Справа № 489/1935/22
Провадження № 33/812/80/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 лютого 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Тищук Н.О.,

із секретарем Горенко Ю.В.,

за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Михайлова Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Михайлова Г.В. на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 листопада 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , паспорт - НОМЕР_2 орган формування - 6514 дата видачі - 08.01.2020 року, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП з застосуванням адміністративного стягнення - 17 000 грн. штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

У С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ 325195 від 14 червня 2022 року ОСОБА_1 о 22 год 40 хв 14 червня 2022 року рухаючись по вул. Скульптора Ізмалкова в районі будинку № 132, керував транспортним засобом автомобілем Шкода державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, почервоніння очей. Пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру «Drager» на місці зупинки чи проїхати до медичного закладу для проходження огляду, водій відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Постановою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 листопада 2022 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП (відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння), та піддано штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Михайлов Г.В. просить постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що ОСОБА_1 та його представник не були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, а направлення смс-повідомлення є неналежним повідомленням; працюючи водієм Служби Безпеки України, ОСОБА_1 під час розгляду справи знаходився у відрядженні в м. Запоріжжя; протокол про адміністративне правопорушення був складений за відсутності ОСОБА_1 та копія протоколу йому не вручалася, а з долученого до протоколу відеозапису факту складання протоколу не вбачається; крім цього, з відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом; також вказував на те, що відеозапис є неповним та таким, що не висвітлює всіх обставин справи; вважав, що той факт, що ОСОБА_1 не був відсторонений від керування автомобілем також вказує на його невинуватість у вчиненні правопорушення; також з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не надав категоричної відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, яка б не передбачала двозначного тлумачення; оскільки на відеозаписі не зафіксовано моменту зупинки та факту складання адміністративного протоколу, то працівники поліції повинні були залучити свідків.

Переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги з дотриманням вимог частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.

За змістом статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно положень статті 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (частини 1, 2 статті 251 КУпАП).

Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.

Пунктом 2.9.а Правил дорожнього руху (далі Правила) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог 2.5. Правил водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП одним із складів правопорушень, пов`язаних з керуванням транспортними засобами особами, у тому числі, у стані алкогольного сп`яніння, є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду, зокрема, на стан алкогольного сп`яніння.

Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція №1452).

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого сп`яніння (частина 1 статті 266 КУпАП, пункт 2 Інструкції №1452). Ознаками алкогольного сп`яніння є, поряд з іншим, запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації руху та мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 Інструкції №1452).

Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, в тому числі, в разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (частина 2,3 статті 266 КУпАП, пункти 6,7 Інструкції №1452).

За положеннями пунктів 1.3, 1.6, 1.7 розділу І та положеннями розділу ІІ Інструкції №1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, з фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції. Під час проведення огляду поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких записів огляд проводиться у присутності двох свідків. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ 325195 від 14 червня 2022 року вбачається, що він складений відносно ОСОБА_1 , який о 22 год 40 хв 14 червня 2022 року рухаючись по вул. Скульптора Ізмалкова в районі будинку № 132, керував транспортним засобом автомобілем Шкода державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, почервоніння очей. Після зупинки транспортного засобу працівниками поліції водій відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру «Drager» на місці зупинки чи проїхати до медичного закладу для проходження огляду.

З відеозапису, зробленого з нагрудної камери поліцейського вбачається, що знаходячись біля автомобіля Шкода державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , працівник поліції роз`яснює ОСОБА_1 , що він зупинений за рух під час дії комендантської години, після зупинки у нього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, млява мова. ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки з застосуванням алкотестеру Драгер. На цю пропозицію ОСОБА_1 чітко відповів, «ні, я в Драгер дути не буду». Після цього йому запропоновано для проходження огляду проїхати до медичного закладу, на що ОСОБА_1 відповів відмовою. Працівник поліції роз`яснив, що буде складено адміністративний протокол за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та запитав чи буде ОСОБА_1 отримувати копію протоколу. На це запитання ОСОБА_1 не відповів. Після цього працівник поліції повторно запитав ОСОБА_1 : «Ви керували транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки чи проїхати до медичного закладу, відмовляєтеся. Я правильно вас зрозумів?». На це питання ОСОБА_1 відповів «Так». Працівник поліції повторно повідомив, що про це зараз буде складений адміністративний протокол та запитав чи буде ОСОБА_1 його отримувати, на що останній не відповів, розмовляючи по телефону. При цьому ОСОБА_1 роз`яснено, що подальше кермування транспортним засобом йому заборонено.

Встановивши зазначені вище обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 ознак вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду, зокрема, на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд з таким висновком суду першої інстанції погоджується, оскільки він ґрунтується на зафіксованих нагрудної камерою поліцейського обставинах, які чітко та однозначно підтверджують відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і на місці зупинки, і в медичному закладі.

При цьому будь-яких заперечень проти того, що він керував транспортним засобом, перебуває в стані алкогольного сп`яніння чи будь-якого обґрунтування своєї відмови від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не надає.

Неповнота відеозапису на встановлення фактичних обставин справи не впливає, оскільки навіть з наявної частини відеозапису вбачається чітка відмова ОСОБА_1 від проходження огляду.

Будь-яких посилань на те, що інша частина відеозапису, яка не було долучена працівниками поліції до протоколу, вказує на інші обставини справи чи могла б довести невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційна скарга не містить.

Також суд апеляційної інстанції критично ставиться до доводів апеляційної скарги про необхідність залучення до фіксації адміністративного правопорушення свідків, оскільки приписами статті 266 КУпАП передбачено залучення свідків лише в разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, а направлення смс-повідомлення не є належним повідомленням, не заслуговують на увагу з наступних підстав.

Статтею 268 КУпАП передбачено можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у разі, коли ця особа своєчасно сповіщена про час та місце розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Пономарьов проти України», сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України», «…сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку…».

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції ООН про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення. Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити безладний рух судового процесу. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Крім цього, відповідно до правової позиції, яка міститься у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України», будь-яке порушення права доступу до суду відсутнє, якщо особа не виявила належної зацікавленості у розгляді його справи.

Правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП не входить до переліку справ, передбачених ч. 2 ст. 268 КУпАП, розгляд яких слід проводити з обов`язковою присутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отримавши 21 жовтня 2022 року, на номер телефону, зазначений ним у протоколі про адміністративне правопорушення, смс-повідомлення про слухання справи о 12 годині 10 листопада 2022 року, ОСОБА_1 протягом тривалого часу не вжив жодних заходів для особистої участі у судовому засіданні, для залучення фахівця до розгляду справи чи для подання клопотання про відкладення її розгляду.

У зв`язку з викладеним вище суд, повідомивши ОСОБА_1 про розгляд справи шляхом направлення смс-повідомлення на номер телефону, повідомлений ним працівникам поліції при складанні адміністративного протоколу, не отримавши від нього будь-яких заперечень, та врахувавши строки розгляду справи про адміністративні правопорушення, обґрунтовано дійшов висновку про можливість розглядати справу без участі ОСОБА_1 .

Слід також зазначити, що у відповідності до статті 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», інформація про кожне судове засідання, оприлюднюється на офіційному веб-порталі Судової влади України, тому ОСОБА_1 не був позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про дату розгляду його справи, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не знав про складання відносно нього адміністративного протоколу та довідався про це тільки під час його зупинки працівниками поліції у січні 2023 року, є безпідставними оскільки спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. З даного відео вбачається, що працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде складатись протокол про адміністративне правопорушення, запитав чи буде ОСОБА_1 його підписувати. Від отримання копії протоколу, від його підписання та від надання особистих пояснень ОСОБА_1 відмовився. Крім цього вбачається, що працівники поліції декілька разів запрошували ОСОБА_1 до патрульної машини, де відносно нього складався адміністративний протокол, проте ОСОБА_1 ці пропозиції ігнорував, розмовляючи по телефону.

Представник ОСОБА_1 . ОСОБА_2 не може посилатися на необізнаність про час та місце слухання справи, оскільки через пасивну поведінку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не мав повноважень представляти інтереси цієї особи в суді першої інстанції.

Перебування ОСОБА_1 у день розгляду справи у службовому відрядженні не впливають на висновки суду, оскільки, отримавши смс-повідомлення про час та дату слухання справи за двадцять днів до слухання, він не повідомив суд про службове відрядження та не просив про відкладення розгляду справи. За таких обставин є підстави вважати, що ОСОБА_3 не бажав приймати участі в розгляді справи та надавати будь-яких пояснень ні особисто, ні шляхом направлення відповідних пояснень, ні шляхом залучення до участі у справі захисника.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 та його захисника, не можуть бути достатньою підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки судом апеляційної інстанції поновлено права апелянта, визначені статтями 268, 271 КУпАП, в тому числі, право бути присутнім в судовому засіданні, надавати суду пояснення та докази, знайомитись з матеріалами справи. Приймаючи участь в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, ні ОСОБА_1 , ні його представник будь-яких додаткових обставин, крім тих, які були встановлені судом першої інстанції, не зазначили, додаткових доказів, які б спростовували факт вчинення правопорушення, не надали, а отже висновків суду першої інстанції не спростували.

За такого, обставини справи, встановлені на підставі наявних у ній доказів, забезпечують такий рівень доказування, який не залишає розумних сумнівів у доведеності факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, тобто - порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху та наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

На підставі викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись статями 247, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Михайлова Гліба Вадимовича залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 листопада 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Н.О. Тищук