ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/2654/22 Головуючий суддя І інстанції Васильєва Н.М.
Провадження № 33/818/122/23 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року м. Валки

Суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Рябовола В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Рябовола В.В. на постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2022 року, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

Постановою встановлено, що 24 серпня 2022 року о 17-00 год. за адресою: м. Харків, вул. Тверська, буд. 37, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Ситроен», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, млява мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку за допомогою приладу ДРАГЕР та у КЗОЗ ХОНД відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі захисник просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на те, в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 автомобілем. Вважає, що рапорт працівника поліції є неналежним доказом. Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не є доказом у справі. Зазначає, що відеозапис, який долучений працівниками поліції до матеріалів справи не є безперервним. Вказує, що з відеозапису не вбачаються ознаки сп`яніння ОСОБА_1 .

В судове засідання в суд апеляційної інстанції, ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції в режимі відеоконференції з`явився захисник Рябовол В.В., який повідомив, що ОСОБА_1 дійсно повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, однак доручив захиснику захищати його. Також захисник повідомив, що правова позиція між захисником та ОСОБА_1 , узгоджена та немає перешкод для розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 за умови обов`язкової участі захисника Рябовола В.В.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку захисника Рябовола В.В., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в апеляційній скарзі скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції послався на докази, а саме на відомості, які містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, направленні на проведення огляду на стан сп`яніння, рапорті інспектора поліції, відеоматеріалах з бодікамер інспекторів поліції та інших матеріалах справи.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що 24.08.2022 року о 17.00 год. ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля за допомогою газоаналізатору ДРАГЕР та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» відмовився.

Обставини, які зафіксовані у протоколі, а саме наявність ознак алкогольного сп`яніння, вочевидь обумовлювали вимогу працівників поліції, які їх виявили, згідно п. 2.5 ПДР України, запропонувати водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, у визначеному законом порядку.

Поряд з цим, особисто ОСОБА_1 надав письмові пояснення в протоколі, що об`єктивно свідчить про те, що він ознайомлений з його змістом.

Однак, належить взяти до уваги, що незважаючи на незгоду із діями працівників поліції під час складання ними протоколу, цей протокол складений уповноваженою державою особою і дії службової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останній не звертався до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не звертався із скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва, хоча мав для цього достатньо часу, що унеможливлює врахування доводів апелянта з приводу незгоди з відомостями протоколу.

Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, вказані в протоколі обставини підтверджуються відомостями відеозапису, який міститься в матеріалах справи (арк.5), відповідно до яких об`єктивно вбачається, що ОСОБА_1 перебуває біля водійської двері свого автомобіля. Під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 повідомляє, що дійсно перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що об`єктивно підтверджує наявність ознак алкогольного сп`яніння, які зафіксовані працівником поліції у протоколі.

Поряд з цим, відповідно до відеозапису вбачається, що працівники поліції, виявивши ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , запропонували останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, однак ОСОБА_1 відмовився. Працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 63 Конституції України, а також ст. 268 КУпАП.

Поряд з цим, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 повідомляє працівників поліції, що за кермом автомобіля була інша особа, яка побачивши працівників поліції покинула місце події.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник також посилався на те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, а за кермом перебував його знайомий ОСОБА_2 , який допомагав перегнати автомобіль ОСОБА_1 .

Відповідно до відомостей, які містяться в матеріалах справи вбачається, що 24.08.2022 року о 15.40 год стосовно ОСОБА_1 був складений інший протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Отже об`єктивно вбачається, що 24.08.2022 року стосовно ОСОБА_1 було складено два протоколи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. З пояснень ОСОБА_1 які він надавав в суді першої інстанції вбачається, що за кермом автомобіля обидва рази перебував його знайомий ОСОБА_2 .

В судовому засіданні в суді першої інстанції був допитаний ОСОБА_2 , який повідомив, що в ніч з 23.08.2022 року на 24.08.2022 року він разом з ОСОБА_1 перебували в гостях у їх спільного знайомого в м. Харкові. Приблизно о 10 год. Вони підійшли до автомобіля ОСОБА_1 , який був припаркований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до відомостей фотокопії протоколу, яка міститься в матеріалах справи (арк. 23), вбачається, що саме за цією адресою 24.08.2022 року був складений перший протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 .

Крім того, ОСОБА_2 пояснював, що в цей час до них під`їхала машина патрульної поліції, поліцейські зробили зауваження щодо порушення ними умов комендантської години. В подальшому перевіривши документи, що посвідчують особу та реєстраційні документи на автомобіль, повідомили ОСОБА_1 про наявність у останнього ознак алкогольного сп`яніння. Після того, як ОСОБА_1 разом з поліцейськими поїхав до медичної установи, він замінив колесо та перегнав автомобіль ближче до їх місця мешкання. Зазначив, що в той день був за кермом транспортного засобу лише один раз.

Отже, аналізуючи пояснення ОСОБА_2 об`єктивно вбачається, що 24.08.2022 року він керував автомобілем ОСОБА_1 один раз. Таким чином керувати автомобілем ОСОБА_1 об 17.00 год., коли стосовно ОСОБА_1 був складений другий протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, він не міг, оскільки сам це спростував в судовому засіданні в суді першої інстанції, що об`єктивно свідчить про те, що під час зупинки працівниками поліції за кермом автомобіля перебував саме ОСОБА_1 . Твердження про те, що він не керував автомобілем суд апеляційної інстанції розцінює як обраний ним спосіб захисту для уникнення відповідальності.

Враховуючи наведене суд апеляційної інстанції ставиться критично до тверджень ОСОБА_1 та його захисника про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем та дійшов висновку, що такі твердження є необ`єктивними та не відповідають дійсності.

Крім того, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Аналізуючи наявний у матеріалах справи відеозапис, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що працівники поліції, пропонуючи ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, діяли виключно відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та склали протокол стосовно ОСОБА_1 саме за відмову пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Поряд з цим, враховуючи відсутність будь-яких скарг на дії працівників поліції щодо складення ними протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апелянта щодо порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп`яніння є необґрунтованими та такими що не відповідають дійсності.

Крім того, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Матеріали справи містять відеозапис спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 . На цьому відеозаписі об`єктивно вбачається, що працівники поліції, виявивши у ознаки алкогольного сп`яніння, пропонували останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовився. Також з відомостей відеозапису об`єктивно вбачається, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, які йому, з його слів, було зрозуміло. Отже, працівники поліції здійснювали фіксацію спілкування з ОСОБА_1 на спеціальні технічні засоби відеозапису, а тому, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, не залучали свідків, з чим погоджується суд апеляційної інстанції та вважає такі доводи необґрунтованими.

Крім того, в матеріалах справи міститься направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, наявність якого у матеріалах справи обумовлено вимогами п. 8 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що свідчить про відповідність дій працівників поліції під час складення протоколу вимогам цієї Інструкції.

Поряд з цим, належить врахувати те, що відповідно до відомостей довідки (арк. 4), ОСОБА_1 , отримав посвідчення водія внаслідок складання ним іспиту на знання вимог ПДР України, що об`єктивно вказує на те, що ОСОБА_1 знає ПДР України.

Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, апеляційний суд вбачає , що ОСОБА_1 свідомо ігнорував ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Поряд з цим, відповідно до відомостей рапорту інспектора поліції (арк. 8) вбачається, що 24.08.2022 року під час патрулювання Новобаварського району у складі екіпажу К36 за адресою м. Харків. Вул. Тверська, 37 було зупинено автомобіль «СИТРОЕН» під керуванням ОСОБА_1 .. Під час спілкування у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, водій від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля за допомогою газоаналізатору ДРАГЕР та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД відмовився. Свідки не залучались, велася безперервна відеозйомка на бодікамеру. Автомобіль залишився на місці зупинки без порушень ПДР, проїзду інших машин та проходу пішоходів не заважає.

Відомості, які зафіксовані в рапорті інспектора поліції об`єктивно узгоджуються з іншими матеріалами справи, а враховуючи відсутність будь-яких скарг на дії працівників поліції під час складення протоколу стосовно ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості цього рапорту заслуговують на увагу.

Крім того, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, що 24 серпня 2022 року, ОСОБА_1 близько 17 год. 00 хв. в м. Харкові по вул. Тверській біля будинку № 37, керував автомобілем «СИТРОЕН» державний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить саме йому, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголя з порожнини рота, млява мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, що повністю відповідає вимогам ст. 266 КУпАП та положенням вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України.

Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Апеляційний суд дійшов висновку, що визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, які походять з офіційних джерел та надав ним належну правову оцінку.

Таким чином, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції ані ОСОБА_1 , ані його захисником не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення саме ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто його за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, отже посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Рябовола В.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Грошева