справа № 399/309/23
провадження № 3/399/202/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2023 року смт Онуфріївка

Суддя Онуфріївського районного суду Кіровоградської області Шульженко Вікторія Володимирівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , місце роботи - ЗСУ, до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, -

встановив:

01.05.2023 року до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП.

Зі змісту протоколу серії ОБ № 058481 від 27.04.2023 року складеного поліцейським СРПП СПД №1 (смт Онуфріївка) ВП №1 (м. Світловодськ) сержантом поліції Кислицьким Д.І. вбачається, що 24.04.2023 року о 20:33 год. в Кіровоградській обл. Олександрійський р-н с. Успенка автодорога Н-08 водій гр. ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ 2105 д.н.з. НОМЕР_1 був не уважний не слідкував за дорожньою обстановкою, внаслідок чого здійснив з`їзд на узбіччя чим порушив вимоги п. 2.3 б ПДР, за що відповідальність передбачена ст.. 124 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки на електронну пошту останнього, яка доставлена. У повідомленні від 19.06.2023 року ОСОБА_1 просив розглядати справу без його участі, так як у нього відсутні кошти на проживання та немає можливості приїхати в суд.

Відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За правилами ст. 268 КУпАП присутність особи під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, не є обов`язковою.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Приписами ст.62 Конституції України закріплено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, Європейський Суд з прав людини, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: від обов`язків не лише для кримінального суду, який вирішує питання обґрунтованості обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.п. 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» судами має суворо додержуватись закріпленого у ч.1 ст.62 Конституції принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили. Звернуто увагу судів на те, що згідно з ч.3 зазначеної статті Основного Закону всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь останньої.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Відповідно до диспозиції ст.124 КУпАП відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 2.3 б ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

В судовому засіданні досліджені письмові матеріали та DVD диск з відеозаписом адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 , який направлений додатком разом із адміністративним матеріалом відносно ОСОБА_1 з протоколом ОБ №058481 (а.с. 12). З якого видно, що подія відбувалася в темну пору доби та на узбіччі знаходився автомобіль з механічними пошкодженнями. На відео гр. ОСОБА_1 працівникам поліції пояснив, що він в`їхав у вибоїну на дорозі внаслідок чого було здійснено з`їзд на узбіччя дороги.

При цьому слід зазначити, що до матеріалів справи додано схему ДТП, яка сталася 24.04.2023 о 20:33 год. разом з фототаблицями та на вказаній схемі відсутнє позначення вибоїни про яку повідомлено ОСОБА_1 поліцейським. Крім того, наявність такої вибоїни не було перевірено працівниками поліції, які виїздили на місце ДТП. Також, матеріали справи не містять жодного доказу того, що на шляху руху водія по зазначеній автодорозі були розташовані «Попереджувальні знаки», а саме Дорожній знак 1.12 «Вибоїна» чи дорожній знак 1.39 «Інша небезпека (аварійно небезпечна ділянка)» для забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про автомобільні дороги України», автомобільні дороги загального користування перебувають у державній власності.

01.11.2022 року набув чинності Національний Стандарт ДСТУ 4100:2021 «Дорожні знаки» в п. 14.3.2 якого передбачено, що поза населеними пунктами попереджувальні знаки, крім знаків 1.4.1-1.4.7, 1.29-1.31.6, потрібно встановлювати на відстані від 150 м до 300 м, а в населених пунктах - на відстані від 50 м до 100 м від початку небезпечної ділянки. Якщо початок небезпечної ділянки закритий від водія крутим поворотом, переломом поздовжнього профілю, спорудою тощо допускають установлювати попереджувальні знаки на іншій відстані, яку зазначають на табличці 7.1.1.

Так, дорожній знак 1.12 «Вибоїна» відноситься до категорії «Попереджувальні знаки», що міститься в розділі 33 «Дорожні знаки» ПДР.

В абз. 2 п. 1.40 ПДР вказано, що попереджувальні знаки, крім знаків 1.4.1-1.4.3, 1.29- 1.31.6, установлюються поза населеними пунктами на відстані 150-300 м, у населених пунктах на відстані 50-100 м до початку небезпечної ділянки.

Матеріали справи не містять жодного доказу того, що на шляху руху водія по зазначеній автодорозі на відстані передбаченій законодавством до початку небезпечної ділянки були розташовані відповідні дорожні знаки, а саме Дорожній знак 1.12 «Вибоїна» та дорожній знак 1.39 «Інша небезпека (аварійно небезпечна ділянка)» та які водій проігнорував.

Отже, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 суду не надано жодного належного доказу того, що водій був неуважним та не стежив за дорожньою обстановкою.

При цьому, відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху.

Отже, ОСОБА_1 , як учасник дорожього руху, мав право на безпечні умови дорожнього руху.

Підпункт «б» п.2.3 ПДР визначає, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

При цьому, ПДР не містять визначення поняття «безпека дорожнього руху». Таке визначення дається лише в наказі «Про затвердження Типового положення про Систему управління безпекою руху на автомобільному транспорті», в якому зазначено: «Безпека дорожнього руху - це характеристика дорожнього руху, що визначається аварійністю». У свою чергу «аварійність - це сукупність ДТП, здійснених учасниками дорожнього руху».

Ст. 124 КУпАП не містить посилання на вчинення водієм саме ДТП, а для притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення пп.«б» п.2.3 ПДР має бути наявним причинно-наслідковий зв`язок між його діями та нехтуванням безпеки дорожнього руху.

Отже, можна дійти висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, вини, його дії не знаходяться в причинному зв`язку з ДТП та її наслідками, що є обов`язковою умовою для притягнення до адміністративної відповідальності за порушення п.п. «б» п.2.3 ПДР.

Суб`єктивна сторона складу даного адміністративного правопорушення передбачає наявність вини у формі умислу або необережності, а досліджені в судовому засіданні докази вказують на те, що зазначена ДТП сталася внаслідок наявності вибоїни на дорозі якою рухався ОСОБА_1 та за відсутності попереджувального знака 1.12 «Вибоїна», розташованого на відстані 50-100 м до початку небезпечної ділянки, що суперечить положенням ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух».

До протоколу в якості доказів долучено наступні матеріали: схему місця ДТП, яка сталася 24.04.2023 року разом з фото таблицями, схема ДТП не відображає та не спростовує повної, об`єктивної обстановки, довідку ЄО №6584 від 24.04.2023 року, письмові пояснення від 24.04.2023 року та відеозапис адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 , яким не доводиться вина водія у інкримінованому правопорушенні.

З матеріалів справи вбачається, що відеофіксація правопорушення здійснювалася на цифрову нагрудну відеокамеру "CammPro 1826R2/3/32", інв. №10140066, про що поліцейським повідомлено особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до довідки інспектора адміністративної практики Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області майора поліції Т. Найденко від 28.04.2023 року видно,що згідно бази ІПНП України вкладки"ГСЦ Посвідчення водія" було перевірено дані про видачу посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 , та встановлено, що останній не отримував посвідчення водія.

Будь-які інші докази на підтвердження інкримінованого правопорушення, суду не надано.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши у сукупності наведені вище докази та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, вважаю, що останні не підтверджують та не доводять у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки доказів того, що водій був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою внаслідок чого допустив з`їзд на узбіччя, чим порушив ПДР суду не надано.

Враховуючи вищезазначене, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить висновку про відсутність у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин - відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 124, п.1 ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя, -

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Онуфріївського районного суду

Кіровоградської області В.В. Шульженко