ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 624/462/22 Головуючий суддя І інстанції Крапівка Т.В.
Провадження № 33/818/119/23 Суддя доповідач Грошева О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року м. Валки

Суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Кузьміна Є.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Кузьміна Є.О. на постанову судді Кегичівського районного суду Харківської області від 29 вересня 2022 року, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець смт Кегичівка Харківської області,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

Постановою встановлено, що 22 липня 2022 року о 09-30 год. ОСОБА_1 керував скутером марки «Йомаха» без д/н по автодорозі вул. 1 Травня смт Кегичівка у стані алкогольного сп`яніння, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, чим порушено вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України. Ці дії кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі, захисник просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на те, що суд першої інстанції, розглядаючи цю справу, допустив спрощений підхід до її розгляду. Зазначає, що під час проведення працівниками поліції огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, ними було порушено вимоги ст. 266 КУпАП, тобто порядок проведення цього огляду, а суд першої інстанції не звернув на це увагу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Кузьміна Є.О. які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен своєчасно, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.9а.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на докази, тобто на відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1), в якому зафіксовано, що ОСОБА_1 керував скутером марки «Йомаха» у стані алкогольного сп`яніння.

Однак, належить взяти до уваги, що незважаючи на незгоду із діями працівників поліції під час складання ними протоколу, цей протокол складений уповноваженою державою особою і дії службової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не зверталися із скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва, хоча мали для цього достатньо часу, що унеможливлює врахування доводів апелянта з приводу незгоди з відомостями протоколу.

Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.

-роздруківці газоаналізатору ДРАГЕР (арк. 4), відповідно до відомостей якої вбачається, що вміст алкоголю у видихаємомк ОСОБА_1 повітрі склав 3,38 проміле.

З результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його підпис у цій роздруківці.

-письмових поясненнях ОСОБА_1 (арк. 5), в яких він зазначив, що рухався на власному мопеді в стані алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердив, що під час складання протоколу підписував пояснення, які у нього відбирали працівники поліції.

Відповідно до вимог ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

В своїй апеляційній скарзі захисник оскаржує лише порядок проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та вказує саме на порушення цього огляду. В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник не заперечував встановлені судом першої інстанції факти перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, а також не заперечував керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 повністю підтримав апеляційну скаргу свого захисника та не заперечував щодо фактів, які були встановлені судом першої інстанції.

Враховуючи наведене, а також вимоги ч.7 ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції не переглядає судову постанову в частині щодо визнання, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст. 266 КУпАП, вбачається, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

В матеріалах цієї справи відсутні будь-які відеозаписи події, яка зафіксована в протоколі серії ААБ № 034522.

Разом з тим, відповідно до листа т.в.о. начальника СПД 1 відділення поліції № 1 Красноградського ВП ГУНП в Харківській області Земляного В. (арк. 59) вбачається, що відеофіксація проведення огляду ОСОБА_1 на алкогольне сп`яніння не проводилась.

Отже, працівники поліції під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння дійсно не використовували спеціальні технічні засоби відеозапису та не зафіксували цю подію на відеоносій.

Однак, відповідно до відомостей рапорту ОСОБА_2 (арк. 8) вбачається, що 22.07.2022 року о 09.30 год. попереду нього рухався скутер на якому за кермом був чоловік, ззаду сиділа жінка. Під час руху пасажир не втрималась та впала на проїжджу частину, що змусило його різко зупинити автомобіль. Після чого він вийшов з автомобіля та підійшов до даної жінки, яка вже піднялась та повідомила, що вона травм не отримала, пішла в невідомому напрямку. В цей час зупинився і вищевказаний скутер, за кермом якого був ОСОБА_1 . Він став спілкуватись з ОСОБА_1 при чому з`ясувалось, що останній перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Про дану подію він повідомив інспектора з реагування СПД № 1 ВП № 1 Красноградського РВП ГУНП в Х/о Парамонова С.О., який в цей день перебував на чергуванні та одразу на службовому автомобілі РЕНО під`їхав до місця пригоди. По приїзду ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_1 пройти освідоцтво на стан сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер», в ході якого встановлено, що вміст алкоголю в крові ОСОБА_1 становив 3,38 проміле, що останній не оскаржував. Тобто, факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння повністю підтверджується.

Отже, аналізуючи ці пояснення об`єктивно вбачається, що ОСОБА_4 був безпосереднім очевидцем події та був присутнім під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Також, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 є дільничим офіцером поліції СПД № 1 ВП № 1 Красноградського РВП ГУНП в Харківській області, який в цей день не виконував свої службові обов`язки.

Працівники поліції, які складали протокол стосовно ОСОБА_1 не зафіксували ОСОБА_2 , як свідка в протоколі про адміністративне правопорушення, хоча він був безпосереднім свідком події.

В судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_4 був допитаний у якості свідка та надав показання, які узгоджуються з відомостями, які він зафіксував у своєму рапорті.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_4 є саме свідком події, яка зафіксована у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 , повідомив , що ані він, ані його захисник не звертались із будь-якими скаргами на дії працівників поліції під час складення ними протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-яким судовим рішенням або висновком компетентного органу.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Поряд з цим, ані ОСОБА_1 , ані його захисник не оскаржували висновків суду щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Тобто, цей факт є встановленим судом першої інстанції шляхом надання аналізу сукупності доказів, які є наявними в матеріалах цієї справи.

Також, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник не заявляли будь-яких клопотань, в тому числі, про виклик свідків або працівників поліції, які складали цей протокол.

Крім того, під час складення стосовно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, інспектором поліції стосовно ОСОБА_1 було винесено постанову щодо керування ним скутером без водійського посвідчення.

ОСОБА_1 не оскаржуючи цієї постанови сплатив штраф, що об`єктивно свідчить про те, що саме ОСОБА_1 , керував скутером, тобто перебував за його кермом.

Отже, враховуючи відсутність будь-яких скарг на дії працівників поліції, які складали протокол стосовно ОСОБА_1 , та наявність свідка події, який був допитаний судом першої інстанції, а також відсутність скарг щодо висновку суду про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 т. 130 КУпАП.

Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Апеляційний суд дійшов висновку, що визнаючи ОСОБА_1 , винним, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, які походять з офіційних джерел та надав їм належну правову оцінку.

Таким чином, доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції ані ОСОБА_1 , ані його захисником не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.9а Правил дорожнього руху України та притягнуто його за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, отже посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Кузьміна Є.О. залишити без задоволення.

Постанову судді Кегичівського районного суду Харківської області від 29 вересня 2022 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Грошева