"08" лютого 2023 р. Справа № 363/759/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши у закритому судовому засіданні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , займає посаду командира 2 взводу 1-ї стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

07 лютого 2023 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2023 року головуючим суддею визначено суддю Рукас О.В.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії НОМЕР_1 № 21 від 06.02.2023 року вбачається, що 24 січня 2023 року старший лейтенант ОСОБА_1 , без дозволу та не повідомивши командира, самовільно залишив розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, старший лейтенант ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП - самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся шляхом направлення SMS-повідомлення на його номер телефону, що вказаний у матеріалах справи про адміністративне правопорушення. До судового розгляду ОСОБА_1 подав до суду клопотання, в якому вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення визнав у повному обсязі, просив обмежитись мінімальним покаранням та розглянути справу за його відсутності. Відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та інших матеріалах справи, не оспорював.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини встановлено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Оскільки ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, клопотань про відкладення судового розгляду суду не надав, а справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, відповідно до ч. 3 ст. 268 КУпАП не належить до переліку справ, що розглядаються за обов`язкової присутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, то суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, суд звертає увагу на наступні обставини.

13 грудня 2022 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» № 2839-IX, яким, зокрема, було внесено зміни у положення КУпАП та КК України, що стосуються посилення адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення такого правопорушення як самовільне залишення військової частини.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У той же час відповідно до ч. 2 ст. 8 КУпАП закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Оскільки вищезазначений Закон України № 2839-IX набрав чинності 27 січня 2023 року та посилює адміністративну та кримінальну відповідальність за самовільне залишення військової частини, то суд доходить до висновку, що зазначений Закон України не має зворотної сили у часі до осіб, які вчинили відповідні правопорушення до набрання ним чинності. Таким чином, військовослужбовці, які вчинили правопорушення у вигляді самовільного залишення військової частини до 27 січня 2023 року, підлягають адміністративній або кримінальній відповідальності у відповідності до положень КУпАП та КК України в редакціях до 27 січня 2023 року. У той же час військовослужбовці, які вчинили правопорушення у вигляді самовільного залишення військової частини після 27 січня 2023 року підлягають адміністративній або кримінальній відповідності за КУпАП або КК України у редакціях з урахуванням змін, внесених Законом № 2839-IX.

При дослідженні матеріалів справи про адміністративне правопорушення суд встановив, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення у виді самовільного залишення військової частини 24 січня 2023 року. Тобто адміністративне правопорушення було вчинено до набрання чинності Законом України № 2839-IX, а тому останній не може бути застосований до ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , має здійснюватися за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП у редакції, що діяла на момент вчинення правопорушення, тобто без урахування змін, що були внесені Законом України № 2839-IX.

Частиною ч. 4 ст. 172-11 КУпАП (у редакції чинній на момент вчинення правопорушення) передбачено адміністративну відповідальність за діяння, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду, та тягнуть за собою накладення штрафу від ста сорока п`яти до двохсот вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від семи до десяти діб.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії НОМЕР_1 № 21 від 06.02.2023 року, складений у присутності ОСОБА_1 та особисто ним підписаний; зауважень та заперечень щодо протоколу та відомостей, викладених у ньому, не виявлено; містить пояснення ОСОБА_1 , в яких він визнає вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення;

- клопотанням ОСОБА_1 , в якому він визнає факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, та вину у його вчиненні;

- Рапортом командира 1 роти в/ч НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 від 24.01.2023, з якого вбачається, що 24 січня 2023 року близько о 09 год. 00 хв. на території розташування військової частини НОМЕР_1 було встановлено відсутність командира 2 взводу 1 роти старшого лейтенанта ОСОБА_1 ;

- письмовими поясненнями заступника командира 1 стрілецької роти з морально - психологічного забезпечення капітана ОСОБА_3 , в яких також підтверджується факт залишення 24.01.2023 року старшим лейтенантом ОСОБА_1 військової частини НОМЕР_1 ;

- Рапортом командира 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 від 31.01.2023 року, з якого вбачається факт повернення старшого лейтенанта ОСОБА_1 до місця розташування військової частини НОМЕР_1 ;

- письмовими поясненнями старшого лейтенанта ОСОБА_1 від 31.01.2023, в яких він підтвердив факт самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 24.01.2023;

- Доповіддю командира в/ч НОМЕР_1 полковника ОСОБА_4 від 25.01.2023 року по факту самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_1 ;

- Доповіддю командира в/ч НОМЕР_1 полковника ОСОБА_4 від 31.01.2023 року по факту повернення до розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 ;

- Актом службового розслідування за фактом самовільного залишення розташування 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_1 , складеного заступником командира батальйону з морально - психологічного забезпечення лейтенантом ОСОБА_5 06.02.2023;

- військовим квитком ОСОБА_1 .

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що дії ОСОБА_1 , які виразилися у самовільному залишенні військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, правильно кваліфіковані за частиною 4 статті 172-11 КУпАП; провину ОСОБА_1 вважаю доведеною.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 34 КУпАП обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ст.ст. 23, 33 КУпАП при призначенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність і вважає, що оскільки адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, стягнення слід призначити у виді штрафу.

Відповідно до п. 12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» військовослужбовці звільненні від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, у зв`язку з чим судовий збір не підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 23, 33, 34, 35, 40-1, 172-11, 254-256, 283, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, та призначити стягнення у виді штрафу у розмірі сто сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2 465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення постанови.

Суддя О.В. Рукас