ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/195/23 Справа № 710/144/23 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Щербак О. В. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2023 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., за участю захисника Карпова С.О. (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника Карпова С.О. та особи яка притягається до адмінвідповіда-льності ОСОБА_1 на постанову Шполянського райсуду Черкаської обл. від 20.02.2023 р., якою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина

України, не працює, проживає

АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 536,8 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 21.01.2023 о 1 год. 15 хв. в м. Шпола по вул. Г. Крут ОСОБА_1 керував автомобілем Renault Trafic р/номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожнини, не чітка мова, почервоніння обличчя, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу приладу «Drager» на місці зупинки та в найближчому лікувальному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник Карпов С.О. та Вдовиця В.А. подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення. Апеляційну скаргу обґрунтовують тим, що при постановленні рішення судом не враховано що в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона адмінправопору-шення. Поліцейський має дотримуватися відповідного алгоритму дій при огляді водія з метою виявлення алкогольного сп`яніння. Так, отримавши відмову водія від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, поліцейський повинен не пропонувати, як зазначив суд першої інстанції, а направити особу на проведення такого огляду у відповідному закладі охорони здоров`я, має право для складання протоколу про адмінправопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Судом не надано оцінки порушенням вимог законодавства працівниками поліції при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння та складанні протоколу про адмінправопорушення, оскільки поліцейськими порушено вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під дією лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Поліцейськими, в порушення вимог зазначеної Інструкції, не складено акт огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, який має бути складений у двох примірниках та один з них повинен бути вручений водію. Крім того поліцейськими не роз`яснювалися ОСОБА_1 його процесуальні права. Вважає протокол про адмінправопорушення недопустимим доказом, крім того в протоколі невірно зазначені обставини вчинення адмінправопорушення, не зазначено часу вчинення адмінправопорушення. Наголошує на виявленні розбіжностей між протоколом, який наданий поліцейськими та протоколом який надано особою, яка притягається до відповідальності, що тягне за собою визнання протоколу про адмінправопорушення недостовірним доказом.

Заслухавши доповідь судді, захисника Карпова С.О., який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її по викладеним в ній доводам, вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст. ст. 254-256 КУпАП.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, а саме, що 21.01.2023 о 1 год. 15 хв. в м. Шпола по вул. Героїв Крут ОСОБА_1 керував автомобілем Renault Trafic р/номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, не чітка мова, почервоніння обличчя, від проходження на стан алкогольного сп`яніння на приладі «Drager» відмовився на місці зупинки та в найближчому лікувальному закладі від проходження на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до адмінвідповіда-льності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема його вина підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах справи та які були досліджені судом першої інстанції.

Суд першої інстанції ретельно дослідив матеріали справи які надійшли від поліції та дійшов до висновку, що під час складання протоколу та проведення відеозапису скоєного ОСОБА_1 правопорушення не було допущено порушень вимог нормативних актів. З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення підтверджується даними прото-колу про адмінправопорушення серії ААД № 310081 від 21.01.2022 р. ( а. пр. 1), даними відеозапису з нагрудних відео-камер поліцейських ( а. пр. 6), з яких вбачається, що обставини, які викладені в протоколі про адмінправопорушення, а саме відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння - підтверджуються.

На переконання апеляційного суду вказані документи складені у відповідності до ді-ючих нормативно-правових актів, які регулюють такі правові відносини та які є предметом судового розгляду.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адмінвідповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адмінправопорушення є недопустимим доказом, крім того в протоколі невірно зазначені обставини вчинення адмінправопорушення, не зазначено часу вчинення адмінправопорушення, доводи захисника про розбіжності між протоколом, який є в матеріалах справи та між протоколом, який вручений особі, ОСОБА_1 , що тягне за собою визнання протоколу про адмінправопору-шення недостовірним доказом, є необґрунтованими, тому що ці незначні розбіжності апеляційний суд не вважає істотними та такими, що вплинули на правильність судового рішення та законність притягнення особи до відповідальності.

Щодо не зазначення часу вчинення адмінправопорушення в протоколі, апеляційний суд наголошує, що через воєнний стан та вторгнення російських окупаційних військ, майже в усіх регіонах України з 25.02.2022 р. діє комендантська година та на час складання протоколу про адмінправопорушення комендантська година діяла і в Черкаській області з 22:00 до 6:00, під час якої заборонено пересування всіх цивільних осіб без спеціальної перепустки чи дозволу. Дата та час складення протоколу про адмінправопорушення чітко зазначені в самому протоколу про адмінправопорушення (а. пр. 1).

Під комендантською годиною слід розуміти заборону перебувати на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень особи. Варто залишатися вдома, а якщо пролунають сирени спуститися в укриття. Для пересування по населеним пунктам громадянам необхідно завжди мати при собі документ, що посвідчує особу. ОСОБА_1 ці вимоги порушив.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що правопорушення скоєне ОСОБА_1 під час дії комендантської години, тому доводи апеляційної скарги про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адмінправопорушення є необґрунтованими.

Стосовно доводів апеляції про те, що в матеріалах провадження відсутні докази його перебування в стані сп`яніння, то апеляційний суд виходить з того, що відповідно до вимог ст. ст. 130 та 266 КУпАП працівникам поліції цілком достатньо встановити (побачити, почути) наявність у водія ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння (а вони вказані у протоколі про адмінправопорушення та відповідають тим, які перелічені в Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 9.11.2015 р. № 1452/735) та на цій підставі провести огляд водія на стан сп`яніння. Водій за наявності таких обставин зобов`язаний пройти огляд, цей обов`язок покладений на нього п. 2.5 ПДР України. Ніякі обставини чи причини не звільняють водія від проходження такого огляду, відмова від проходження огляду має наслідком адмінвідповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. За таких обставин докази перебування в стані сп`яніння для правильного розгляду справи не потрібні.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини, суд першої інстанції правильно визнав як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки обставини викладені в апеляційній скарзі, не спростовують факт відмови останнього пройти огляд на стан сп`яніння та не звільняють його від відповідальності за скоєне. Крім того, письмові пояснення ОСОБА_1 ( а. пр. 4) істотно відрізняються від тих, які зафіксовані на відеозапису, що вказує на нещирість правопорушника, а тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 з метою уникнення від відповідальності спотворює та невірно викладає фактичні обставини справи.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову щодо нього у зв`язку з невідповідністю висновків судді фактичним обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права, є необґрунтованими та спро-стовуються даними відеозапису.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскі-льки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим по-годились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Тому, безпідставними апеляційний суд вважає доводи скарги про те, що працівники поліції допустили порушення порядку та інструкцій направлення водіїв транспортних засобів на огляд з метою виявлення стану сп`яніння. Акт огляду на стан сп`яніння та направлення на огляд водія, згідно ст. 266 КУпАП, не складаються в разі відмови водія від вимог закону про проходження огляду. Суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, оскільки проходження такого огляду є обов`язком водія.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рі-шення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для то-го, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 9.07.1997 р.). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, вико-ристаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20.05.2010 р.).

Доводи апеляційної скарги про допущені порушення в процесі провадження у цій справі не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що порушень закону, які б тягли скасування чи зміну постанови допущено не було. Матеріали справи містять докази доведеності події адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та вини ОСОБА_1 у його вчиненні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Шполянського райсуду Черкаської обл. від 20.02.2023 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Карпова С.О. та Вдовиці В.А. - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є ос-таточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.