ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/3920/22 Головуючий в 1 інст. Савеленко О.А.
Провадження № 33/807/234/23 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Буділки П.В. справу про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Буділки П.В. на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 січня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який тимчасово не працює, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 30.07.2022 о 20 годині 12 хвилини в м. Запоріжжя по вул. Чарівній, 131 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ZAZ Vida, реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Буділка П.В. вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом, що виключає винуватість за ст. 130 КУпАП.

Посилання свідків, які не зазначені у протоколі, про те, що ОСОБА_1 був раніше зупинений не дають інформації про те, в якому місці, в який час та за яких обставин це відбулося.

Сторона захисту вважає, що матеріали справи не містять належних, допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції порушив вимоги ст. 251, 268 КУпАП, оскільки не викликав працівників поліції для уточнення певної інформації, а тому належним чином не перевірив позицію захисту.

Просить апеляційний суд викликати працівника поліції Реку О.В.

Постанову районного суду скасувати, а провадження в справі закрити.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, із заявою про відкладення розгляду апеляційної скарги, поданої його захисником, не звернувся.

Про час та місце розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 повідомлявся шляхом надсилання судової повістки, за адресою його проживання, вказаною у протоколі, яка збігається із адресою, зазначеною його захисником в апеляційній скарзі: АДРЕСА_1 . Вказану повістку повернуто поштовим відділенням із позначкою про відсутність адресата за вказаною адресою.

З цього приводу слід звернути увагу на те, що всі повістки надіслані судом першої інстанції (а.с. 11, 17, 27, 35, 40), також були повернуті без їх вручення ОСОБА_1 через його відсутність за вказаною адресою.

Також апеляційний суд звертає увагу і на те, що захисник ОСОБА_1 адвокат Буділка П.В. неодноразово звертався до суду першої інстанції із різноманітними клопотаннями, в тому числі, про надання матеріалів провадження для ознайомлення, про повернення справи для доопрацювання, про відкладення розгляду справи. Згідно наявних в матеріалах справи розписок, захисник прибував до судових засідань. Разом з тим а ні ОСОБА_1 , якому було достеменно відомо, що відносно нього складений протокол про адміністративне правопорушення, який тривалий час перебуває на розгляді в Шевченківському районному суді м. Запоріжжя, а ні його захисник не надали суду відомості з приводу місця перебування ОСОБА_1 , за яким він отримував би повістки, які надсилались йому судом багаторазово.

Апеляційний суд враховує, що особа, яка притягається до відповідальності та її захисник самостійно відповідно до принципу диспозитивності, вирішують питання щодо участі в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника під час провадження в суді апеляційної інстанції не має такого ж вирішального значення, як в суді першої інстанції. Умови застосування статті 6 Конвенції стосовно провадження в суді апеляційної інстанції залежать від особливостей певного провадження; слід взяти до уваги загалом проведений судовий процес у національній правовій системі, а також роль, яку відіграє у ньому суд апеляційної інстанції (Ермі проти Італії) При цьому, обвинувачений може відмовитися від свого права брати участь або бути заслуханим в апеляційному провадженні, або прямо, або своєю поведінкою («Кашлев проти Естонії», «Хернандес Ройо проти Іспанії»).

Апеляційний суд приймає до уваги, що в апеляційному порядку оскаржується рішення, яким ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення і в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у зв`язку з чим участь цієї особи в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Захисник - адвокат Буліка П.В. в судовому засіданні апеляційного суду повністю підтримав вимоги апеляційної скарги та просив провадження в справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП. Також просив викликали працівника поліції в судове засідання.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що розгляд апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 - адвоката Буділки П.В. може бути проведений без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи захисника адвоката Буділки П.В., апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді залишити без змін з наступних підстав.

Апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що апелянт вважає незаконним притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та вважає, що в діях останнього відсутній склад інкримінованого йому правопорушення.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

За змістом ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

За п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно частин 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду визначає Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за № 1103 (далі Порядок).

Відповідно до п. п. 2, 3, 5, 6, 7 вказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за N 1395 також передбачає, що огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

В даному провадженні згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 389121 (а.с.1) який надійшов на розгляд до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя він був складений 30.07.2022 року з приводу того, що 30.07.2022 о 20 годині 12 хвилини в м. Запоріжжя по вул. Чарівній, 131 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ZAZ Vida», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Зі змісту протоколу встановлено, що в ньому зазначено місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Також протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 жодних пояснень по суті правопорушення не надав, хоча не був позбавлений можливості скористатися всіма своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Отже, складений працівником поліції щодо водія ОСОБА_1 протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.

Достовірність викладених у протоколі про адміністративне правопорушення відомостей щодо факту відмови ОСОБА_1 , як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку - поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу підтверджено відеозаписами правопорушення.

Дослідивши зазначені відеозаписи суд встановив, що з них чітко вбачається, що певні відеозаписи зроблені за допомогою сторонніх осіб, яким зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем, а факт його відмови від огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння зафіксований спеціальним технічним засобом, який застосовував працівник патрульної поліції.

Відеозаписи, зроблені не на спеціальний технічний засіб працівником патрульної поліції, суд апеляційної інстанції вважає допустимими доказами, оскільки вони зроблені заявником (зміст рапорту а.с. 4), який повідомив поліції про те, що водій транспортного засобу ЗАЗ VIDA д.н.з. НОМЕР_1 здійснює керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Заявник надав відеозапис.

Отже доводи захисника з приводу недопустимості вказаних записів в якості доказів є безпідставними, оскільки дійсно два з трьох відеозаписів зроблені не працівниками поліції, однак такі записи визнаються допустимими доказами, оскільки вони зроблені безпосередньо заявником, який бачив водія транспортного засобу та вбачав в нього ознаки сп`яніння, в подальшому повідомив працівникам поліції про вказаний факт порушення.

З вказаних відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 керує транспортним засобом, зупиняється та виходить з нього.

Шляхом дослідження відеозапису, зробленого працівником поліції, встановлено, що працівник поліції запропонував ОСОБА_1 , який має виражені ознаки сп`яніння, пройти медичний огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу приладу «Драгер», або проїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу останній відмовився. На пропозицію пройти огляд у медичній установі згоди не надав, а його поведінка свідчила про небажання пройти такий огляд. При цьому, вказане спростовує доводи апеляційної скарги щодо не роз`яснення поліцейськими ОСОБА_1 порядку проходження огляду на стан сп`яніння.

Суд відхиляє доводи апелента про те, що відеозаписи були зроблені 31.07.2022, а подія відбулася 30.07.2022, що свідчить, на думку захисника, про певні сумніви в їх достовірності, оскільки зміст відеозаписів події повністю узгоджується з письмовими матеріалами справи, які датуються 30.07.2022 р.

Також суд наголошує, що зі змісту відеозаписів встановлено, що подія була 30.07.2022 р. Відомості на відеозаписах про 31.07.2022 є лише наслідком технічною налаштування дати у пристрої фіксації, що жодним чином не впливає на зміст цих доказів справи та не може ставити під сумнів їх допустимість.

Щодо заперечень факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, то необхідно зазначити наступне.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, коли особі інкримінується керування транспортним засобом у стані сп`яніння або відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, може бути будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст.12 КУпАП), яка керувала транспортним засобом.

У п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року за N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Втім, заперечення факту керування ОСОБА_1 автомобілем за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення спростовуються матеріалами даної справи.

Так, відповідно до відеозапису із камери працівників поліції на місці події, при спілкуванні з поліцейськими, водій не висловлював жодного зауваження та заперечення стосовно того, що він керував транспортним засобом. Відеозаписами, зробленими заявником, зафіксовано, що ОСОБА_1 під час події був водієм. Поліцейськими була надана можливість водію ознайомитись із протоколом та написати в ньому пояснення з приводу обставин порушення, однак останній таким правом не скористався.

З огляду на наведене твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, апеляційний суд розцінює, як форму захисту з метою уникнення від адміністративної відповідальності, оскільки будь-яких підтверджень про це матеріали справи не містять та спростовується як змістом розмови поліцейського з ОСОБА_1 , яка зафіксована на відеозапису, так відеозаписами заявника.

В даному випадку, в справі достатньо доказів для доведення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та вчинення ним адміністративного правопорушення.

Твердження щодо відсутності у протоколі свідків та не зазначення інформації про те, в якому місці, в який час та за яких обставин відбулася подія, на думку апеляційного суду є безпідставними, виходячи з наступного.

Дійсно в протоколі не вказані свідки, які зафіксовані на відеозаписі та в рапорті працівника поліції, разом з тим в протоколі у вказаній графі працівником поліції зазначені номера бодікамери, якими здійснювалась фіксація події, а самі відеозаписи додані до протоколу, що в ньому і зазначено у графі «До протоколу додаються».

Також до протоколу про адміністративне правопорушення додано: направлення ОСОБА_1 на огляд (а.с.2), яким встановлено, що під час події ОСОБА_1 мав виражені ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від огляду водій відмовився; акт огляду (а.с.3), яким встановлено, що під час події ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння відмовився. Під час події велася відеофіксація, рапорт працівника поліції (а.с.4), оптичний носій інформації у вигляді СД-диску, який містить відеозаписи з місця події.

Протокол про адміністративне правопорушення, на думку апеляційного суду, містить достатні та переконливі дані, які дозволяють встановити порядок вчинення процесуальних дій, свідчать про обізнаність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про зміст висунутого обвинувачення, наявність реальної можливості організувати ефективний захист своїх інтересів. З урахуванням наведеного, апеляційним судом не встановлено істотних порушень.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи про те, що складання протоколу за відсутності свідків унеможливлює притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову водія транспортного засобу пройти у встановленому законом порядку огляд на стан сп`яніння, оскільки питання про доведеність вини у вчиненні правопорушення вирішується судом на підставі сукупності належних та допустимих доказів, яким суд зобов`язаний надати відповідну правову оцінку, зокрема відеозаписами події.

А тому, відсутність в протоколі свідків події не може бути беззаперечною підставою для скасування судового рішення.

Відхиляє апеляційний суд й твердження апелянта про те, що місцевий суд не вирішив клопотання сторони захисту про виклик до суду на допит працівника поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, оскільки виклик у судове засідання та допит свідків є правом, а не обов`язком суду.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, в редакції Закону України N 1231-IX від 16.02.2021 року огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться в присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд не вважає за необхідне допитувати в якості свідків уповноважених осіб патрульної поліції, оскільки сукупність вищенаведених доказів та відеозаписи події поза розумним сумнівом доводить винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому порушення, зокрема зафіксовано факт керування ним транспортним засобом та факт його відмови від проходження огляду.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт також не навів переконливих мотивів для виклику в судове засідання працівників поліції та здійснення їх допиту в судовому засіданні.

Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 , будучи водієм транспортного засобу, керуючи транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу алкотестера «Драгер» та в медичному закладі, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

При накладенні стягнення судом першої інстанції було вірно враховано особи і суспільної небезпеки скоєного, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність ОСОБА_1 характеру вчиненого правопорушення, ступеня вини особу правопорушника, характер вчиненого адміністративного правопорушення, ступінь його вини та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність.

З огляду на наведене підстав для скасування законної та обґрунтованої постанови суду першої інстанції не вбачається.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Буділки П.В. залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 січня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 336/3920/22