Дата документу Справа № 336/6620/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/6620/22 Головуючий в 1 інст. Звєздова Н.С.
Провадження № 33/807/283/23 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю адвоката Никоненка О.О., потерпілої ОСОБА_1 , розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Никоненка О.О. на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 7 лютого 2023 р., якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 170 грн., стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, суддя місцевого суду встановив, що 12.11.2022 о 09 год. 55 хв. ОСОБА_2 знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , умисно виявляв погрози та образи, погрожував фізичною розправою по відношенню до своєї цивільної дружини ОСОБА_1 , що проживають разом за вказаною вище адресою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, адвокат Никоненко О.О., звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає постанову суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що потерпіла ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вже більше, ніж півроку не проживають разом. Зайшовши без попередження до квартири, яка належить матері його підзахисного, ОСОБА_1 порушила законне право ОСОБА_2 на недоторканність житла. Спровокувала конфлікт і викликала поліцію.

Стверджує, що в матеріалах справи відсутні докази завдання шкоди потерпілій, яка є обов`язковою складовою для наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2.

Вважає, що ніякого домашнього насильства в розумінні статті 173-2 КУпАП не було. Була свідома провокація з боку потерпілої. Суд першої інстанції розглянув справу не об`єктивно, порушивши процесуальні норми.

Просить суд постанову скасувати, провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи обізнаність ОСОБА_2 про час та дату судового засідання в суді апеляційної інстанції, та присутність захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Никоненка О.О., який зазначив про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності його підзахисного, думку потерпілої ОСОБА_1 , яка вважала можливим продовження розгляду апеляційної скарги, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_2 , що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку адвоката Никоненка О.О., який підтримав апеляційну скаргу, врахувавши позицію потерпілої ОСОБА_1 , перевіривши доводи скарги та встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді справи судом першої інстанції виконані.

Висновок суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, в діях ОСОБА_2 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Так, провина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП за обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення серії АА №341868 від 12.11.2022, підтверджується відомостями, відображеними в заяві потерпілої ОСОБА_1 про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення домашнього насильства (а.с. 2) та в її письмових поясненнях (а.с. 3), терміновим заборонним приписом стосовно ОСОБА_2 від 12.11.2022.

Крім того, з дослідженого відеозапису правопорушення (два диски АА №341868), який було зроблено безпосередньо під час спілкування поліцейських з учасниками події після конфлікту, ОСОБА_2 не заперечував своєї провини у вчиненні домашнього насильства відносно ОСОБА_1 .

Слід зауважити, що вказані докази відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, узгоджуються між собою та є достатніми для відповідного висновку, жодних сумнівів щодо достовірності та допустимості доказів не викликають.

Відповідаючи на доводи автора апеляції про відсутність шкоди, заподіяної постраждалій особі, апеляційний суд виходить із наступного.

При апеляційному розгляді потерпіла підтвердила вчинення відносно неї ОСОБА_2 погроз та образ.

Диспозицією ч.1 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких, із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Зокрема, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Отже, закінчений склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП характеризується умисним вчиненням будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, при цьому слід зауважити, що внаслідок таких дій шкода не обов`язково має реальний вимір, зокрема у вигляді тілесних ушкоджень.

Між тим, у даному випадку, за встановлених судом обставин, є вірним висновок, що ОСОБА_2 12.11.2022 вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_1 психологічне насильство, яке виразилося в образах нецензурною лайкою та погрозах застосування фізичної розправи, що відповідно до Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» є формами домашнього насильства, а тому вище наведені доводи апелянта є необґрунтованими.

Встановлені доведеними дії ОСОБА_2 підпадають під ознаки домашнього насильства, які могли завдати шкоди фізичному та психічному здоров`ю потерпілої.

Матеріали справи не містять жодної об`єктивної обставини, яку можна віднести на користь доводів адвоката про наявність провокації з боку потерпілої.

Інші доводи апеляційної скарги у вигляді порушення принципу недоторканості житла, не впливають на висновки суду щодо суті інкримінованого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення.

При цьому, слід зауважити, що постраждалими від домашнього насильства можуть бути, зокрема особи, які спільно проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежить від факту спільного проживання.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові є достатньо обґрунтованими, а суддя прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, який не викликає сумніву.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у строк, визначений ст. 38 КУпАП і у межах, встановлених санкцією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу адвоката Никоненка О.О. залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 7 лютого 2023 р., якою на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник