САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/16/23
Провадження №3/726/69/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2023 м. Чернівці

Суддя Садгірського районного суду м. Чернівці Мілінчук С. В. розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України,

ВСТАНОВИВ :

До Садгірського районного суду м. Чернівці надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення ним правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Так у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що 27.12.2022 року о 22 годині 59 хвилин водій ОСОБА_1 , керував автомобілем «BMW Х5», д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Хотинській, 56 А у м. Чернівці з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, треміт пальців рук), від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, однак надіслав до суду клопотання про закриття провадження у справі у якому зазначає, що він не керував транспортним засобом у момент, коли до нього під`їхали працівники поліції, а тому не мав обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння.

Відповідно до ст. 245 КУпАП вказує, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації,трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У п 24. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено про необхідність звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Згідно ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Дослідивши відеозапис із нагрудного відео реєстратора працівників поліції, судом, поза розумним сумнівом, не може бути встановлено чи рухався транспортний засіб «BMW Х5» у момент, коли працівники поліції наблизились до нього. Факт руху транспортного засобу не зафіксовано.

Невідємною частиною складу правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП є суб`єкт правопорушення, тобто водій транспортного засобу, який вчинив дію чи бездіяльність, за що наступає адміністративна відповідальність.

Разом із тим, підійшовши до автомобіля, працівники поліції не пояснили ОСОБА_1 причину зупинки транспортного засобу та одразу оголосили вимогу про пред`явлення документів. У подальшому, працівниками поліції також не було обґрунтовано причини та підстави, у зв`язку із якими транспортний засіб був зупинений, однак із їхніх розмов стає зрозумілим, що, начеб то, даний транспортний засіб виїхав із території ресторану разом із ще одним автомобілем, який працівникам поліції зупинити не вдалось, а тому вони вважають, що водій може перебувати у стані алкогольного спяніня.

Таким чином, із досліджених доказів не встановлено чи рухався автомобіль «BMW Х5», чи здійснював керування ним ОСОБА_1 а також причину зупинки транспортного засобу.

Разом з тим, свобода пересування є конституційним правом кожної людини, котра законно перебуває на території України (ст. 33 Конституції України), тому зупинка автомобіля повинна відбуватись на підставах та в порядку, передбачених Законом України «Про національну поліцію» та ПДР України.

Варто зауважити, що у відповідності до ч. 2 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Вичерпний перелік підстав зупинення транспортного засобу вказаний в ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію»: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту. Наведений вище перелік підстав зупинки транспортного засобу є вичерпним. Безпідставна зупинка автомобіля є незаконною.

Сьомий апеляційний адміністративний суд, у справі № 136/651/21, а також Чернівецький апеляційний суд у справі 718/1824/22, висновки яких узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 року у справі № 686/11314/17, звернули увагу на те, що працівники поліції не можуть свавільно переслідувати та зупиняти кожну особу.

Вимоги ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» передбачає право поліцейського зупиняти виключно ті автомобілі, які по оперативній інформації причетні до скоєння правопорушень, або із інших передбачених підстав.

Натомість із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що особа відповідно якої складено адміністративний протокол допустив будь-які порушення правил дорожнього руху та загалом керував транспортним засобом, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Варто звернути увагу на те, що Європейським судом з прав людини, у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», сформульована доктрина «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree).

Відповідно до цієї доктрини, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж («Гефген проти Німеччини»).

На думку ЄСПЛ, надається оцінка допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно. У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення.

У рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро протии Португалії», «Шабельник проти України» ЄСПЛ застосував різновид доктрини «плодів отруйного дерева», яка полягає в тому, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не були б отримано, якби не було отримано перших. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.

У справі №664/506/16-к ККС констатував стосовно визнання доказу недопустимим за правилом «плодів отруйного дерева», що у рішенні суду має бути чітко доведено похідний характер інформації, яка стала фактичною підставою для проведення відповідної слідчої (розшукової) дії, від дій, якими були істотно порушені певні процедури, а як наслідок і право людини.

Окрім того, згідно позиції КАС ВС, викладеній у постанові від 15.03.2019 за № 686/11314/17 (К/9901/15541/18), оскільки були відсутні підстави для зупинки транспортного засобу вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів в тому числі реєстраційного документу на транспортний засіб, посвідчення водія, або проведення будь-яких інших дій стосовно водія є неправомірними.

Таким чином, не доведеним є законність підстав для зупинки транспортного засобу, що тягне за собою незаконність проведення усіх подальших процесуальних дій.

Окрім того, відповідно до п. 6, 7-12, 15, 22 розідлу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції№ 1452/735 від 09.11.2015 року затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров`я огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Із дослідженого відеозапису вбачається, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу чи у закладі охорони здоров`я, або ж відмовитись від проходження такого огляду, на вибір. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, що було зафіксовано працівниками поліції. Однак у подальшому, через 4 хвилини, ОСОБА_1 , з власної ініціативи, підійшов до працівників поліції та висловив бажання пройти огляд на стан сп`яніння. В цей час полісмени ще не приступили до складання адміністративного протоколу, однак повідомили ОСОБА_1 , що він уже відмовився проходити огляд, і більше такої можливості не має. Зазначили також, що якщо він бажає пройти огляд, він може зробити це самостійно, без направлення, у відповідному закладі охорони здоровя, однак це не матиме впливу на їхнє рішення щодо складання відповідного протоколу.

Оцінивши вказані обставини, судом не може бути констатовано, що відмова ОСОБА_1 є як ствердною, вольовою та остаточною, оскільки, через досить короткий проміжок часу, обдумавши наслідки такої відмови, ще до початку складання протоколу працівниками поліції, він все-таки виявив намір та бажання пройти огляд.

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Приймаючи рішення, суду необхідно керуватись п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Натомість прийнявши первинну відмові від проходження огляду, у подальшому, працівники поліції обмежились формальним підходом до бажання ОСОБА_1 пройти такий огляд, відмовили йому у задоволенні такого клопотання, і хоч мали можливість у встановленому порядку здійснити дії для проведення огляду, не виявили бажання цього робити, тобто обмежили особу у можливості реалізації її прав. Наслідком цього, стало складання протоколу, відомості у якому не відповідають дійсним обставинам та дійсній волі ОСОБА_1 . Така бездіяльність працівників поліції позбавила ОСОБА_1 можливості у реалізації своїх прав та породила недоведеність пред`явленого обвинувачення у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Таким чином, дослідивши зібрані у справі докази, судом не встановлено будь-яких правових підстав для зупинки транспортного засобу а також те, чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом. Окрім того, судом також не може бути констатовано, що ОСОБА_1 ствердно відмовився від проходження огляду, зважаючи на вольовий характер його подальший дій та бездіяльність працівників поліції.

Вказані обставини, як кожна окремо, так і в своїй сукупності, породжують сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 , які тлумачаться на його користь.

Враховуючи викладене, з метою недопущення можливості необґрунтованого притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, вважаю за необхідне провадження у справі закрити.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 7, 130, 245, 247, 278, 280, 251-252, 256, КпАП України наказу № 1452/735 від 09.11.2015 року Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров`я "Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», -

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова судді може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області через Садгірський районний суд м. Чернівці протягом 10-ти діб з дня її винесення.

СуддяС. В. Мілінчук