Дата документу Справа № 335/6708/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/6708/22 Головуючий в 1 інст. Алєксєєнко А.Б.
Провадження №33/807/156/23 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 лютого 2023 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2022 р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, 24.09.2022 о 10 год. 50 хв. в м. Запоріжжі, Вознесенівський район, міст Преображенського, на посту М-1, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ 1102, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився на боді камеру MOTOROLA VB 400 474145. Від керування транспортним засобом водій відсторонений шляхом передачі тверезому водієві. Про повторність попереджений.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою в якій зазначив, що з даною постановою суду не згоден, вважає її ухваленою із порушенням норм процесуального права. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом помилково прийняти до розгляду матеріали справи за протоколом АДД№ 388554, оскільки працівниками поліції він був складений за ч. 2 ст. 130 КУпАП, копію якого він отримав, а суддею ухвалено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП. Звертає увагу суду, що в порушення норм чинного законодавства працівниками поліції були внесені зміни до протоколу, після того як його вже підписав ОСОБА_1 , а судом при розгляді справи ці факти не були враховані.

Також вказує, що матеріали справи, у тому числі, відеозаписи з боді камер працівників поліції не містять доказів того, що він керував транспортним засобом. Натомість, працівники поліції поводили себе зухвало, відмовились повідомити з яких підстав він повинен проходити медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, та під час складання протоколу змусили його сісти на водійське сидіння, задіявши для цього військовослужбовця з автоматичною зброєю, навіть під час повітряної тривоги.

Зазначає, що був обмежений у пересуванні працівниками поліції без складання протоколу затримання.

Крім того вказує, що судом не були прийти до розгляду його докази: відеозапис з мобільного телефону та копію протоколу, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Просить скасувати постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2022 року, провадження закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

Вивчивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню у зв`язку з наступним.

Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Одним із доводів апеляційної скарги є те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом однак, такі доводи не беруться апеляційним судом до уваги з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 24.09.2022 о 10 год. 50 хв. в м. Запоріжжі, Вознесенівський район, міст Преображенського, на посту М-1, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ 1102, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився на боді камеру MOTOROLA VB 400 474145. Від керування транспортним засобом водій відсторонений шляхом передачі тверезому водієві. Про повторність попереджений. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху

При цьому, особливості цього провадження дійсно засвідчують відсутність фіксації щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом, однак факт керування підтверджується іншими доказами у справі, які суд не може залишити без уваги.

З переглянутого відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, отриманого під час виконання ними службових обов`язків, зафіксовано, перебування ОСОБА_1 на водійському сидінні транспортного засобу, який надає документи працівнику поліції. Далі поліцейський повідомляє водію, що він позбавлений прав керування за ст. 130 КУпАП і пропонує пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, вказуючи, що у ОСОБА_1 є ознаки наркотичного сп`яніння, на таку пропозицію водій відмовляється посилаючись на відсутність часу та не бажанням залишати автівку і вказує, що раніше він притягався, запитує у поліцейських чому вони не надали відповідь на його запити. Після чого, працівник правоохоронного органу повідомляє, що на водія буде складений протокол за ст. 130, ст. 126 КУпАП і далі він не може керувати транспортним засобом. При цьому, ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом.

Доводи апелянта, що ОСОБА_1 змусили сісти на водійське сидіння апеляційний суд відхиляє, оскільки такі твердження не підтверджені доказами, зокрема відеозаписом події.

Отже, з огляду на сукупність вказаних обставин, у апеляційного суду не виникає сумнівів щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом у вказаний час та у зазначеному місці.

При цьому, зафіксований стан ОСОБА_1 надавав працівникам поліції обґрунтованих сумнівів у керуванні ОСОБА_1 транспортного засобу у тверезому стані, а сукупність візуальних ознак вказують на небезпідставні вимоги працівника патрульної поліції пройти відповідний огляд.

Згідно п. п. 2, 3, 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за№1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння-порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови.

Наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння були вказані поліцейським в направленні на огляд водія від 24.09.2022 року, зокрема звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів.

Згідно з п.12 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Проте, ОСОБА_1 відмовився від запропонованого огляду на стан наркотичного сп`яніння і така відмова була зафіксована працівником поліції на технічні засоби, що узгоджується із положеннями ч. 2 ст. 266 КУпАП та переконують апеляційний суд у доведеності провини останнього.

Що стосується того, що відеозапис є не належним доказом у справі, оскільки зафіксований на мобільний телефон, то слід зазначити, що даний відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки фіксує обставини, які відносяться до зазначеної у протоколі події, не містить ознак фальсифікації, чи присутності на відео іншої особи, а не ОСОБА_1 .

Крім того, дані про відеозапис події були зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення і, з огляду на положення ст. 251 КУпАП приймається судом до уваги.

Твердження, що ОСОБА_1 був обмежений у пересуванні працівниками поліції без складання протоколу затримання апеляційний суд відхиляє, оскільки вони не є предметом розгляду у даній справі.

Отже, вимоги скарги апелянта про необхідність закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення суд вбачає безпідставними.

Доводи апеляційної скарги щодо внесення працівниками поліції змін до протоколу стосовно кваліфікації адміністративного правопорушення, зокрема після його підписання апеляційний суд вважає слушними і знаходить наявними підстави для зміни оскаржуваної постанови суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Так, оглядаючи протокол, співставляючи оригінал протоколу із його копією (а.с.3,30) є очевидним внесення змін до оригіналу щодо зазначення частини ст. 130 КУпАП, за яке притягується ОСОБА_1 .

Первісним було зазначення саме ч.2 ст. 130 КУпАП, в подальшому вбачається незавірене виправлення на ч.3 ст. 130 КУпАП, що є неприпустимим, однак чому не приділено уваги місцевого суду.

Відтак, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Між тим, частина 2 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Враховуючи вищевикладене, та з урахуванням попередніх притягнень ОСОБА_1 до адміністративних правопорушень за ч. 2 ст. 130 КУпАП протягом останнього року, зважаючи на те, що винуватість ОСОБА_1 у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння доведена, апеляційний суд приходить до переконання про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_1 з ч. 3 ст. 130 КУпАП на ч. 2 ст. 130 КУпАП та накласти на нього стягнення відповідно до меж санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Оскільки районний суд не застосовував додаткового стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу, апеляційний суд, розглядаючи апеляційну скаргу, подану особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, не може погіршувати її становища, а крім того за означеною у протоколі інформацією, власником автівки є інша особа.

Отже, апеляційну скаргу слід задовольнити частково та постанову районного суду змінити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2022 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП змінити в частині кваліфікації дій останнього та накладеного адміністративного стягнення.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 на ч. 2 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 34 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки без вилучення транспортного засобу.

У решті постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник