солдатом ОСОБА_3 і в присутності двох свідків старший солдат ОСОБА_4 , старший лейтенант ОСОБА_5 , було запропоновано пройти освідчення на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору Алконт_М, після його проходження стан алкогольного сп`яніння, підтверджений, =0,39% проміле, тест № 465 від 12.05.2023 року, чим ОСОБА_6 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Судовий розгляд в суді проведено за відсутністю ОСОБА_1 , який в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Про причини неявки ОСОБА_1 , суд не повідомив, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Всебічно вивчивши матеріали справи, суд встановив, що вина ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення не знайшла свого підтвердження з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним проступком визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, склад правопорушення має бути чітко визначеним у відповідності до диспозиції кожної окремої норми, становить сукупність головних, визначальних ознак, які виділені законодавцем як типові, необхідні і, водночас, достатні для притягнення особи до юридичної, зокрема, адміністративної відповідальності. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.

У ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, іншими доказами.

Крім того, відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Однак, всупереч вимог закону в протоколі не зазначено суті адміністративного правопорушення, яка б відповідала диспозиції частини статті, яка ставиться у вину притягуваному.

Так, згідно диспозиції частин 1, 2, 3 ст. 172-20 КУпАП вони передбачають відповідальність лише за умови наявності такої об`єктивної сторони правопорушення, як: вчинення однієї з таких дій як: вживання наркотичних засобів або психотропних речовин під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява на території військової частини в такому стані, або виконання ними обов`язків військової служби в такому стані, або участь начальників (командирів) та інших керівників у розпиванні з підлеглими військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів або під час виконання ними обов`язків військової служби, або невжиття ними заходів для відсторонення від обов`язків військової служби осіб, які перебувають у нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або приховування випадків вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, появи на території військової частини в нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння підлеглих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів

Разом з цим, у протоколі зазначено, що солдат ОСОБА_1 близько 16:20 год., 12.05.2023 року, знаходячись у населеному пункті Бериславського району, Херсонської області, виконуючи службові обов`язки, знаходився з явними ознаками алкогольного сп`яніння, які були виявлені посадовими особами ВСП майором ОСОБА_2 , солдатом ОСОБА_3 і в присутності двох свідків старший солдат ОСОБА_4 , старший лейтенант ОСОБА_5 , було запропоновано пройти освідчення на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору Алконт_М, після його проходження стан алкогольного сп`яніння, підтверджений, =39% проміле, тест № 465 від 12.05.2023 року. Тобто із суті правопорушення, викладеній у протоколі слідує, фактично у вину притягуваному ставиться його перебування під час виконання службових обов`язків з явними ознаками алкогольного сп`яніння, які були виявлені посадовими особами ВСП, що не охоплюється диспозицією статті 172-20 КУпАП. Відтак, у протоколі відносно ОСОБА_1 не вказано жодного конкретного діяння, за яке передбачена відповідальність за ч.3 ст. 172-20 КУпАП, тобто не розкрита об`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суть правопорушення, викладена в протоколі, не відповідає диспозиції ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та не містить жодної ознаки об`єктивної сторони даного правопорушення, суд прийшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, оскільки дана норма не передбачає відповідальності військовослужбовця за перебування з ознаками алкогольного сп`яніння.

Згідно приписів ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 зазначається, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карєлін проти Росії» зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський Суд з прав людини у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до однозначного висновку, що ОСОБА_1 не підлягає адміністративній відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП і, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Керуючись ст.283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

постановив:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-20 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси А.С. Русєва

Єдиний унікальний номер справи: №522/10586/23

Номер провадження №3/522/7491/23

Головуючий суддя - Русєва А.С.