КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 33/824/2885/2023 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Яворського М.А., за участю секретаря судового засідання Владімірової О.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2021 року про притягнення:

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ),

до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 482 Митного кодексу України. , -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про порушення митних правил від 12 травня 2021 року № 0828/10000/21, 06 січня 2019 року в аеропорту «Гданськ» (Польща), згідно інформації митних органів Республіки Польща надісланої до Київської митниці Держмитслужби листом Департаменту протидії митним правопорушенням та контрабанді Держмитслужби від 12 січня 2021 року № 08-1/20-02-01/7.8/325, при ввезені на митну територію Республіки Польща проведено декларування товару «бурштин».

Переміщення вказаного вантажу здійснювалось авіаційним транспортом із аеропорту «Жуляни» (Україна) до аеропорту «Гданськ» (Польща), рейс авіакомпанії Wizz Air № W6 1692.

Згідно інформації вказаної в графі 31, надісланої митної декларації № OGL/322050/00/000007/2019, оформленої митними органами Республіки Польща в митному режимі «імпорт», на території Республіки Польща було задекларовано товар «бурштин», вагою нетто - 88 кг, вартість товару згідно гр.22 митної декларації становить - 4 400 доларів США.

Згідно графи 2 «відправник/експортер» вказаної декларації - відправником/експортером товару є громадянин ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 .

Вказаний товар згідно інформації в графі 20 надісланої митними органами Республіки Польща митної декларації № OGL/322050/00/000007/2019 переміщено на умовах FCA Краматорськ.

Відповідно до Інкотермс - 2010, термін FCA - «франко-перевізник» означає, що продавець здійснює постачання товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику в названому місці.

Згідно інформації АСМО «інспектор» фактів митного оформлення в митному режимі «експорт» товару «бурштин» ОСОБА_1 не встановлено.

При цьому, відповідно до Інкотермс - 2010, термін FCA - «франко-перевізник» покупець товару зобов`язаний виконати всі митні формальності по ввозу товару, що було виконано та підтверджується отриманою від митних органів Республіки Польща інформації, а саме в Республіці Польща до митного контролю та митного оформлення було задекларовано (заявлено) товар «бурштин» за митною декларацією № OGL/322050/00000007/2019.

Факту виконання митних формальностей щодо вказаного товару в Україні відправником/експортером на умовах FCA, яким згідно інформації в отриманій митній декларації № OGL/322050/00/000007/2019 є громадянин ОСОБА_1 , не встановлено.

Таким чином, громадянин ОСОБА_1 вчинив дії спрямовані на переміщення через митний кордон України товару «бурштин», вагою нетто - 88 кг, вартістю - 4 400 доларів США (121 051,40 грн за курсом НБУ) поза митним контролем і без виконання митних формальностей, тобто його дії мають ознаки порушень митних правил відповідальність за які передбачено статтею 482 МК України.

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2021 року визнано винним громадянина України ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 482 МК України.

Накладено на громадянина України ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, що складає 121 051,40 грн, з конфіскацією товару - «бурштин», вагою нетто - 88 кг.

Стягнуто з громадянина України ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що не повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, чим його було позбавлено права надати свої пояснення, заперечення, приймати участь в розгляді справи та скористатись юридичною допомогою адвоката.

Апелянт вказує, що згідно до матеріалів справи, Київська митниця Держмитслужби листом від 11 червня 2020 року №7.88/20/4/11593 повідомляє в.о. директора Департаменту запобігання та протидії контрабанді та порушення митних правил Державної митної служби України про хід розслідування справи стосовно чотирьох відправлень бурштину від імені ОСОБА_1 з аеропорту Жуляни до аеропорту Гданськ у 2019 році. Відтак, Київська митниця Держмитслужби станом на 11 червня 2020 року виявила порушення, визначилась з його обсягом та встановила правопорушника. Проте матеріали адміністративної справи надійшли до суду з порушенням шестимісячного строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 467 МК України (26 травня 2021 року).

Разом з тим, ОСОБА_1 наголошує, що не міг перетинати кордон України, оскільки закордонний паспорт отримав лише 13 жовтня 2021 року, паспорт громадянина України має старого зразка, у місті Києві був лише один раз у вересні 2022 року, а інкриміноване йому правопорушення вчинено у 2019 році.

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що він зареєстрований та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

У декларації OGL/322050/00/000007/2019 від 06 січня 2019 року вказано прізвище ОСОБА_2 , а в його закордонному паспорті ОСОБА_3 , відсутній його підпис, дата народження, по-батькові, а вказаний індекс «6544» не співпадає з фактичним індексом м. Краматорськ «84301».

Апелянт вказує, що не здійснював пересилання бурштину з України до Польщі, не має відношення до вчиненого правопорушення, а тому просить апеляційний суд скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та постановити нову про закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників ОСОБА_1 - Вихора П.О., Горєва Д.А., які підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, представника Київської митниці Держмитслужби - Король Л.І., який заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, доводи ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2021 року, на думку апеляційного суду, є обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що 08 жовтня 2021 року було ухвалено оскаржувану постанову (а.с.45-47).

Разом з тим, ні ОСОБА_1 , ні його захисник не були присутніми в судовому засіданні, яке було призначено на 08 жовтня 2021 року, що також вбачається із тексту оскаржуваної постанови (а.с.45-47).

Крім того, належних та допустимих доказів повідомлення апелянта про розгляд справи в суді першої інстанції, який було призначено на 08 жовтня 2021 року, матеріали справи не містять.

Апелянт також посилається на той факт, що з матеріалами даної справи він ознайомився в електронному вигляді лише 03 травня 2023 року.

Апеляційну скаргу було подано 15 травня 2023 року.

Враховуючи зазначене, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2021 року як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до положень статті 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з ст.ст.486, 489, 495 МК України не достатньо всебічно, повно та об`єктивно з`ясував обставини справи, не дав належну оцінку доказам у їх сукупності і виніс постанову, зміст якої не відповідає вимогам ст.527 МК України, ст.283 КУпАП. Висновки суду першої інстанції про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.482 МК України у діях ОСОБА_1 є необґрунтованими з огляду на наступне.

Так, у відповідності до ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил, як це передбачено ч. 2 ст. 459 МК України, можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч.1 ст.486 МК України).

Відповідно до ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.

За диспозицією ч.1 ст.482 МК України переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України поза митним контролем, тобто поза місцем розташування митного органу або поза робочим часом, установленим для нього, і без виконання митних формальностей, або з незаконним звільненням від митного контролю внаслідок зловживання службовим становищем посадовими особами митного органу - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів, транспортних засобів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів, транспортних засобів і транспортних засобів, що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України поза митним контролем.

Митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і митними органами з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно з пунктом 5 частиною другою статті 265 МК України декларант може здійснювати декларування товарів самостійно або уповноважувати інших осіб на здійснення декларування від свого імені.

Відповідно до частини першої статті 266 МК України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей.

Відповідно до частин першої та сьомої статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідченні електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої особи. Перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідно до протоколу про порушення митних правил від 12 травня 2021 року № 0828/10000/21 06 січня 2019 року в аеропорту «Гданськ» (Польща), згідно інформації митних органів Республіки Польща надісланої до Київської митниці Держмитслужби листом Департаменту протидії митним правопорушенням та контрабанді Держмитслужби від 12 січня 2021 року № 08-1/20-02-01/7.8/325, при ввезені на митну територію Республіки Польща проведено декларування товару «бурштин».

Переміщення вказаного вантажу здійснювалось авіаційним транспортом із аеропорту «Жуляни» (Україна) до аеропорту «Гданськ» (Польща), рейс авіакомпанії Wizz Air № W6 1692.

Згідно інформації вказаної в графі 31, надісланої митної декларації № OGL/322050/00/000007/2019, оформленої митними органами Республіки Польща в митному режимі «імпорт», на території Республіки Польща було задекларовано товар «бурштин», вагою нетто - 88 кг, вартість товару згідно гр.22 митної декларації становить - 4 400 доларів США.

Згідно графи 2 «відправник/експортер» вказаної декларації - відправником/експортером товару є громадянин ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 .

Вказаний товар згідно інформації в графі 20 надісланої митними органами Республіки Польща митної декларації № OGL/322050/00/000007/2019 переміщено на умовах FCA Краматорськ.

Відповідно до Інкотермс - 2010, термін FCA - «франко-перевізник» означає, що продавець здійснює постачання товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику в названому місці.

Згідно інформації АСМО «інспектор» фактів митного оформлення в митному режимі «експорт» товару «бурштин» ОСОБА_1 не встановлено.

При цьому, відповідно до Інкотермс - 2010, термін FCA - «франко-перевізник» покупець товару зобов`язаний виконати всі митні формальності по ввозу товару, що було виконано та підтверджується отриманою від митних органів Республіки Польща інформації, а саме в Республіці Польща до митного контролю та митного оформлення було задекларовано (заявлено) товар «бурштин» за митною декларацією № OGL/322050/00000007/2019.

Факту виконання митних формальностей щодо вказаного товару в Україні відправником/експортером на умовах FCA, яким згідно інформації в отриманій митній декларації № OGL/322050/00/000007/2019 є громадянин ОСОБА_1 , не встановлено.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що громадянин ОСОБА_1 вчинив дії спрямовані на переміщення через митний кордон України товару «бурштин», вагою нетто - 88 кг, вартістю - 4 400 доларів США (121 051,40 грн за курсом НБУ) поза митним контролем і без виконання митних формальностей, тобто його дії мають ознаки порушень митних правил відповідальність за які передбачено статтею 482 МК України (а.с.1-4).

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.482 МК України, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що винуватість ОСОБА_1 підтверджується наявними у справі доказами, зокрема, даними протоколу про порушення митних правил від 12 травня 2021 року № 0828/10000/21, даними митної декларації № OGL/322050/00/000007/2019 отриманої з листом митних органів Республіки Польща від 11 грудня 2020 року.

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з протоколу, митний орган зазначає, що ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України товару «бурштин» поза митним контролем і без виконання митних формальностей.

Однак, дослідивши матеріали справи, апеляційним судом було встановлено, що відповідно до листа Київської митниці Держмитслужби від 18 січня 2021 року №7.8/20/7/979 зазначено, що у спавах Київської митниці Держмитслужби відсутня будь-яка інформація про здійснення митного оформлення бурштину в зоні діяльності митного посту «Аеропорт-Київ (Жуляни)» 06.01.2019, 23.02.2019, 10.03.2019, 26.03.2019.

Також зазначено, що каміння необробленого бурштину, яке могло бути видобутим із порушенням правил охорони або використання надр України, можливо переміщувалось через митний кордон України з приховуванням від митного контролю невстановленою особою, яка при цьому перетинала державний кордон України в якості пасажира авіарейсу компанії Wizz Air № W6 1692 (сполучення Київ - Гданськ) у зазначені вище дати.

Разом з тим, апелянт надав документи, а саме лист Державної міграційної служби України від 13 липня 2023 року, з яких вбачається, що згідно Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами Державної міграційної служби України, дата видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_1 - 13 жовтня 2021 року (а.с.141).

Доказів того, що ОСОБА_1 отримував паспорт громадянина України для виїзду за кордон раніше, ніж 13 жовтня 2021 року матеріали справи не містять.

Таким чином, системний аналіз матеріалів справи свідчить про те, що належних та допустимих доказів того, що саме ОСОБА_1 вчинив які-небудь дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України товару «бурштин», вагою нетто - 88 кг, вартістю - 4 400 доларів США (121 051,40 грн за курсом НБУ) поза митним контролем і без виконання митних формальностей, матеріали справи не містять.

Більше того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що саме ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , були вчинення вказані дії. При цьому коли, яким чином та яким конкретно способом було вчинено вказане правопорушення зазначеною особою щодо переміщення через митний кордон України товару «бурштин», вагою нетто - 88 кг, вартістю - 4 400 доларів США (121 051,40 грн за курсом НБУ) поза митним контролем і без виконання митних формальностей також не зазначено. .

Із долученого до матеріалів справи листа Київської митниці Держмитслужби від 18 січня 2021 року №7.8/20/7/979 вбачається, що митниця посилається на те, що невстановленою особою могли вчинятись відповідні дії, які підпадають під дію норми ч.1 ст.482 МК України. Вказане свідчить про припущення, а не встановлений факт щодо особи, яка могла вчинити дії щодо переміщення через митний кордон України товару «бурштин», вагою нетто - 88 кг, вартістю - 4 400 доларів США (121 051,40 грн за курсом НБУ) поза митним контролем і без виконання митних формальностей.

Отже, належних та допустимих доказів того, що саме ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , були вчиненні дії спрямовані на переміщення через митний кордон України товару «бурштин» поза митним контролем і без виконання митних формальностей, та утворювали об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 482 МК України не вчинялись й зворотного в судовому порядку доведено не було.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає, що враховуючи об`єм та кількість переміщеного товару - бурштин в кількості 88 кг. викликає сумнів у можливості його переміщення через митний кордон шляхом приховування.

Факт перебування вказаного товару на території Республіка Польща не свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.482 МК України.

Відповідно до статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп / 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до положень статті 495 Митного кодексу України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Зазначені вище позиції Конституційного Суду України щодо застосування презумпції невинуватості особи відповідають і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, в рішенні від 21 липня 2011 року у справі "Коробов проти України" ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають з співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення "поза розумним сумнівом".

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що особами, уповноваженими на складання протоколів про адміністративні правопорушення, не зібрано достатніх та належних доказів вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 482 МК України, а тому доходить висновку проте, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад та подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.482 МК України й правових підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності немає.

Враховуючи викладені обставини, а також те, що при апеляційному перегляді встановлено, що обставини викладені в постанові місцевого суду не відповідають фактичним обставинам справи, тому апеляційний суд доходить висновку, що постанова Солом`янського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2021 року підлягає скасуванню, а апеляційна скарга -задоволенню.

Керуючись положеннями статті 531 МК України, статті 294 КУпАП, Київський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити по справі нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.482 Митного кодексу України закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, тобто із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду М.А.Яворський