Номер провадження: 33/813/182/23
Головуючий у першій інстанції Лічман Л. Г.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Журавльов О.Г., за участі - секретаря судового засідання Воронової Є.Р., розглянувши апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Федоренко Ю.М. на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 09.11.2023, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , тимчасово непрацюючого, який проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 09.11.2022 рокуОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (протокол серії ААД № 359668) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 гривень 20 копійок.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №359668 від 15.09.2022 року вбачається, що 15.09.2022 р. о 14 год. 05 хв. У м. Одеса, вул. Кордонна, 90, водій ОСОБА_1 керував автомобілем TOYOTA AVENSIS, номерний знак НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку за допомогою спеціального технічного засобу DRAGER ALCOTEST 7510, прилад ARLM-0414, що підтверджується тестом №542 від 15.09.2022 р. з результатом 2,21‰. Відеофіксація здійснена на портативні відеореєстратори №471500, 471950.

ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

На дану постанову представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Федоренко Ю.М. подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Доводи обґрунтовує тим, що в матеріалах справи відсутні відеозаписи, на яких було б видно, що ОСОБА_1 взагалі керував автомобілем, також відсутній момент зупинки автомобіля. Вказує, що у адміністративному протоколі, стаття ПДР, яку нібито порушив ОСОБА_1 не відповідає фабулі даного правопорушення, яка викладена у протоколі. Таким чином, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

ОСОБА_1 та його представник Федоренко Ю.М. повторно до суду не з`явились. Представник ОСОБА_2 подав клопотання про відкладення розгляду справи. В заяві про відкладення розгляду справи представник ОСОБА_2 зазначає, що між ним та ОСОБА_1 підписано додаткову угоду про розірвання договору про надання правової допомоги та в справу має вступити новий адвокат, однак жодних доказів на підтвердження вищезазначених обставин представником не надано. Натомість, з матеріалів справи вбачається, що представник ОСОБА_2 неодноразово звертався з заявою до апеляційного суду про відкладення розгляду справи, а саме 6 раз.

Апеляційний суд розцінює таку процесуальну поведінку сторони захисту як спробу затягування судового розгляду.

Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 та його представник Федоренко Ю.М. були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, однак у судове засідання не з`явились, вважаю, що розгляд апеляційної скарги має бути проведений без участі сторін, а також без фіксації процесу технічними засобами.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, прихожу до наступних висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Згідно ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що справу було розглянуто без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника, а в матеріалах відсутні дані щодо належного вручення постанови ОСОБА_1 або його представнику.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів, які б спростовували доводи клопотання про причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді районного суду, а тому даний строк апелянтом пропущене з поважних причин та він підлягає поновленню.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово зазначав, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпції.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.

Так, згідно з протоколом серії ААД №359668 від 15.09.2022 року вбачається, що 15.09.2022 р. о 14 год. 05 хв. У м. Одеса, вул. Кордонна, 90, водій ОСОБА_1 керував автомобілем TOYOTA AVENSIS, номерний знак НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку за допомогою спеціального технічного засобу DRAGER ALCOTEST 7510, прилад ARLM-0414, що підтверджується тестом №542 від 15.09.2022 р. з результатом 2,21‰. Відеофіксація здійснена на портативні відеореєстратори № 471500, 471950. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується довідкою згідно інформаційного порталу Національної поліції від 19.09.2022 р., згідно якої ОСОБА_1 протягом року за ч. 1 ст. 130 КУпАП не притягувався; тестом №542 від 15.09.2022 р. спеціального технічного засобу DRAGER ALCOTEST 7510, прилад ARLM-0414, результат 2,21‰; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з зазначенням ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 запах алкоголю з ротової порожнини, результат огляду на стан сп`яніння 2,21 ‰; відеозаписом з портативних відеореєстраторів №471500, 471950.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апеляційної скарги про те, що у адміністративному протоколі, стаття ПДР, яку нібито порушив ОСОБА_1 не відповідає фабулі даного правопорушення, яка викладена у протоколі, є необґрунтованими, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про порушення п 2.9а ПДР України, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні відеозаписи, на яких було б видно, що ОСОБА_1 керував автомобілем, слід зазначити наступне.

На відеозаписі наявному в матеріалах справи зафіксована процедура складання протоколу, зі змістом якого водій ОСОБА_1 був ознайомлений та підписав його, тим самим погодившись з обставинами викладеними в протоколі.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно п. 1.4.5 «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів)», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року, однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів, а тому даний доказ, у розумінні ст. 251 КУпАП, є належним і допустимим.

Таким чином, зміст подій зафіксованих на відеозаписі повністю узгоджуються з обставинами справи, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення та долученими до нього доказами.

Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищевказаного відеозапису ОСОБА_1 або його представником не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчиненого правопорушення та дійшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Одночасно, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга представника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Федоренко Ю.М. є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Керуючись статтями 7, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Поновити представнику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Федоренко Ю.М. строк на апеляційне оскарження постановисудді Малиновського районного суду м. Одеси від 09.11.2022 року.

Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Федоренко Ю.М.- залишити без задоволення.

ПостановуМалиновського районного суду м. Одеси від 09.11.2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г. Журавльов