Справа № 127/168/23
Провадження № 33/801/170/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іванченко Я. М.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 24 січня 2023 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 січня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень без конфіскації автомобіля. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн. в дохід держави.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нову, якою закрити провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У скарзі зазначає, що в протоколі описано неіснуюче правопорушення, що не відповідає суті правопорушення, визначеного ст. 164 КУпАП, а відтак даний доказ не може розцінюватися судом як доказ вини. Пославшись у протоколі про адміністративне правопорушення на порушення вимог законодавства в частині здійснення підприємницької діяльності поліцейським не було зазначено, які саме вимоги останнього було порушено, тому суд мав надати належну правову оцінку протоколу та повернути його на доопрацювання. Істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КУпАП, є здійснення певного виду господарської діяльності без ліцензії, тобто не тільки факт надання послуг з перевезення пасажирів за винагороду, а систематичний характер таких дій, що і становить суть господарської діяльності. Справа не містить доказів на підтвердження здійснення самостійної, ініціативної, зокрема, систематичної, на власний ризик господарської діяльності, оскільки підтверджено лише одиничний, на думку поліцейського, факт перевезення пасажирів. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження його вини.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення, який відповідно до вимог статті 251 КУпАП є джерелом доказів у справі.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №187619, складеного 31.12.2022 старшим ДОП СПВП №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції Здориком Д.В., 31.12.2022 о 01 год. 27 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Шкода Фабіа», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Пирогова в м. Вінниці здійснював підприємницьку діяльність як таксист по перевезенню пасажира та при цьому не мав будь-яких документів на здійснення перевезення пасажирів, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП (а.с.1).

Частиною першою статті 164 КУпАП передбачена відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктивна сторона даного правопорушення, а саме провадження господарської діяльності, виражається в таких формах:

- без державної реєстрації як суб`єкта господарювання;

- без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом;

- без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону;

- у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії;

- без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 ГК України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Відповідно до ст. 42 ГК України, підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Із вказаного слідує, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою самостійно, ініціативно, систематично та на власний ризик.

На підтвердження описаних в протоколі про адміністративне правопорушення обставин до нього додано лише фотознімки автомобіля «Skoda», д.н.з. НОМЕР_1 , та знімок екрану телефону з мобільного додатку з інформацією, яка стосується автомобіля «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_2 . Тобто, номерний знак автомобіля, який вказаний у протоколі, є відмінним від того, який вказаний у мобільному додатку.

Інформація про конкретних осіб (пасажирів), яким ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення, в протоколі про адміністративне правопорушення не вказана, а тому не можливо ідентифікувати особу, письмові пояснення якої додані до протоколу.

Пояснення по даному факту працівниками поліції у ОСОБА_2 не відбиралися.

Також у протоколі відсутні дані щодо отримання ОСОБА_1 грошей (доходу) за надану послугу.

Докази неодноразового надання послуг з перевезення пасажирів ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні, тобто відсутня така обов`язкова ознака підприємництва як систематичність. Одиничний факт, відображений у протоколі про адміністративне правопорушення, не утворює складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Також апеляційний суд звертає увагу, що в суді першої інстанції було допитано капітана поліції ОСОБА_3 , який суду пояснив, що у зв`язку з порушенням комендантської години було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . За результатами перевірки в нього виявлено відсутність ліцензії на право на зайняття підприємницькою діяльністю.

Разом з тим, викладена в протоколі суть адміністративного правопорушення є неконкретизованою, оскільки в ньому не вказано, які саме документи повинен був мати ОСОБА_1 на здійснення перевезення та якою нормою закону (підзаконного акту) це передбачено, що не узгоджується з диспозицією статті 164 КУпАП.

Самі лише пояснення поліцейського, який є зацікавленою особою, за відсутності інших належних та достатніх доказів, не можуть бути доказом вчинення правопорушення та слугувати підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Тобто, в даному випадку відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП. Тому доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу.

Оскільки суть порушення, викладена у протоколі, не відповідає диспозиції наведеної норми, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу, що суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом»,

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь (ст.62 Конституції України).

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden №36985/97).

Оскільки обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви тлумачаться на користь обвинуваченої особи (ст.62 Конституції України), апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП.

Враховуючи викладене, наявні підстави для скасування постанови суду першої інстанції із закриттям провадження у справі відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 24 січня 2023 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало