Справа №461/5041/23
Провадження №3/461/1716/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2023 року м. Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Кротова О.Б., секретар судового засідання Ігнат Т.І., за участі представника Львівської митниці Держмитслужби України Сліпенка С.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Львівської митниці Державної митної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил:

ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), громадянина Республіки Білорусь, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Смоленськ Російської Федерації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, паспорт НОМЕР_1 , виданий 07.12.2021, уповноваженими органами Республіки Білорусь (703),

за ч.6 ст.481 Митного кодексу України,

в с т а н о в и в:

згідно протоколу про порушення митних правил №0701/20900/23 від 10.06.2023, 10.06.2023 близько 14 години у зону митного контролю пункту пропуску «Рава-Руська - Хребенне» митного поста Рава-Руська Львівської митниці в`їхав автобус марки «Van Hool», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у якому громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 )повертався з приватної поїздки з України у Республіку Польщу у якості пасажира. У ході митного контролю вказаного транспортного засобу та в ході перевірки баз даних ЄАІС Держмитслужби України було виявлено, що ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 )ввіз на митну територію України 11.09.2021 о 19 годині 51 хвилині через пункт пропуску «Нові Яриловичі - Нова Гута» митного поста «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці мотоцикл марки «Kawasaki VN900» з реєстраційним номером НОМЕР_3 (країна реєстрації Республіка Білорусь), VIN № НОМЕР_4 у митному режимі «Тимчасове ввезення до 1 року» по смузі руху «зелений коридор» для особистого користування. Станом на 10.06.2023 вищезазначений транспортний засіб за межі митної території України не вивезено та в інший митний режим не поміщено. На момент перетину кордону, відповідних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених статтею 460 Митного кодексу України, зазначеною особою подано не було. У відповідності до вимог ст.192 Митного кодексу України, до найближчого митного органу про обставини, події (аварії або дії обставин непереборної сили), місцезнаходження транспортного засобу, вказаний громадянин не звертався. Згідно норм ст.380 МК України громадянам - нерезидентам дозволяється тимчасове ввезення на митну територію України транспортних засобів на строк до одного року. Таким чином, ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 )перевищено строк тимчасового ввезення мотоцикла марки «Kawasaki VN900» з реєстраційним номером НОМЕР_3 (країна реєстрації Республіка Білорусь), VIN № НОМЕР_4 більше ніж на тридцять діб. Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) частиною 6 статтею 481 Митного кодексу України.

25.07.2023 представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_5 , долучив до матеріалів справи письмові пояснення, в яких повідомив суду про існування у даній справі наступних обставин, які об`єктивно ускладнили ОСОБА_6 можливість вивезти транспортний засіб у строки, визначені статтею 380 МК України. Зокрема, 14.04.2017 ОСОБА_4 був придбаний в Республіці Білорусь мотоцикл марки «Kawasaki VN900» з реєстраційним номером НОМЕР_5 (країна реєстрації Республіка Білорусь), VIN № НОМЕР_4 . В серпні 2020 року проходила акція протесту в Республіці Білорусь, в якій брав участь ОСОБА_3 , через що в подальшому опинився під переслідуванням правоохоронних органів Республіки Білорусь. 11.09.2021 ОСОБА_3 , уникаючи переслідування, в`їхав на митну територію України на мотоциклі «Kawasaki VN900» до м. Одеси, де проживає його дружина, ОСОБА_7 та де подружжя планувало нове життя. Для можливості заробітку в Україні та утримання нової сім`ї, ОСОБА_3 зареєструвався як ФОП та отримав посвідку на тимчасове проживання (термін дії з 24.05.2021 - 24.05.2022). Представник наголошує, що мотоцикл «Kawasaki VN900» був єдиним можливим транспортом на той час для ОСОБА_1 , який був використаний останнім виключно з метою найбільш вчасного та швидкого способу виїзду з країни, де він переслідувався. 14.09.2021 з метою спроби налагодження підприємницької діяльності ОСОБА_3 фактично за останні кошти вилетів з м. Одеса літаком до Туреччини. 19.09.2021 останній повернувся до м. Одеса з Туреччини. 04.12.2021 ОСОБА_3 , будучи впевненим щодо припинення політичного переслідування, виїхав з України до Республіки Білорусь на автобусі. Метою такої поїздки було побачення з дитиною від першого шлюбу. 09.12.2021 такий був затриманий в Республіці Білорусь та тримався в слідчому ізоляторі до 31.03.2022 (за політично-вмотивованим переслідуванням за організацію мітингів в серпні 2020 року). 31.03.2022 вироком суду Заводського району м. Мінська №100У22171 було призначено покарання ОСОБА_6 у вигляді обмеження волі на два роки. 04.04.2022 за невдалою спробою втечі з Республіки Білорусь був затриманий співробітниками УКГБ Республіки Білорусь та поміщений до ізолятору тимчасового тримання на 10 діб (де було також вилучено його водійське посвідчення). 22.04.2022 ОСОБА_6 за другою спробою вдалося втекти та виїхати до Литовської Республіки. 25.04.2022 останнім було подано заяву на політичний притулок в Литовській Республіці. 21.04.2023 Департаментом міграції Литовської Республіки прийнято рішення про надання статусу біженця ОСОБА_6 та надано дозвіл на проживання в Литві. У зв`язку із вилученням документів на підставі пункту 69 Закону Литовської Республіки «Про правове становище іноземних осіб» від 29.04.2004 №ІХ-2206, у ОСОБА_1 тривалий час не було можливості працевлаштуватися в Литві, що значно ускладнило його матеріальне становище та можливість нормально існувати. Не було також можливості звернутися за допомогою до третіх осіб або спеціалізованих організацій для вивезення мотоциклу «Kawasaki VN900», оскільки відсутність документів унеможливило оформлення відповідної довіреності на таких осіб або організацію. За час обмеження волі в Республіці Білорусь, перебування в Республіці Литва з можливістю отримання притулку останній фактично не займався підприємницькою діяльністю в Україні, через що виникли борги з податків, були накладені арешти на всі банківські рахунки.В травні 2023 року ОСОБА_3 вирішив повернутися до дружини в Україну, оформити нову посвідку на проживання в Україні, сплатити борг з податків, розблокувати банківські рахунки та припинити підприємницьку діяльність як фізичної особи підприємця. 14.05.2023 він в`їхав на пасажирському автобусі в Україну. Представник просить врахувати суд, що ОСОБА_3 має вищу освіту, за професією - програміст, офіційно одружений, має неповнолітню дитину від першого шлюбу в Республіці Білорусь, станом на сьогодні подав документи до Міграційної служби України та очікує погодження в отримані посвідки на право постійного проживання в Україні та офіційне працевлаштування, та просить врахувати такі обставини як такі, що дійсно об`єктивно ускладнили останньому можливість вивезти транспортний засіб у строки, визначені статтею 380 МК України. Станом на сьогодні ОСОБА_3 не може самостійно вивезти даний транспортний засіб, адже не має водійського посвідчення, проте, останній прикладає максимум зусиль для його отримання в Україні в порядку та строки передбачені чинним законодавством України. У зв`язку з вищенаведеним, просить звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої частиною шостою статті 481 МК України, у зв`язку з малозначністю правопорушення, на підставі статті 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, та закрити провадження у справі.

25.07.2023 представником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_8 подано до суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, просить врахувати надані письмові пояснення.

Представник Львівської митниці Держмитслужби України вважав вину ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) доведеною повністю, просив притягнути його до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення представника Львівської митниці Держмитслужби України, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 481 МК України передбачено, що завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог Закону.

Згідно з частиною 1 статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно норм ч. 6 ст. 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, встановлених Митним кодексом України, або поміщені в інший митний режим.

В свою чергу, диспозицією ч.6 ст.481 МК України передбачено, що відповідальність настає через перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.

Відповідно до ч.1 ст.460 МК України, вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Відповідно до п.2 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 №657, обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.

Факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Відповідно до п.3 Розділу 8 вищевказаного Порядку, залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

З матеріалів справи вбачається, що 11.09.2021 о 19:51:24 ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) ввіз на митну територію України мотоцикл марки «Kawasaki VN900» з реєстраційним номером НОМЕР_3 (країна реєстрації Республіка Білорусь), VIN № НОМЕР_4 , в режимі «тимчасове ввезення до 1 року» з метою «особистого користування».

Вказаний транспортний засіб ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) повинен був вивезти за межі митної території України чи помістити його в інший митний режим в термін до 11.09.2022.

Згідно вироку суду Заводського району м. Мінська №100У22171 від 31.03.2022 ОСОБА_6 ( ОСОБА_2 ) було призначено покарання у вигляді обмеження волі на два роки.

04.04.2022 ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) був затриманий співробітниками УКГБ Республіки Білорусь та поміщений до ізолятору тимчасового тримання УКГБ Республіки Білорусь, що підтверджується протоколом затримання від 04.04.2022, який долучено до письмових пояснень. В процесі особистого обшуку в такого було вилучено водійське посвідчення.

22.04.2023 Департаментом міграції Литовської Республіки прийнято рішення про надання статусу біженця ОСОБА_6 ( ОСОБА_2 ) та надано дозвіл на проживання в Литві.

Згідно пояснень ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) від 10.06.2023, які долучені до протоколу про порушення митних правил вбачається, що ним дійсно був завезений мотоцикл з реєстраційним номером 7257AA7 в 2021 році, на даний час такий знаходиться в Україні. Зазначив, що не зміг вивезти такий, у зв`язку з тим, що перебував у в`язниці в Республіці Білорусь, а водійські права у нього вилучили і на даний момент відновити їх не має можливості.

Положеннями п.3 ч.1 ст.8 МК України визначено, що державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

В рекомендації №R(91)1 Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до статті 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Особу може бути визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, в тому числі у сфері митного оформлення і контролю, виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто, за наявності усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення - у сукупності.

Аналізуючи наведені докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, суд дійшов висновку, що у даному випадку не вбачається вина ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, оскільки, викладені вище обставини про причини пропуску строку є суттєвими та поважними.

На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що факт невивезення в строк транспортного засобу підтверджує факт дії форс-мажорних обставин чи обставин непереборної сили в контексті вимог Митного кодексу України, зокрема те, що ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) був 04.04.2023 затриманий в Республіці Білорусь з вилученням в нього водійських прав, такому було призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки, після чого, змушений був виїхати до Литовської Республіки для отримання статусу біженця, а тому дії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) не можуть містити ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України.

Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч.1 ст.527 МК України, у справі про порушення митних правил митний орган або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов:

1) про проведення додаткової перевірки;

2) про накладення адміністративного стягнення;

3) про закриття провадження у справі.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, а тому справа підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247, 251, 283-285 КУпАП, ст.ст.458, 459, 481, 487, 527, 528 МК України, суддя,-

п о с т а н о в и в :

провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) за ч.6 ст.481 МК України закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова, особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи, митним органом, який здійснював провадження у цій справі протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Кротова О.Б.