Єдиний унікальний номер 448/1446/22
Провадження № 3/448/28/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повний текст)

16.01.2023 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Юрій БІЛОУС, з участю секретаря судового засідання Оксани ТХІР, розглянувши матеріали справ, що надійшли з Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мостиська, Львівської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,

за статтею 124 та частиною 2 статті 126 КУпАП,

учасники справи:

особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 ,

його законний представник - Михайло ШУЛЬЖУК,

захисник адвокат Денис КОНЮШКО,

потерпіла особа ОСОБА_3 ,

її представник адвокат Олександр АСТАПОВИЧ,

права передбачені статтями 268 КУпАП та статтями 10, 63 Конституції України учасникам роз`яснено,

в с т а н о в и в:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи та їх юридична кваліфікація:

19.10.2022 року об 19 год. 50 хв. на а/д Львів-Шегині 66км. + 300м, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Toyota Avensis», реєстр.номер НОМЕР_1 , не маючи права керувати таким, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen», реєстр.номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , після чого автомобіль марки «Toyota Avensis», реєстр.номер НОМЕР_1 став некерованим і унаслідок інертного руху, здійснив надалі зіткнення з автомобілем марки «Honda Accord», реєстр.номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_5 , котрий рухався у зустрічному напрямку.

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди вищевказані транспортні засоби отримали механічні ушкодження, чим завдано матеріальних збитків.

Правова кваліфікація діяння особи, яка притягається до адміністративної відповідальності:

Такі дії водія ОСОБА_1 , кваліфіковано, як порушення вимоги п.2.3 «б», п.12.1, п.13.1 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП та п.2.1 «а» Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.126 КУпАП.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення:

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , в судовому засіданні провину визнав частково. Згідний з тими обставинами, що керував транспортним засобом - автомобілем марки «Toyota Avensis», реєстр.номер НОМЕР_1 , не маючи права керувати таким. Щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, котра мала місце 19.10.2022 року об 19 год. 50 хв. на а/д Львів-Шегині 66км. + 300м, то зазначив, що на його переконання винуватцем вищевказаної ДТП являється саме водій автомобіля марки «Volkswagen», реєстр.номер НОМЕР_2 , - ОСОБА_4 . Протокол про адміністративне правопорушення вважає таким, що не відповідає дійсним обставинам справи. Покликається на те, що дії працівників поліції по документуванню даної події були не об`єктивними з метою визначення саме його винним в ДТП. Просить закрити провадження у справі відносно нього.

Законний представник ОСОБА_6 ОСОБА_7 , підтримав доводи зазначені його сином ОСОБА_8 .

Правова позиція сторони захисту:

16.11.2022 на адресу суду надійшло від ОСОБА_6 клопотання про закриття провадження у справі. В якому, між іншим, зазначено, що інкриміноване йому порушення ПДР України взагалі не відповідає ні механізму ДТП, ні обставинам. Як вбачається з відеозапису, який долучається до вказаного клопотання, механізм ДТП був наступний:

Він (водій ОСОБА_1 ), керуючи транспортним засобом «Toyota Avensis», реєстр.номер НОМЕР_1 їхав прямо по головній дорозі та не змінював напрямок руху свого автомобіля. З другорядної дороги (наявні відповідні знаки), не дивлячись на те, що на головній дорозі перебував водій транспортного засобу «Toyota Avensis» (відеозапис чітко показує, що його не можливо було не побачити) водій автомобіля транспортного засобу «Volkswagen», реєстр.номер НОМЕР_4 розпочав виїзд з другорядної дороги на головну, внаслідок чого і трапилось ДТП. Тобто, жодного порушення п.12.1., 13.1. ПДР України в його ОСОБА_1 діях не має, і бути не може, оскільки безпечна дистанція це відстань до автомобіля який знаходиться попереду, на тій самій полосі, а не виїжджає з другорядної смуги руху, що чітко зазначено на відео. Таким чином, справа підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Окрім цього, 16.11.2022 року до суду від адвоката Шульжук Ю. Конюшко Д.Б. надійшов висновок експерта №39 за результатами проведення інженерно-транспортного дослідження, в яким між іншим зазначено, що із наданого відеозапису обставин ДТП та його розкадровки, середня швидкість руху автомобіля «Toyota Avensis», реєстр.номер НОМЕР_1 , перед зіткненням становила біля 81 км/год. Виходячи з наданого відеозапису обставин ДТП «WhatsApp Video 2022-10-21 at 14.17.04», та його розкадровки, час, протягом якого автомобіль «Volkswagen», реєстр.номер НОМЕР_4 рухався з моменту виїзду на головну дорогу до зіткнення встановлено 2,66сек. За наданих умов в даній дорожній обстановці, водій автомобіля «Toyota Avensis» ОСОБА_1 , не мав технічної можливості запобігти зіткненню із автомобілем «Volkswagen» з моменту початку виникнення небезпеки, шляхом своєчасного застосування гальмування (як способу зупинки у межах найкоротшої, з можливих, віддалі), виконуючи вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України. В подальшому, оскільки після зіткнення з автомобілем «Volkswagen» водій автомобіля ОСОБА_1 знаходився в аварійній ситуації, то у нього була відсутня технічна можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Honda Accord», реєстр.номер НОМЕР_3 .У даній дорожній ситуації водій ОСОБА_1 повинен був, з моменту виникнення небезпеки для руху (початку виїзду на головну дорогу вказаного автомобіля «Volkswagen» повинен був своєчасно застосувати гальмування, керуючись вимогами п.12.3 ПДР України. У дорожній ситуації що склалась в діях водія ОСОБА_1 невідповідностей вимогами ПДР України не вбачається. Як задано у заяві, водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем «Volkswagen», реєстр.номер НОМЕР_4 , виїхала на головну дорогу по якій наближався автомобіль «Toyota Avensis», яким керував ОСОБА_9 . Цим маневром водій ОСОБА_4 створила небезпеку для руху водієві ОСОБА_1 . Враховуючи викладене, є підстави зробити висновки про те, що у даній дорожній ситуації водій ОСОБА_4 повинна була керуватися вимогами п.п. 1.5; 1.10 (в частині значення термінів «дати дорогу» і «небезпека для руху»); 2.3 (підпунктів «б» і «д»); 10.1 та 16.11 ПДР України. Наведені результати досліджень дають підстави зробити висновки про те, що при заданих вихідних даних дії водія ОСОБА_4 у даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, не відповідали вимогам п.п. 1.5; 1.10 (в частині значення термінів «дати дорогу» і «небезпека для руху»); 2.3 (підпунктів «б» і «д»); 10.1 та 16.11 ПДР України. В даному випадку технічною причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідність дій водія ОСОБА_4 , вимогам п.п. 1.5; 1.10 (в частині значення термінів «дати дорогу» і «небезпека для руху»); 2.3 (підпунктів «б» і «д»); 10.1 та 16.11 ПДР України.

Правова позиція потерпілої сторони:

Від представника потерпілої особи ОСОБА_4 , адвоката Астаповича О.В., надійшло письмове пояснення, в якому між іншим зазначено, що стороною потерпілої ОСОБА_4 було обстежено ділянку місця дорожньо-транспортної пригоди та встановлено, що в момент початку маневру виїзду на головну дорогу водій ОСОБА_4 не могла бачити автомобіль, яким керував ОСОБА_1 . В свою чергу, водій ОСОБА_1 рухався зі швидкістю приблизно 180 км/год., і саме тому він не мав можливості вчасно зреагувати на зміну дорожньої обстановки. Потерпіла ОСОБА_4 стверджує, що в момент початку маневру виїзду з другорядної дороги на головну вона не бачила з лівого боку автомобіль, який міг би стати перешкодою для її руху, тому розпочала маневр. В момент, коли вона виїхала на смугу руху а/д М11 в сторону центру м.Мостиська вона побачила в дзеркалах, як до неї на великій швидкості наближається автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , та який здійснив зіткнення. За словами ОСОБА_1 , які він зробив одразу після ДТП, він рухався зі швидкістю 160 км/год., що чули також інші учасники ДТП та очевидці. Вже потім ОСОБА_1 розповідав про швидкість 110 км/год., а згодом почав казати, що не пам`ятає з якою швидкістю рухався. Окрім того, звертаємо увагу Суду, що на Схемі місця ДТП не зафіксовано гальмівного шляху, а свідки події стверджують, що не чули гальмування автомобілем, яким керував ОСОБА_1 . Разом із характером пошкоджень автомобілів (автомобіль Toyota передньою правою частиною вдарив задню ліву частину автомобіля Volkswagen) можна зробити висновок, що ОСОБА_1 , намагався на великій швидкості здійснити обгін, який він виконав невдало, здійснив зіткнення з автомобілем Volkswagen, яким керувала ОСОБА_4 та внаслідок втрати керованості здійснив ще одне зіткнення з автомобілем Honda під керуванням ОСОБА_5 .

З приводу висновку експерта, наводять наступні міркування. Цей висновок ґрунтується на невірних вихідних даних, а саме: - дозволена швидкість дорожнього руху на ділянці ДТП складає 50 км/год., проте у висновку вказано 90 км/год.; - використовувався відеозапис з камери відеоспостереження автомобільної мийки, яке є вкрай неінформативним щодо загальної картини ДТП, особливо для відповіді на запитання чи мав можливість водій ОСОБА_1 уникнути зіткнення; - висновку вказано, що розкадровку виконали фахівці-комп?ютерники, але фаховість цих невідомих спеціалістів є дуже сумнівною або невідомою; - у розпорядженні сторони захисту було відео з камери відеоспостереження на а/д М11, яке подано до Суду, проте сторона захисту не надала його судовому експерту. Таким чином висновок експерта не є всебічним.

Окрім невірних вихідних даних, судовий експерт керувався невірними оперативними даними, в саме: - для виміру швидкості автомобіля «Toyota» експерт використовує кадри № 250 та № 253, проте оскільки розкадровка починається з №000, вказані кадри є кадрами № 251 та № 254, відповідно; - для виміру швидкості автомобіля «Toyota» експерт використовує довжину автомобіля «Toyota», яка зазначена 4490 мм, проте довжина автомобіля «Toyota» моделі «Avensis ІІІ» покоління НОМЕР_5 складає 4695 мм; - для виміру швидкості автомобіля «Toyota» експерт стверджує, що автомобіль «Toyota» подолав відстань, яка складає його власну довжину, протягом 3 кадрів що не відповідає обставинам. Проте, як видно з більш детальної розкадровки, відстань власної довжини автомобіль «Toyota» долає протягом 2 кадрів.

З цього випливає, підставивши формулу з висновку експерта, який долучений стороною захисту, Va = Sa/ta х 3,6, отримуємо висновок, що ОСОБА_1 , як мінімум рухався із середньої швидкістю Va = 4,695 м / 0,1334 с х 3,6 = 126,7 км/год. Проте, ці відомості є також помилковими, оскільки для усунення «похибки розкадровки» експерт мав: - обрати більшу вибірку кадрів, що відповідає двом, трьом, чотирьом або п`ятьом довжинам автомобіля «Toyota», що можна зробити в нашому випадку; - здійснити фізичні заміри місцевості для визначення відстані, яку подолав автомобіль «Toyota» за певний час.

На підставі цього стверджуємо, що в діях водія ОСОБА_4 , відсутні порушення Правил дорожнього руху, а в діях водія ОСОБА_1 , наявне порушення п. 2.3 «б», 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.

Під час допиту в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила наступне. 19.10.2022 року об 19 год. 50 хв. вона керувала транспортним засобом автомобілем марки «Volkswagen», реєстр.номер НОМЕР_4 та виїжджала з автомобільної мийки на головну дорогу що в сторону м.Мостиська. Перед виїздом на головну дорогу вона переконалась у відсутності транспортних засобів (подивилась в ліву сторону), та надалі виїхала на головну дорогу, однак проїхавши по такій 10-15 м. в її транспортний засіб на великій швидкості врізався автомобіль марки «Toyota Avensis», реєстр.номер НОМЕР_1 . (автомобіль Toyota передньою правою частиною вдарив задню ліву частину автомобіля Volkswagen), котрий не застосував екстрене гальмування взагалі. Додатково зазначила, що в дзеркалі заднього виду бачила, як автомобіль марки «Toyota Avensis», включив лівий покажчик повороту, та намагався здійснити маневр обгін її транспортного засобу, щоб уникнути зіткнення. Вийшовши із керованого нею транспортного засобу, вона подалась до водія автомобіль марки «Toyota Avensis». Підійшовши до вказаного транспортного засобу вона в першу чергу запитала чи з таким «все гаразд». Надалі запитала з якою швидкістю такий рухався, на що останній зазначив, що рухався із швидкість близько 160км/год. Згодом він почав говорити, що транспортним засобом не керував, і що такий не належить йому. Вважає, що винуватець вказаної ДТП є саме водій автомобіля марки «Toyota Avensis» ОСОБА_9 . Більше нічого з даного приводу повідомити не може.

Під час допиту в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив наступне. 19.10.2022 року об 19 год. 50 хв. він керував транспортним засобом автомобілем марки «Honda Accord», реєстр.номер НОМЕР_3 та рухався в межах населеного пункту Мостиська в сторону населеного пункту Шегині, Яворівського району Львівської області. При проїзді ділянки дороги, що перед АЗС «WOG», що на виїзді з м.Мостиська, він побачив, як на великій швидкості по зустрічній смузі руху рухався автомобіль марки «Toyota Avensis», котрий в`їхав в задню ліву частину автомобіля марки «Volkswagen», котрий рухався попереду, та від зіткнення надалі виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з його транспортним засобом. Вказував на те, що винуватцем ДТП є водій автомобіля марки «Toyota Avensis», ОСОБА_6 , котрий грубо порушив ПДР України.

Представником ОСОБА_4 - адвокатом Астаповичем О., окрім іншого, було заявлено клопотання про виклик у якості свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 . Зазначене клопотання було задоволено в повному обсязі.

Свідки ОСОБА_12 і ОСОБА_10 , в судовому засіданні повідомили, що працюють на авто мийці «LuxWash», з якої близько 20.00 год. 19.10.2022 року виїжджав транспортний засіб автомобіль марки «Volkswagen», реєстр.номер НОМЕР_4 , під керуванням, як їм згодом стало відомо водія ОСОБА_4 . Остання виїжджаючи з території автомобільної мийки перед виїздом на головну дорогу зупинилась, переконалась, на їх думку, у відсутності на такій дорозі транспортних засобів, і в подальшому виїхала на головну дорогу. Однак проїхавши декілька метрів вони відчули сильні удари, як згодом їм стало відомо відбулась ДТП. Додатково зазначили, що бачили, як на великій швидкості в сторону м.Мостиська рухався транспортний засіб, який і в подальшому наздогнав автомобіль водійки «Volkswagen», реєстр.номер НОМЕР_4 , і здійснив зіткнення з таким. Вказаний автомобіль не застосовував жодного екстреного гальмування.

Свідок ОСОБА_11 , в судовому засіданні повідомив наступне. 19.10.2022 року близько 20:00 год. він із сестрою ОСОБА_4 перебували на автомобільної мийки «LuxWash», що у м.Мостиська, Яворівського району Львівської області. Згодом вони виїхали із вказаної автомобільної мийки. Доїжджаючи до головної дороги його сестра ОСОБА_4 , яка була в цей час водієм, а він пасажиром транспортного засобу автомобіля марки «Volkswagen», реєстр.номер НОМЕР_4 , зупинилась перед виїздом на головну дорогу, надалі переконалась у відсутності на такій транспортних засобів, виїхала на головну дорогу, однак приблизно через 5 сек. після виїзду на головну дорогу, в їх транспортний засіб (в задню ліву частину) в`їхав як згодом стало автомобіль марки «Toyota Avensis», під керуванням водія ОСОБА_13 . Додатково зазначив, що перед виїздом ОСОБА_4 на головну дорогу він також подивився в різні сторони чи немає на головній дорозі транспортних засобів. Також вказував на те, що бачив у правому дзеркалі заднього виду автомобіля, в якому перебував, як на великій швидкості їде за ними якийсь транспортний засіб. Більше нічого з даного приводу повідомити не взмозі.

ІІІ. Оцінка Суду щодо фактичних обставин справи та Джерела права застосовані Судом:

Вивчивши та дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Зокрема, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право на участь у судовому засіданні, право на захист своїх інтересів за допомогою професійного захисника, право на надання доказів та пояснень щодо висунутого обвинувачення, оскарження судових рішень.

Відповідно до статей 1 та 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Саме суди є останньою правовою інстанцією в державі, в якій кожен громадянин за необхідності шукає захисту своїх прав, свобод та інтересів.

Статтею 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

17.07.1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод», а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Так, відповідно до ст.32 Конвенції питання тлумачення та її застосування належить до виключної компетенції ЄСПЛ, рішення якого є невід`ємною частиною Конвенції, як практика її застосування і тлумачення.

За ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені статтею1 КУпАП, у якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Із врахуванням загального визначення поняття адміністративного правопорушення обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Об`єктами правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона правопорушення в даній ситуації виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Згідно диспозиції статті 124 КУпАП для того, щоб порушення вважалося завершеним (доведеним до кінця і таким, що підлягає оформленню і покаранню) потрібні факти особа водій повинна експлуатувати автомобіль (керувати автомобілем, їхати, залишити в стані, через який в подальшому буде порушено правила дорожнього руху) і заподіяння або спричинення збитку.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (далі ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до загальних положень ПДР, правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 року зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою слід керуватися стандартом доведення, що передбачає: ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Суд, розглядаючи дану справу, не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення, тобто версії осіб, які складали протокол про адміністративне правопорушення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

У відповідності до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Притягнення до адміністративної відповідальності має відбуватись у відповідності до встановленого законодавством порядку.

Як зазначено у статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно вимог статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів, в силу вимог частини 2 статті 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд зауважує, що в рамках даного провадження суд перевіряє: чи мала місце дорожньо-транспортна подія, чи порушила особа, яка притягується до адміністративної відповідальності правила дорожнього руху, та чи є причинно-наслідковий зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та дорожньо-транспортною подією.

При виявленні причинного зв`язку необхідно враховувати як дії (бездіяльність) особи, яка керує транспортним засобом, так і неналежне (у тому числі невинне) поводження інших учасників руху (тобто й пішохода), що також може виключити відповідальність водія.Крім того, при вирішенні питання про причинний зв`язок ураховується наявність у водія технічної можливості уникнути шкідливого наслідку. Якщо такої можливості не було і встановлено, що аварійну ситуацію викликано не ним, то відповідальність водія виключається. У випадку, коли вказану ситуацію було створено самим водієм-порушником, відсутність технічної можливості уникнути шкідливих наслідків юридичного значення не має.

Згідно з частиною 2 статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №234952 від 19.10.2022 року об 19 год. 50 хв. на а/д Львів-Шегині 66км. + 300м, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Toyota Avensis», реєстр.номер НОМЕР_1 , був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen», реєстр.номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , після чого автомобіль марки «Toyota Avensis», реєстр.номер НОМЕР_1 став некерованим і унаслідок інертного руху, здійснив надалі зіткнення з автомобілем марки «Honda Accord», реєстр.номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_5 , котрий рухався у зустрічному напрямку.

Відповідно до змісту вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення, який є предметом дослідження під час даного судового розгляду, посадовою особою, якою порушено провадження у справі про адміністративне правопорушення у вину ОСОБА_14 ставиться порушення ним п.2.3 «б», п.12.1, п.13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі Правила дорожнього руху), за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП.

Згідно п.2.3 «б» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п.12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

У відповідності до 13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Суд вважає, що виявлені факти і зафіксовані в протоколі серії ААД №234952 від 19.10.2022 року відображають об`єкт суспільних відносин в сфері правопорушень на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку, оскільки об`єктивна сторона таких правопорушень полягає у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, і об`єктивна сторона такого діяння полягає виключно в активних діях в порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху.

Місце й факти, зазначені у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення, відповідають фактичним обставинам справи.

Дії працівника поліції в частині правомірності та підставності складання вказаного протоколу про адміністративне правопорушення порушник ОСОБА_6 не оскаржував в передбаченому законом поряду.

Заперечень до адміністративного матеріалу по складеному протоколі за ст.124 КУпАП така особа не подавала.

Окрім іншого, у вищевказаному протоколі зазначено про роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України, положень ст.268 КУпАП.

Своїм підписом ОСОБА_6 підтвердив, що зі змістом протоколу ознайомлений.

Відсутність в матеріалах справи наданих ОСОБА_15 , доказів оскарження дій працівників поліції вказує на погодження останнього зі складеними відносно нього протоколом про правопорушення, передбачений ст.124 КУпАП.

Покликання захисника ОСОБА_16 , адвоката Конюшко Д., про невинуватість його підзахисного у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП зазначеного адміністративного правопорушення, є необґрунтованим, зважаючи на наступне.

Не зважаючи на заперечення захисника Конюшко Д. у вчиненні його підзахисним ОСОБА_15 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, винуватість останнього доводиться наявними в матеріалах справи доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 19.10.2022 року серії ААД №234952, з якого вбачається, що він, керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Toyota Avensis», реєстр.номер НОМЕР_1 , був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen», реєстр.номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , після чого автомобіль марки «Toyota Avensis», реєстр.номер НОМЕР_1 став некерованим і унаслідок інертного руху, здійснив надалі зіткнення з автомобілем марки «Honda Accord», реєстр.номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_5 , котрий рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП, автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками;

- схемою дорожньо-транспортної пригоди складеної 19.10.2022 року о 19.50 год. уповноваженою особою з якої вбачається, що на а/д Львів-Шегині 66км+300м транспортний засіб - автомобіль марки «Toyota Avensis», реєстр.номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 здійснив зіткнення з іншими транспортними засобами, яке зафіксоване на схемі та зазначено про пошкодження вказаних транспортних засобів. Схема дорожньо-транспортної пригоди підписана ОСОБА_6 , без жодних зауважень;

- письмовими поясненнями потерпілих осіб - ОСОБА_17 і ОСОБА_18 , з яких вбачається, що автомобіль марки «Toyota Avensis», реєстр.номер НОМЕР_1 , їхав на дуже великій швидкості, внаслідок чого спочатку в`їхав у автомобіль «Volkswagen, котрий рухався в попутному напрямку попереду, а потім його відкинуло на зустрічну смугу руху у автомобіль «Honda Accord»;

- аналогічними показами таких осіб, а саме: ОСОБА_17 і ОСОБА_18 в судовому засіданні;

- показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які аналогічно як і потерпілі особи підтвердили, те що винуватцем ДТП був водій транспортного засобу автомобіля марки «Toyota Avensis», реєстр.номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 , котрий рухався на вкрай великій швидкості руху.

Сумнівів у зацікавленості чи упередженості свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 немає, пояснення отримані у встановленому законом порядку, передбаченими способами.

При цьому відсутні відомості про те, що з певних причин вони надавали працівнику поліції неправдиві пояснення, або що такі ними засвідчено під примусом.

Вищенаведені пояснення як потерпілих осіб, так і свідків суд визнає достовірними доказами і такими, що повністю узгоджується із наявними в матеріалах справи іншими доказами.

Крім того, в судовому засіданні був переглянутий відеозапис щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 19.10.2022 року близько 19:50 год. за участю ОСОБА_16 і його зміст підтвердив винуватість такого у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди належним чином були зафіксовані на відеозаписах, які узгоджуються із іншими матеріалами справи.

У суду немає сумнівів, що події, які зафіксовані на даних відеозаписах, мали місце 19 жовтня 2022 року, за обставин, встановлених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №2344952, а тому доводи ОСОБА_16 , і його захисника - адвоката Конюшко Д., щодо недопустимості даних доказів є безпідставними.

Крім того, проаналізувавши наявну в матеріалах справи схему ДТП судом встановлено, що удар по автомобілі марки «Volkswagen», реєстр.номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 прийшовся в задню ліву частину такого, чого також не заперечили в судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 , та інші учасники ДТП потерпілі ОСОБА_17 і ОСОБА_19 .

Отже з викладеного слідує, що ОСОБА_6 рухався транспортним засобом ймовірно на великій швидкості (зі слів свідків і потерпілих в межах 125-160 км/год.), почав здійснювати маневр - обгін транспортного засобу автомобіля марки «Volkswagen» з наміром уникнути зіткнення з таким у той момент, коли водій ОСОБА_4 рухалась по головній дорозі в попутному напрямку попереду, проте в зустрічному напрямку рухався інший транспортний засіб - автомобіль «Honda Accord», а тому вказаний маневр не зміг здійснити, і в`їхав у задню ліву частину автомобіля «Volkswagen», реєстр.номер НОМЕР_4 ., від якого в подальшому внаслідок некерованого стану його транспортний засіб відкинуло на зустрічну смугу руху, де рухався автомобіль марки «Honda Accord», з яким також зіткнувся.

Посилання захисника ОСОБА_16 - адвоката Конюшко Д. на винуватість водія автомобіля «Volkswagen», реєстр.номер НОМЕР_4 ОСОБА_17 у вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді судом не приймається до уваги, оскільки в цьому провадженні не може даватись правова оцінка діям іншого водія, зокрема дій водія ОСОБА_17 , оскільки в матеріалах цієї справи немає на неї складеного протоколу про порушення ним ПДР України, які привели до цього ДТП.

Суд приходить до переконання, що саме ОСОБА_6 , причетний до адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, виходячи з вимог п.1 ст.8 Конвенції про дорожній рух, яку ратифіковано із застереженням і заявами Указом Президії ВР УРСР № 2614-VIII від 25.04.1974 року.

Досліджені докази послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності їхнього розуміння обставин, з приводу яких вони отримані, добровільності та істинності позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України» в частині дати ДТП, відмови від проходження освідування на стан сп`яніння.

Під час дослідження матеріалів справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, судом в судовому засіданні істотних порушень, які б перешкоджали суду розглянути справу та прийняти законне і обґрунтоване рішення, на які посилається захисник Конюшко Д., у своєму клопотанні про закриття провадження, не встановлено.

Будь-яких обґрунтованих доказів, які б спростували обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, захисником, надано не було.

Щодо поданого ОСОБА_15 , висновку експерта за результатами проведення інженерно-транспортного дослідження, в якому між іншим йде мова про те, що такий не винний у вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді, то суд з даного приводу зазначає наступне.

Так, до матеріалів справи долучено висновок експерта №39 від 15.11.2022 року за результатами проведення інженерно-транспортного дослідження по матеріалах справи №448/1446/22 за ст.124 КУпАП, котрий був проведений на прохання (заява від 03.11.2022 року) ОСОБА_13 ..

Судом вказана експертиза не призначалась, при цьому, учасникам було роз`яснено та запропоновано призначити відповідну експертизу незалежною установою визначеною судом, разом з тим, в ході судового розгляду даної справи про адміністративне правопорушення учасниками не було заявлено відповідних клопотань.

При цьому, зазначені дослідження проведено без огляду транспортних засобів та залучення інших учасників ДТП ( ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ), що свідчить про те, що висновки не ґрунтуються на належних і достовірних вихідних даних, які узгоджуються із іншими доказами, зібраними у цій справі, та не відповідають фактичним обставинам справи, а тому такий висновок з огляду на наведене суд не бере до уваги.

Будь-які інші доводи ОСОБА_16 і його захисника адвоката Конюшко Д.Б., сприймаються судом як спроба уникнути відповідальності, оскільки доказів, які б могли об`єктивно спростувати його ОСОБА_16 причетність до вказаного правопорушення, суду не надано.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що виникнення дорожньо-транспортної пригоди є прямим наслідком допущення водієм ОСОБА_15 , порушення п.2.3 «б», п.12.1, п.13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.

Окрім іншого, відносно ОСОБА_16 також був складений протокол серії ААД №234953 від 19 жовтня 2022 року, відповідно до якого 19.10.2022 року близько 19:50 год. на а/д «Львів-Шегині», 66км+300м водій ОСОБА_6 будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, здійснював рух транспортним засобом автомобілем марки «Toyota Avensis», реєстр.номер НОМЕР_1 , не маючи права керувати таким.

Автором протоколу констатовано, що такими своїми діями водій ОСОБА_1 , порушив вимоги п.2.1 «а» Правил дорожнього руху України.

Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до п.2.1 «а» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

В судовому засіданні ОСОБА_6 не заперечував те, що керував транспортним засобом - автомобілем марки «Toyota Avensis», реєстр.номер НОМЕР_1 , не маючи права керувати таким.

Вказане підтверджується окрім визнання ним вини наступними доказами: вищевказаними протоколом серії ААД №234953 від 19 жовтня 2022 року; письмовими поясненнями порушника ОСОБА_16 , в яких такий зазначив те, що дійсно 19.10.2022 року близько 20:00 год. керував належним його батькам транспортним засобом - автомобілем марки «Toyota Avensis», реєстр.номер НОМЕР_1 , тощо.

Таким чином, протоколи про адміністративні правопорушення серій ААД №234952 та №234953 від 19.10.2022 року за ст.124 і ч.2 ст.126 КУпАП, що складені відносно ОСОБА_16 відповідно до положень ст.256 КУпАП, оскільки їхня форма та зміст відповідають вимогам діючого законодавства і вони є складеними та підписаними уповноваженою на те особою та підтверджують подію і обставини правопорушень, крім цього, їх дані узгоджуються з іншими доказами у справі.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_16 , складу правопорушень, передбачених: ст.124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна та ч.2 ст.126 КУпАП - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

ЄСПЛ зауважив, що з огляду на загальний характер законодавчого положення, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, провадження у таких справах є кримінальними для цілей застосування Конвенції (рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» від 21.02.1984 року (пп. 52-54), «Лауко проти Словаччини» від 02.09.1998 року (пп. 56-59), ухвала щодо прийнятності у справі «Рибка проти України» від 17.11.2009 року).

Відповідно до п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 року уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У рішенні «Шмауцер проти Австрії» від 23.10.1995 року ЄСПЛ зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

У справі Проніна проти України, № 63566/00, від 18 липня 2006 року Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

ІV. Накладення адміністративного стягнення:

Згідно ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

Відповідно до ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статей 34 та 35 КУпАП, не встановлено.

Згідно з ч.2 ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Суд виходить не з принципу формального підходу до вирішення справи, а саме з необхідності забезпечення судом уникнення порушень прав і свобод інших громадян, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а тому, притягнення ОСОБА_16 , до адміністративної відповідальності є виправданим, оскільки його вина є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом», оскільки цього вимагають справжні інтереси суспільства, на охорону яких і направлені завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Ступінь вини правопорушника залежить від форми вини, з якою вчинено проступок. Вчинення правопорушення умисно відрізняється від вчинення його з необережності. В першому випадку ступінь вини порушника вищий. Деякі правопорушення може бути вчинено тільки умисно. В цих випадках для визначення ступеня вини порушника має значення вид умислу прямий чи непрямий. Якщо проступок вчинено з прямим умислом, то ступінь вини порушника може підвищити наявність корисливого або іншого низького мотиву.

Майновий стан правопорушника враховується при застосуванні адміністративних стягнень: штрафу, конфіскації, позбавлення спеціального права (в разі застосування позбавлення права керування транспортним засобом щодо професійного водія). При цьому враховується не тільки розмір заробітної плати особи, а й всі інші види її прибутку, який підлягає оподаткуванню, а також наявність або відсутність у неї утриманців.

Правосвідомість є іманентним явищем формується емпіричним шляхом, зокрема з суспільної думки, висновків авторитетних правників.

Доцільним є у даній справі як грань призми правосвідомості використати тези праці науковці про судовий розсуд, а саме: є переконання, що суспільство не може досягти верховенства права без певної міри розсуду суду. Право без розсуду зрештою обертається на свавілля.

Сучасне суспільство визнає судовий розсуд не лише щодо встановлення фактів, а й щодо застосування права до цих фактів. Вимога гнучкості для забезпечення індивідуалізації рішень вже припускає надання суддям права на розсуд. Тлумачення норми права завжди залишає місце для розсуду.

На думку головуючого, суд, як соціальний інститут, має відповідати запиту суспільства на справедливість. Правовий пуризм (надмірне прагнення до чистоти, переваги форми над змістом) щодо оцінки доказів та тлумачення закону шкодить інтересам правопорядку та правосуддя та є настільки ж небезпечним, як правовий нігілізм.

Змістовне, розширювальне тлумачення закону у даній справі було здійснене з дотриманням конвенційних гарантій особи, яка притягається до відповідальності. Судове провадження щодо нього було повним, всебічним, справедливим, із оцінкою всіх аргументів захисту. Висновок щодо його винуватості, на переконання суду, не залишає місця сумнівам.

Відповідно до статті 12 КУпАП, адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Особа, стосовно якої складено адміністративні протоколи ОСОБА_6 , згідно вимог ст.12 КУпАП підлягає відповідальності, оскільки на момент вчинення адміністративних правопорушень досягла віку, з якого настає відповідальність (17 років).

Відсутні згідно вимог статті 17 КУпАП обставини, що виключають адміністративну відповідальність, оскільки особа, не діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони і не була в стані неосудності, у зв`язку з чим підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно статті 13 КУпАП, до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статями 44, 51, 121-127, частинами першою, другою і третьою статті 130, статтею 139, частиною другою статті 156, статями 173, 174, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.13 КУпАП підстав для застосування до неповнолітнього ОСОБА_16 , заходів впливу, передбачених ст.24-1 цього Кодексу, з огляду на характер правопорушень, не вбачається, тому він підлягає відповідальності на загальних підставах.

Таким чином, вирішуючи питання про накладення стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені ст.124 і ч.2 ст.126 КУпАП, суд відповідно до статті 33 КУпАП враховує характер вчинених правопорушень, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини (грубе порушення ПДР України), приймаючи до уваги відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують адміністративну відповідальність, його поведінку до і після вчинення адміністративних правопорушень, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_16 , на підставі ст.36 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу, в межах санкції частини 2 статті 126 КУпАП.

На момент розгляду справи не закінчилися строки, передбачені ст.38 КУпАП.

Визначений вид покарання за своєю мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Стосовно вирішення питання про вилучені речі і документи.

Судом не вирішується питання стосовно вилучених речей і документів, оскільки такі не вилучалися.

Стосовно стягнення судового збору.

Згідно із ст.40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, а розмір і порядок сплати встановлюється Законом.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», особою, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, який становить 536, 80 грн.

Оскільки суд прийшов до висновку про визнання ОСОБА_16 , винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.2 ст.126 КУпАП із застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу, то з такої особи підлягає стягненню судовий збір у сумі 536,80 грн.

Керуючись статтями 1, 9, 23, 33-35, 40-1, 245, 251, 252, 280, 283-285 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір», суддя -

п о с т а н о в и в:

Неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 і частиною другою статті 126 КУпАП та накласти на нього адміністративні стягнення:

- за статтею 124 КУпАП штраф у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

- за частиною 2 статті 126 КУпАП - штраф у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень;

На підставі частини 2 статті 36 КУпАП, накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне стягнення у вигляді штраф у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Відповідно до вимог частини першої статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно частини першої статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в дохід Держави 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

З текстом судового рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Суддя Юрій БІЛОУС