Березівський районний суд Одеської області
19.01.2023
Справа № 494/1579/22
Провадження № 3/494/6/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2023 р. м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Римар І.А., ознайомившись з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, яке надійшло від головного управління НП в Одеській області Одеське районне управління поліції №2 відділення поліції №3 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення зі змінами та доповненнями (далі КупАП) -

ВСТАНОВИВ:

25.11.2022 року до Березівського районного суду Одеської області від Головного управління національної поліції в Одеській області, Одеського районного управління поліції №2 ВП №3 надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказана справа надійшла в провадження судді Римар І.А.

Згідно протоколу серії ДПР18 №167793 від 29.10.2022 року встановлено, що 29.10.2022 року о 09:00 годині на а/д Одеса-Вознесенськ- Новий Буг 48 км +700 м водій ОСОБА_1 перед початком обгону не переконався, що кожен з водіїв транспортного засобу, які рухаються за ним і яким може створити перешкоду, а саме: водій мотоциклу ОСОБА_2 здійснював обгін транспортного засобу на зустрічному напрямку і в той час водій ОСОБА_1 змінив напрямок руху і виїхав на зустрічну смугу руху та стялося ДТП. При цьому мотоцикл і автомобіль отримали механічні ушкодження.

Відповідно до наказу Березівського районного суду Одеської області №1 ОД від 04.01.2023 року, постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з відповідними змінами), Постанови КМУ №392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантинуз метою запобігання поширенню на території України гострої гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» ( з подальшими змінам) та відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, установлено з 12.03.2020 року до 30.04.2023 року на усій території України карантин. Згідно з рекомендаціями МОЗ України громадянам серед інших заходів запропоновано залишатися вдома, тримати дистанцію, дбати про власну безпеку.

Також указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 19.02.2023 року.

Під час судових засідань особа, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 надав пояснення, в якому винним себе не визнав. Також вказав, що поліцейські неправомірно склали на нього протокол про адміністративне правопорушення, оскільки він не порушував правила дорожнього руху, а правильно здійснював обгін автомобіля, впевнившись, що позаду нього нема перешкоди та здійснював маневр коли його автомобіль з заду вдарив мотоцикл, який їхав на

великій швидкості.

Також постановою суду від 15.12.2022 року у судове засідання на 05.01.2023 р на 11.00 годину викликані інспектор СРПП ВП №3 ОРУП №2 Васильєв О.Ю, який складав вказаний адміністративний протокол віносно ОСОБА_1 , старший слідчий СВ ВП №3 ОРУП №2 Кононова Я.С та свідки ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , які в судове засідання не з`явилися та причини своєї неявки не повідомили. Також викликана свідок ОСОБА_5 ..

Допитана в якості свідка ОСОБА_5 в судовому засіданні 05.01.2023 року надала пояснення згідно яких вказала, що 29.10.2022 року вона їхала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_1 автомобілем до лікарні в м. Одеса. Коли чоловік почав здійснювати маневр обгону автомобіля, який рухався попереду, то його автомобіль з заду вдарив мотоцикл, який рухався на великій швидкості. Проте стверджує, що її чоловік ОСОБА_1 достовірно впевнився, що позаду нього ніхто не здійснював обгін, лише рухалися два автомобілі.

Оскільки інші учасники не з`явились, а тому суд повторно викликав вищевказаних осіб, які не з`явилися в судове засідання на 19.01.2023 р на 11:40 год.

Але дані свідки та поліцейські повторно не з`явилися. Причини неявки не повідомили.

Разом з цим, поліцейські направили лист на адресу суду від 03.03.2023 року, який надійшов лише 12.01.2023 року та зазначено, що ОСОБА_6 не має можливості з`явитись, оскільки відповідно до затвердженого керівництвом графіку чергувань, 05.01.2023 року остання перебуває на добовому чергуванні.

Проте суд вважає зазначити, в тому числі керівництву Відділення поліції №3 про те, що виклик до суду є не правом, а обов`язком прибуття до суду. У разі перебування підлеглого працівника на роботі, та за наявності повістки, ухвали суду (тощо), останньому необхідно забезпечити явку до суду, надавши перерву у роботі або звільнити у цей день від виконання покладених обов`язків.

Окрім цього, 16.01.2023 року на адресу суду знову надійшов лист від т.в.о М. Павлюка про те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не мають можливості з`явитись, через велику завантаженість у службовій діяльності та просять взяти участь у судовому засіданні через систему ZOOM. .

Також , суд зазначає, що такої підстави як велика навантаженість не може бути підставою для звільнення від обов`язку для явки до суду.

Фактично, надсилаючи такі відповіді на виклик до суду, Відділення поліції №3 недотримується законів та приписів діючого законодавства не тільки при виклику до суду, а і у своїй роботі, в тому числі при складанні протоколів.

Разом з цим, суд вважає зазначити поліцейським, що безпідставне невиконання постанов суду про виклик до суду, фактично бездіяльність поліцейських, оскільки саме згідно ст.251 КУпАП на них покладається обов`язок збирання доказів, а тому вказане може викликати негативне сприйняття і ставлення з боку інших учасників, що породжує необґрунтовану тяганину, порушення конституційних прав.

Суд вважажє зазначити, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Разом з цим, подальше відкладення розгляду справи, фактично призведе до спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено 29.10.2022 року, та строк спливає 29.01.2023 року.

Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

З огляду на вищевикладене, оскільки поліцейські, які складали адміністративний матеріал, та свідки- двічі не з`явились у судове засідання та враховуючи , що подальше відкладення розгляду справи фактично призведе до спливу 3-місячного строку притягнення до адміністративної відповідальності, суд доходить висновку про розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами.

Статтею 245 КУпАП передбачено: «Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.».

Згідно ст. 254 КУпАП «Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності…».

Відповідно до ст. 280 КУпАП «Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи».

Як встановлено вище та підтверджено матеріалами справи, відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол, яким передбачено правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч.2 статті 251 КУпАП передбачено: «Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу».

Оскільки, ОСОБА_1 вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення - не визнає, а тому вказані обставини у протоколі є недоведеними та підлягають встановленню (доказуванню) під час розгляду справи.

Водночас, суд враховує, що навіть у разі наявності підпису водія у протоколі про притягнення до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом його вини. Вказане підтверджується практикою ВС, а саме Постановою ВС/КАС № 757/2757/16-а від 22.07.2019 року.

Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України: «Кожен має право на справедливий … розгляд його справи …».

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд поєднуються з положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (№475/97-ВР) та є частиною національного законодавства.

Судом під час розгляду справи, винесено постанову про виклик свідків по справі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та поліцейського Васильєва О.Ю, який складав протокол відносно ОСОБА_1 і старшого слідчого Кононової Я.С, яка складала схему ДТП, які жодного разу у судові засідання не з`явилися та не повідомили про важливі обставини даного ДТП, а тому усі сумніви трактуються на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Статтею 252 КУпАП передбачено: «Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю».

Стаття 124 КупАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до пункту б пункту 2.3. Правил дорожнього Руху (далі ПДР) вбачається: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 14.2 підпунктом а передбачено: «перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що: а) жоден з водіїв транспортних засобів, які рухаються за ним і яким може бути створено перешкоду, не розпочав обгону.».

Відсутність будь-якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У судовому засіданні ОСОБА_1 категорично заперечує факт порушення правил дорожнього руху, зазначаючи, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Допитана свідок ОСОБА_5 пояснила, що коли чоловік почав здійснювати маневр обгону автомобіля, який рухався попереду, то його автомобіль з заду вдарив мотоцикл, який рухався на великій швидкості.

Разом з цим, суд враховує письмові пояснення свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , які містяться у матеріалах справи, про те, що швидкість мотоцикла приблизно складала 130-140 км/год (висока швидкість), а швидкість автомобіля під керуванням ОСОБА_1 не більше 90 км/год.

Більш того, суд враховує, що саме мотоцикл врізався у задню частину даного автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , хоча поліцейські цьому увагу при складанні протоколу чомусь не приділили увазі, а перевірити ці обставини не виявилось за можливе, оскільки останні до суду не з`явились.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Також, в справі «Пол іОдрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99),Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, та те, що ОСОБА_1 не погоджується із складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення, суд доходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст 124 КУпАП не доведена допустимими та достовірними доказами.

За таких обставин, суд вважає закрити провадження саме на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП, оскільки зважаючи на надані заперечення ОСОБА_1 , суд доходить висновку про відсутність складу адміністративного правопорушеня, передбаченого ст 124 КупАП.

Керуючись статтями 40-1, частиною першою статті 124, 247, 283, 284, 294 КУпАП, суд -

На підставі викладеного, керуючись статтями 40-1,124,283,284,285 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Справу про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за статтею 124 КУпАП - закрити на підставі пункту сьомого частини першої статті 247 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 23.01.2023 року.

Суддя І.А. Римар