Справа №756/6768/22 Головуючий в суді І інстанції - Тиха О.О.
Провадження №33/824/25/2023 Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Стрільця Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Стрільця Ю.П. на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2022 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживаючогоза адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 496 грн. 20 коп. судового збору.

Відповідно до постанови, 04.06.2022 року о 20-30 год. в м. Києві по вул. Богатирській, 26-А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Оpel Vectra, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: неприродна блідість обличчя, розширені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, що зафіксовано на відео 470641, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним рішенням захисником ОСОБА_1 - адвокатом Стрільцем Ю.П. подано апеляційну скаргу, у якій він просить провадження у справі за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі ст.247 КУпАП.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що судове рішення винесене з грубим порушення норм матеріального та процесуального права, містить формальний підхід щодо дослідження та оцінки доказів.

Апелянт вказує, що протокол про адміністративне правопорушення був складений з порушення норм ст.256 КУпАП, оскільки працівники поліції зупинили ОСОБА_1 та після перевірки автомобіля один з працівників поліції сказав, що з автомобіля є запах «шишок» тобто наркотичної речовини та почав обшукувати транспортний засіб. ОСОБА_1 заперечив та пояснив, що це запах плісняви та залишків їжі, оскілки він займається доставкою сирих продуктів. Працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, де останній зразу погодився.

Разом з тим, поліцейський сказав ОСОБА_1 , що якщо він хоче забрати своє посвідчення йому потрібно сплатити штраф у розмірі 425 гривень за начебто керування без посвідчення, а також підписати протокол за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, до того ж працівники поліції переконали його, що за це відповідальність останній нести не буде.

Свідком вказаних подій був пасажир автомобіля ОСОБА_4 , який в поясненнях вказав, що 04 червня 2022 року вони з ОСОБА_1 проїжджали через пост поліції та автомобіль був зупинений працівниками поліції. На вимогу поліцейського ОСОБА_1 одразу надав посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Працівники поліції повідомили їх, що в машині відчувається запах наркотичних речовин, на що вони пояснили, що це запах продуктів. Після чого ОСОБА_1 запропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння та ОСОБА_1 одразу погодився, поліцейський ще декілька разів запитував ОСОБА_1 чи він згоден, на що ОСОБА_1 відповідав згоден. Працівники поліції відійшли та через деякий чай повернулися та запропонували ОСОБА_1 сплатити штраф за нібито керування автомобілем без посвідчення водія та підписати протокол за ст.130 КУпАП. Після чого ОСОБА_1 підписав всі документи.

Адвокат вказує, що працівники поліції вдавалися до провокації та спекулювали запитаннями, щоб ОСОБА_1 підписав відмову від проходження огляду.

Разом з тим, з відеозапису вбачається, що працівниками поліції було проведено несанкціонований обшук автомобіля Opel Vectra д.н.з. НОМЕР_1 .

Таким чином, судом першої інстанції не повно з`ясовано обставини справи, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а постанова суду винесена з порушенням чинного законодавства.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_1 та його адвоката Стрільця Ю.П. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, правильності кваліфікації дій за вказаною статтею, оскільки зазначене підтверджуються зібраними у справі доказами.

У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 073116 від 04 червня 2022 року, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Оpel Vectra, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: неприродна блідість обличчя, розширені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, що зафіксовано на відео 470641.

ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, що підтверджується його підписом в протоколі про адміністративне правопорушення. У графі підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розписався без будь-яких застережень та зауважень.

При цьому, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку підтверджується відеозаписом на боді камеру поліцейського № 470641.

З відеозапису з нагрудної камери поліцейського (470641) вбачається, що працівниками поліції неодноразово було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладах охорони здоров`я. Однак він відмовився проходити огляд. Будь-яких обставин, що свідчили б про вчинення неправомірних дій працівниками поліції на вказаному відеозаписі не зафіксовано.

Крім того, судом першої інстанції була надана оцінка доводам сторони захисту щодо підбурювання ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення.

Зокрема суд першої інстанції зазначив, що КУпАП не містить визначення поняття провокація, як і в цілому національне законодавство, натомість Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зробив дефініцію такого поняття та критерії для розмежування законних дій співробітників поліції від провокації до вчинення злочину.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) для відмежування провокації від допустимої поведінки правоохоронних органів є ряд критеріїв.

Під змістовним критерієм розуміється наявність/відсутність суттєвих змістовних ознак, притаманних провокації правоохоронних органів, а під процесуальним критерієм - наявність у суду можливостей перевірити відомості про ймовірну провокацію під час судового засідання з дотриманням вимог рівності та змагальності сторін.

Підбурювання з боку поліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений (рішення у справі «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року).

Під пасивною поведінкою ЄСПЛ розуміє відсутність будь-яких активних дій, які б спонукали потенційного підозрюваного вчинити злочин.

Таким чином, у разі виявлення за матеріалами кримінального провадження ознак, притаманних провокації злочину правоохоронними органами, суд у судовому засіданні має це перевірити шляхом дослідження відповідних обставин і лише після цього зробити висновок щодо наявності (відсутності) такого факту і, як наслідок, щодо належності, допустимості й достатності доказів у справі для прийняття відповідного процесуального рішення.

При визначенні того, чи обмежилися співробітники правоохоронних органів переважно пасивним встановленням обставин можливого скоєння злочину, ЄСПЛ розглядає два фактори:

- наявність підстав для проведення відповідних заходів;

- роль співробітників правоохоронних органів в скоєнні злочину.

Таким чином, потрібно взяти до уваги наступні обставини: підставу для зупинки; поведінка працівника поліції; ознаки сп`яніння водія; дії водія щодо пропозиції працівника поліції пройти огляд на встановлення стану сп`яніння.

Так, з відеозапису вбачається, що після зупинки під час спілкування з поліцейськими у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд для визначення стану сп`яніння у медичному закладі (відео 04:38 хв.), на що ОСОБА_1 однозначно не відповів, як на то вказував захисник, а повідомив, що можливо колись у багажнику його автомобіля знаходились «шишки», тому у салоні транспортного засобу може буди наявний відповідний запах, проте, зараз там нічого забороненого немає. Працівниками поліції проведено огляд транспортного засобу, під час якого жодних заперечень з боку водія не виникало. Також під час спілкування з поліцейськими водій ОСОБА_1 повідомив, що приблизно два тижні тому вживав наркотичні речовини, на що поліцейські відповіли, що при огляді у лікаря-нарколога у такому випадку може бути позитивний результат, навіть зі спливом тривалого проміжку часу. Після тривалого спілкування ОСОБА_1 знову було запропоновано пройти огляд у лікаря-нарколога, проте той від такого огляду відмовився (відео 30:17 хв. та 33:08 хв.).

Таким чином, судом першої інстанції не було встановлено того, що поліцейські своїми активними діями спонукали водія ОСОБА_1 прийняти рішення про відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, відтак суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що немає підстав вважати, що поліцейські спровокували водія до вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Рішення про відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння було прийнято свідомо водієм ОСОБА_1 без будь-якого тиску. Останній, будучи водієм та маючи відповідне посвідчення водія, обізнаний з Правилами дорожнього руху, зокрема, п.2.5, який зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому, відмовляючись від проходження такого огляду, має нести юридичну відповідальність.

Такі висновки районного суду є вірними та ґрунтуються на доказах, які містяться в матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського слід вважати недопустимим доказом через те, що він містить переривання, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки переривання відеозапису складає незначний проміжок часу, при цьому на відеофайлах в повній мірі зафіксовані всі процесуальні дії, які мали вчинити працівники поліції в даному випадку.

У суді першої інстанції було допитано в якості свідка ОСОБА_4 , який пояснив, що знайомий з ОСОБА_1 , товаришують, їхні діти навчаються разом. 04 червня 2022 року вони разом з ОСОБА_1 їхали по справі на автомобілі OpelVectra, номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Богатирській у м. Києві та на блок-посту авто зупинили працівники патрульної поліції. Під час спілкування з ОСОБА_1 поліцейські повідомили, що у останнього виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, після чого йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 погодився. Протягом спілкування з ОСОБА_1 поліцейські провели огляд транспортного засобу з метою відшукування наркотичних засобів, проте, ніяких заборонених речовин знайдено не було. Після чого, співробітники поліції декілька разів запитали ОСОБА_1 , чи бажає він пройти огляд для визначення стану сп`яніння у медичному закладі, на що останній погоджувався. Під час спілкування поліцейські казали, що якщо ОСОБА_1 раніше вживав наркотичні засоби, то проходити огляд немає сенсу, оскільки він виявив стан наркотичного сп`яніння. Взагалі, на думку свідка, здавалося таке враження, що поліцейські не хотіли везти ОСОБА_1 до лікаря-нарколога, казали, що будуть викликати інший наряд, щоб останнього відвезли на огляд. Врешті ОСОБА_1 під відеозапис відмовився від проходження огляду.

Однак, на думку суду апеляційної інстанції, районний суд обґрунтовано надав критичної оцінки вказаним поясненням свідка, зважаючи на те, що вони з ОСОБА_1 товаришують, а тому він не може бути неупередженим. Крім того, як вірно зазначив суд, твердження свідка про те, що поліцейські не бажали везти ОСОБА_1 до лікаря-нарколога, а тому кілька разів перепитували його, чи згоден він пройти такий огляд, усіляко затягуючи час, є лише припущеннями.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що викладені у постанові висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження.

У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі.

Доказів на спростування висновків суду першої інстанції апелянтом у апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході апеляційного розгляду не здобуто.

Істотних порушень закону, які б слугували підставою для скасування рішення суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено.

Із огляду на вищезазначене, постанова Оболонського районного суду міста Києва відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Стрільця Юрія Петровича, залишити без задоволення.

Постанову Оболонського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.О. Габрієль