Номер провадження: 33/813/349/23
Номер справи місцевого суду: 523/265/23
Головуючий у першій інстанції Бузовський В. В.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Вінжановської К.С.

розглянувши апеляційну скаргу захисника Павленко Альони Леонідівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1

на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2023 року

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Вирішено питання щодо судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що водій ОСОБА_1 09 грудня 2022 року близько 10 год 20 хв., керував транспортним засобом «Nissan TIIDA» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Паустовського біля буд.31/29 у м.Одеса з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук), на вимогу працівника патрульної поліції від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду для визначення стану сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р., № 1306, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Павленко А.Л. просить поновити строк на апеляційне оскарження вказаної вище постанови суду від 01 лютого 2023 року, скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в момент зупинки та перевірки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , у його діях не було складу правопорушення, а складені матеріали не відповідають обставинам справи. Зазначає, що на момент перевірки документів, ОСОБА_1 перебував у тверезому стані, тобто без жодного впливу алкогольних, наркотичних чи будь-яких інших сильнодіючих речовин, що можуть впливати на свідомість при керуванні транспортним засобом, під час спілкування з поліцейськими, ОСОБА_1 повідомив, що вказані вище речовини не вживав. На думку захисника, перелічені у протоколі про адміністративне правопорушення «явні» ознаки алкогольного сп`яніння є нічим іншим, як перекручуванням фактів, «творчою видумкою» створеною з метою утворення ситуації вчинення адміністративного правопорушення. Водночас захисницею зазначено, що сама ситуація перевірки документів, перспектива бути позбавленим права керування транспортним засобом, є важким психологічним випробуванням для будь-якої особи, а тому більшість ознак, перелічених у протоколів, відносяться до нервозного стану особи. Суд допустив неповноту та однобічність судового розгляду, оскільки існують обґрунтовані сумніви в тому, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, так як у матеріалах справи відсутні лабораторні дослідження наявності вмісту алкогольних речовин, концентрації та можливості впливу на реакцію і увагу людини. Захисник звертає увагу і на тому, що справу розглянуто за відсутності ОСОБА_1 , якого не було повідомлено належним чином про розгляд судом цієї справи, що є порушенням права останнього на захист.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження обґрунтовано тим, що повний текст копії постанови суду у паперовому вигляді ОСОБА_1 не отримував, про прийняття судом оскаржуваного рішення дізнався під час консультації з адвокатом 08 лютого 2023 року, яка цього ж дня отримала текст постанови з Єдиного державного реєстру судових рішень. Отримати копію постанови у паперовому вигляді 09 лютого 2023 року захисниці завадила зайнятість в іншому судовому засіданні, а 10 лютого 2023 року через оголошення повітряних тривог напротязі майже усього робочого дня. У зв`язку з чим, просить визнати причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними та поновити цей строк.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисниця адвокат Павленко А.Л. не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч.2 ст.294 КупАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.

При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.

Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд повинен у сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та зазначити, з яких підстав подане скаржником клопотання може бути задоволене.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Так, 01 лютого 2023 року судом ухвалене оскаржуване судове рішення, тому у відповідності до ст. 294 КУпАП перебіг строку на апеляційне оскарження цієї постанови суду розпочався з 02 лютого 2023 року і закінчувався 13 лютого 2023 року.

Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували факт вручення ОСОБА_1 копії постанови суду у межах строку на апеляційне оскарження, тоді як апеляційну скаргу захисницею Павленко А.Л. в інтересах ОСОБА_1 подано 15 лютого 2023 року, тобто зі сплином незначного проміжку часу після закінчення процесуального строку на подачу апеляційної скарги.

З огляду на вказане, апеляційний суд приходить до висновку, що наведені захисником доводи у якості причин пропуску строку на апеляційне оскарження є поважними, у зв`язку з чим клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ч.7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Із тексту апеляційної скарги убачається, що апелянтом не оспорюється та обставина, що до моменту зупинки працівниками поліції вказаного вище транспортного засобу, саме ОСОБА_1 керував цим автомобілем, як і не заперечується, що останній на місці зупинки відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки за допомогою використання спеціального технічного засобу (алкотестеру), так і закладі охорони здоров`я. Достовірність відомостей, зафіксованих у протоколі про адміністративне правопорушення захисницею під сумнів також не ставиться, як і не заперечує те, що обставини зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 фіксувалися працівниками поліції за допомогою технічного засобу фіксації, а тому з огляду на приписи ч.7 ст. 294 КУпАП, сукупність вказаних обставин в апеляційному порядку не переглядаються.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд зважає на усталену практику ЄСПЛ, який зазначив, що:«будь-яка особа,яка володіє чи керує автомобілем,підпадає піддію спеціальних правил,оскільки володіння та використання автомобілів є таким,що потенційно може завдати серйозної шкоди.Ті,хто реалізували своє правоволодіти автомобіля мита їздити на них,тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (РішенніЄвропейського судуз правлюдини посправі "О`Галлоранта Франціс проти Сполученого Королівства"("O'Halloranand Francis v. the United Kingdom") від 29 червня 2007 року).

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч.2 ст. 266 КУпАП)

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч.3 ст. 266 КУпАП).

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч.5 ст. 266 КУпАП).

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст. 266 КУпАП).

Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено Постановою КМУ від 17.12.2008 року №1103 (далі Порядок).

Пунктом 6 Порядку передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Згідно із пунктом 8 Порядку (у редакції на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення) у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Вказані вище вимоги нормативно-правових актів, відповідно до матеріалів справи, поліцейськими дотримані.

Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис, інші документи.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №361357 від 09 грудня 2022 року убачається, що поліцейськими установлено, що: « 09 грудня 2022 року близько 10 год. 20 хв., в м. Одеса, вул. Паустовського 31/29, водій керував транспортним засобом «Nissan Tiida» державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано на поліцейський відеореєстратор 474569, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підписаний без зауважень, і без зазначення в ньому своїх письмових пояснень.Пояснень водія чи б то зауважень з приводу складення стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення, складених на окремому аркуші, матеріали справи не містять.

Таким чином, ОСОБА_1 погодився з фактичними обставинами, які зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення, у тому числі, з ознаками алкогольного сп`яніння, наявність яких у ОСОБА_1 презюмувалися поліцейськими.

Факт особистого підписання ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, захисницею не заперечується та під сумнів не ставиться.

Із долученого до матеріалів цієї справи відеозапису, належність та допустимість якого, як джерела доказів апелянт не заперечує, убачається, що під час спілкування з водієм, поліцейською висловлено підозру щодо наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, зокрема запаху алкоголю з порожнини рота. Після чого водієві запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння або ж на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу або ж у закладі охорони здоров`я, а також попереджено, що у разі висловлення відмови від проходження огляду відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення п.2.5 ПДР за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, однак ОСОБА_1 на власний розсуд прийняв рішення про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння будь-яким із запропонованих йому вище способів. При цьому, як убачається із відеозапису, ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейською, визнав, що у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння та зазначив, що не заперечує проти факту їх наявності.

Сукупність наведених вище обставин свідчить про легітимність дій поліцейських та наявність у них законних підстав для висловлення на адресу водія вимоги щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, зважаючи на існування такої ознаки, як запах алкоголю з порожнини рота, існування якої не заперечував і сам водій.

Доводи захисниці щодо відсутності у матеріалах справи лабораторних досліджень наявності вмісту алкогольних речовин, концентрації та можливості впливу на реакцію і увагу ОСОБА_1 , апеляційний суд відхиляє, оскільки у даному випадку вони є недоречними, так як ОСОБА_1 інкриміновано не керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (п 2.9 ПДР) у разі чого проводиться відповідний огляд на стан сп`яніння і збираються докази на підтвердження цих обставин (перебування у стані алкогольного сп`яніння), а водій звинувачується у тому, що він керував транспортним засобом саме з ознаками алкогольного сп`яніння і на вимогу поліцейського відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння (п.2.5 ПДР).

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за

ч.1 ст. 130 КУпАП за порушення п.2.5 ПДР достатньо установити наявність у особи, яка керує транспортним засобом ознак алкогольного сп`яніння і зафіксувати факт відмови від проходження відповідного огляду, що в свою чергу виключає у даному випадку необхідність проведення лабораторних досліджень з метою здобуття доказів на предмет наявності вмісту алкогольних речовин у організмі водія.

Апеляційний суд враховує, що справу про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції розглянуто за відсутності ОСОБА_1 водночас, це не вплинуло на правильність висновку судді про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості захищати власні інтереси у справі, шляхом подання апеляційної скарги з наведенням мотивів і доводів в обгрунтування власної правової позиції, і це право ОСОБА_1 було забезпечено апеляційним судом, шляхом поновлення строку на апеляційне оскарження.Окрім того, апеляційний суд враховує і ту обставину, що представництво та захист інтересів у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 забезпечується адвокатом, тобто він користується професійними правничими послугами, а тому за наведених вище обставин, апеляційний суд вважає, що право на захист особи забезпечено.

Відтак, саме по собі посилання захисника на те, що ОСОБА_1 не було повідомлено про дату та час розгляду, як на підставу для скасування постанови суду та закриття провадження у справі, апеляційний суд відхиляє.

Аргументи апелянта щодо неповноти та однобічності судового розгляду апеляційний суд вважає необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження за наслідками перегляду справи про адміністративне правопорушення у апеляційному порядку.

Іншими доводами апеляційну скаргу адвокат не аргументує.

Порушень судом першої інстанції норм КУпАП під час з`ясування обставин по справі апеляційним судом не встановлено.

Апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже підстав для закриття справи не встановлено, і висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є вірним.

Ураховуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі за п. 1 ст.247 КУпАП, з мотивів наведених у скарзі.

Керуючись ст.294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Павленко Альони Леонідівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Суворовського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника Павленко Альони Леонідівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2023 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко