Справа № 164/1798/22 Провадження №33/802/261/23 Головуючий у 1 інстанції:Невар О. В.
Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2023 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Борсук П.П., за участю секретаря судового засідання Мельник О.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Бенещука Валерія Григоровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 24 березня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого водієм у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , визнанно винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один)рік.

Визначено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок судового збору в дохід держави.

Згідно з постановою судді Маневицького районного суду Волинської області Оксенюка О.М. визнано виним за те, що він 18 грудня 2022 року, біля 17 години 12 хвилин, на вул. Луцька в смт. Маневичі Камінь-Каширського району Волинської області, керував автомобілем „Renault Kengo, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння, на вимогу працівника поліції відмовився пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у відповідному медичному закладі, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою місцевого суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій вказує на її незаконність через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що у працівників поліції не було підстав для проведення медичного огляду та фактично не було відсторонено його від керування транспортним засобом, оскільки він дійсно не перебував у стані алкогольного сп`яніння. До того ж, суд не взяв до уваги покази допитаного в якості свідка неповнолітнього ОСОБА_3 , який підтвердив, що спиртних напоїв в той день ОСОБА_1 не вживав.

Окрім того, апелянт звертає увагу суду на те, що не був ознайомлений з протоколом ААБ №070405 від 18 грудня 2023 року, та працівниками поліції йому не було роз`яснено його прав.

Враховуючи викладене апелянт просить скасувати оскаржену постанову та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Бенещука В.Г., які підтримали апеляційну скаргу та просили закрити провадження у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до приписів ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Вимоги ст.280 КУпАП регламентують, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі.

Так, факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доводиться наявними у справі доказами, зокрема:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №070405 від 18 грудня 2023 року, підписаним власноручно ОСОБА_1 , з якого вбачається, що водій транспортного засобу ОСОБА_1 керував автомобілем марки „Renault Kengo, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 . На вимогу працівника поліції відмовився пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і у відповідному медичному закладі;

-даними відеозапису, який доданий до матеріалів адміністративної справи, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 підтвердив вживання алкогольних напоїв вранці, тобто перед поїздкою, неодноразово відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, незважаючи на те, що був повідомлений про наслідки відмови від проведення вказаного огляду, у зв`язку з чим щодо останнього було складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП;

-рапортом від 18.12.2022 року складеним працівником поліції Басаликом І.О., з якого вбачається, що ОСОБА_1 було зупинено на стаціонарному блок-посту для перевірки документів.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Так, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, ст. 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у випадку невиконання водієм вимог п. 2.5 ПДР полягає у відмові особи, яка здійснювала керування транспортним засобом та якій працівник поліції висловив вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, пройти такий огляд.

Відповідно до ст. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З огляду на вказані ознаки у протоколі про адміністративне правопорушення від 18 грудня 2022 року, у поліцейського виникли підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, наслідком чого стала вимога поліцейського до ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння.

Наявним у матеріалах справи відеозаписом з бодікамер поліцейських підтверджується, що працівник поліції пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, однак останній від проходження такого огляду відмовився неодноразово. Поліцейським було роз`яснено правопорушнику, що у разі відмови буде складено протокол про адміністративне правопорушення щодо нього, тобто наслідки відмови.

Таким чином, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 , який отримав посвідчення водія та знає Правила дорожнього руху, порушив вимоги п.2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, твердження ОСОБА_1 про не ознайомлення його зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, оскільки останній отримав копію вказаного протоколу та в ньому наявний його підпис, зокрема, такі посилання не впивають на правильність висновків судді першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Посилання ОСОБА_1 про те, що його не відсторонили від керування транспортним засобом після складання протоколу, на думку апеляційного суду, також не впливають на обсяг його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відтак такі не є підставою для скасування оскарженого рішення судді.

Всі інші апеляційні доводи мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. Такі доводи апелянта не спростовують встановлених обставин того, що він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності і необгрунтованості постанови суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, є безпідставними.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Тому, підстав для скасування постанови суду, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено.

Зважаючи на викладене, постанова суду є законною та обґрунтованою, і підстави для її скасування відсутні, тому апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.294, 295КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 24 березня 2023 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копію рішення у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої його винесено.

Суддя Волинського

апеляційного суду П.П. Борсук