Номер провадження: 33/813/1370/23
Номер справи місцевого суду: 495/4062/22
Головуючий у першій інстанції Анісімова Н. Д.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І.,

за участю:

секретаря судових засідань Тьосової Я.В.,

захисника Жур`ян О.М.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.07.2022 року якою,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Турист», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП,

встановив:

оскарженою постановою місцевого суду ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень, та стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 496, 20 гривень.

Згідно з оскаржуваною постановою, 25.05.2022 року, близько 13:20 год., ОСОБА_1 здійснив з`їзд з автодороги «Одеса-Рені» на узбіччя, що являється територією Республіки Молдова в районі пункту пропуску «Удобне», чим порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України», а саме здійснив незаконний перетин державного кордону з України в Республіку Молдова, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на її незаконність та необґрунтованість, стверджує про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати постанову та провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на таке:

-він не був повідомленим про дату, місце та час розгляду справи, судовий розгляд в місцевому суді відбувся за його відсутності, чим порушено його право на захист;

-судом не досліджено в повній мірі матеріали провадження, в якому не міститься доказів про наявність об`єктивної та суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП;

-в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено всіх обставин справи, зокрема того факту що він здійснював автобусний рейс з пасажирами сполученням «Одеса-Кілія», а тому висновок суду щодо незаконного перетину державного кордону є безпідставним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що на пункті пропуску прикордонники наказали йому з`їхати з дороги та стати на узбіччі для перевірки документів його та пасажирів, з огляду на великий затор на трасі. Однак після цього, працівники прикордонної служби повідомили йому, що він стоїть на території Молдови та склали на нього протокол про адміністративне правопорушення.

Крім того, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що в суді першої інстанції він участі не приймав та не викликався до суду, а про існування постанови від 04.07.2022 року дізнався з листа виконавчої служби. Після цього він звернувся до місцевого суду з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи, а після отримання копії оскарженої постанови подав апеляційну скаргу, що свідчить про поважність пропуску строку на апеляційне оскарження.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити; вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, а також доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження; суд приходить до висновку про таке.

Що стосується доводів про поновлення строку на апеляційне оскарження, судом встановлено таке.

Згідно положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

З матеріалів судової справи вбачається, що ОСОБА_2 не викликався в судове засідання місцевого суду, відповідно не був присутнім у судовому засіданні, копія оскарженої постанови не надсилалась на адресу місця проживання останнього (а.п. 8-10).

22.06.2023 року ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи та видачу копій всіх матеріалів адміністративної справи, а 28.06.2023 року звернувся з апеляційною скаргою.

За наведених обставин, апеляційний суд приходить до висновку про поважність

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскарженої постанови, судом встановлено таке.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За змістом ст. ст. 254 , 256 КУпАП протокол об адміністративне правопорушення є найважливішим процесуальним документом в якому фіксується сутність вчиненого правопорушення, який у свою чергу є підставою для подальшого провадження справи у суді. У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Наведені обставини дають право уповноваженій особі складати протокол про адміністративні правопорушення невідкладно після вчинення правопорушення, а також за наявності даних, які вказують про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення в цілому, зокрема його суб`єктивної та об`єктивної сторони.

Відповідно до оскарженої постанови місцевого суду, ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУПАП.

Згідно протоколу ПдРУ№164381 від 25.05.2022 року ОСОБА_1 здійснив з`їзд на узбіччя з автодороги «Одеса-Рені», що являється територією Республіки Молдови, в районі пункту пропуску «Удобне», чим порушив вимоги ст.9 ЗУ «Про державний кордон України», а саме здійснив незаконний перетин державного кордону з України в Республіку Молдову, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст.204-1 КУпАП передбачає перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 1 ст. 204-1 КУпАП полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Частинами 2 та 3 ст. 6 Закону України «Про прикордонний контроль визначено, що початком здійснення прикордонного контролю особи, транспортного засобу, вантажу є момент подання особою паспортного, інших визначених законодавством документів для перевірки уповноваженій службовій особі Державної прикордонної служби України. Пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон здійснюється після проходження всіх передбачених законом видів контролю на державному кордоні.

Відповідно до положень ст. 7 вищенаведеного Закону паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі.

У ході перевірки документів уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України використовують технічні засоби контролю для пошуку ознак підробки у документах, здійснюють пошук необхідної інформації у базах даних Державної прикордонної служби України, а також за результатами оцінки ризиків проводять опитування осіб, які прямують через державний кордон.

Крім того, за п. 14 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону перевірка документів - дослідження уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України паспортного та інших документів фізичних осіб, які перетинають державний кордон, з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі, а також дослідження за результатами оцінки ризиків документів, що стосуються транспортних засобів, вантажів;

Отже, кожна особа при проходженні паспортного контролю самостійно надає органу Державної прикордонної служби України документ, який надає право на перетин державного кордону України. У зв`язку з чим саме цей документ і підлягає перевірці працівниками прикордонної служби з метою встановлення його дійсності та належності відповідній особі. Таким чином, працівники прикордонної служби позбавлені можливості здійснити перевірку будь-якого іншого документа.

Однак, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено доказів на підтвердження наявності ознак незаконного перетинання кордону України громадянином ОСОБА_1 , та які спростовують доводи апелянта стосовно того, що причиною з`їзду на узбіччя автодороги в районі пункту пропуску «Удобне» була вимога працівника прикордонної служби з метою перевірки документів водія - ОСОБА_1 та пасажирів, які перебувають у салоні автобуса, а також забезпечення руху вантажного транспорту в напрямку м. Ізмаїл та м. Рені, оскільки факт перевантаження траси «Одеса-Рені» в умовах військової агресії та блокування роботи портів Одеської області, є загальновідомим.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, а саме умислу щодо перетинання державного кордону, оскільки він виконував автомобільний рейс в межах Одеської області, що не спростовано матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

За наведених обставин, апеляційний суд констатує, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні достатні та допустимі докази на підтвердження факту незаконної спроби ОСОБА_1 перетнути державний кордон України поза межами пункту пропуску через державний кордон України за викладеними в протоколі обставинами.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію Суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Апеляційний суд також враховує рішення ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессегуз і Джабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 (п. 146), в якому зазначено, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, суди не почали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй у вину; всі сумніви щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, досліджені апеляційним судом докази, які вказують на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 294 КУпАП України, апеляційний суд,

постановив:

Задовольнити клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.07.2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.07.2022 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.204-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський