Провадження № 33/801/172/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гриневич В. С.
Доповідач: Якименко М. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Якименко М.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 25 січня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 січня 2023 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушень, передбачених статтею 124 та статтею 122-4 КУпАП, закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративних стягнень, передбачених статтею 38 КУпАП.

Ухвалюючи вказану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_1 доведена повністю зібраними у справі доказами. Також суд виходив з того, що адміністративне правопорушення вчинено 12.09.2022, а тому на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчився строк, передбачений ст. 38 КУпАП, тому дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що суд допустив порушення норм процесуального права, не повно з`ясував усі обставини справи, не дав належної оцінки доказам. Вважає, що висновки суду про наявність її вини не підтверджені зібраними по справі доказами.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити, посилаючись на викладені у ній доводи.

Потерпіла ОСОБА_2 подала заяву, в якій просила відкласти розгляд справи на інший час, у зв`язку з тим, що її представник захворів.

Однак, на підтвердження зазначених обставин належних доказів до суду ОСОБА_2 не надала. Суд визнав причини неявки представника неповажними.

Приймаючи до уваги те, що неявка представника потерпілої в судове засідання не перешкоджає апеляційному розгляду, суд вирішив розглянути справу у його відсутність.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2 , суддя вважає, що апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову суду змінити з огляду на таке.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 271147 від 21.09.2022 зазначенозі змісту якого слідує, що 12.09.2022 о 20:00 год. в м. Вінниця, вул. Келецька, 90 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1 під час руху заднім ходом не переконалась що це буде безпечно і створить перешкоду іншим учасникам руху, допустила наїзд на припаркований автомобіль Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_2 , від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 544433 від 21.09.2022 12.09.2022 о 20:00 год. в м. Вінниці по вул. Келецька, 90, водій ОСОБА_1 ,керуючи автомобілем Ford, д.н.з. НОМЕР_1 , допустила наїзд на припаркований автомобіль Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_2 , після чого залишила місце ДТП до якого була причетна, чим порушила вимоги п. 2.10.а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

Частиною 1 ст. 38 КУпАП передбачено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Згідно з вимогами п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до протоколів про адміністративні правопорушення вчинення адміністративного правопорушення відбулося 12 вересня 2022 року, тобто на час прийняття постанови судом першої інстанції сплив трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення.

Тому висновок суду про закриття провадження у справі з підстав, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП є обґрунтованим і відповідає вимогам КУпАП. фактичним обставинам справи.

Однак зі змісту постанови слідує, шо закриваючи провадження у справі з підстав, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, судом першої інстанції було досліджено питання щодо винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП.

Пункт 7 ч.1 ст. 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

З урахуванням того, що закінчився визначений ст. 38 КУпАП строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, як суд першої інстанції , так і суд апеляційної інстанції позбавлені процесуальної можливості досліджувати докази та встановлювати обставини справи, а також виявляти причини та умови, що сприяли вчиненню адміністративного правопорушення.

Суддя також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (StubbingsandOthers v. theUnitedKingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

За таких обставин, Вінницький апеляційний суд, керуючись ч.7 ст.294 КУпАП виходить за межі доводів апеляційної скарги, оскільки встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову. У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

Суддя апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ст. 38 КпАП України, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, проте не звернув уваги на відсутність у такому випадку можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного правопорушення та винності особи у його вчиненні.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції виходить за межі доводів апеляційної скарги, вважає, що постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 25 січня 2023 року необхідно змінити, виключивши з її тексту посилання про встановлення вини та визнання винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.

Також, суддя апеляційної інстанції звертає увагу на те, що закриття справи не є правовою перешкодою для зацікавлених сторін у вирішенні питання про відшкодування шкоди, зокрема вони не позбавлені можливості звернутись за захистом своїх прав у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 38, 247, 294 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 25 січня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення передбаченого ст.ст. 124, 122-4 КУпАП змінити, виключивши з її тексту посилання про встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, в іншій частині залишити її без змін.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Якименко