Справа № 753/7683/22 Головуючий у 1 інстанції Рудюк О.Ю.
Провадження № 33/824/194/2023 Доповідач в апеляційній інстанції Матвієнко Ю.О.
Категорія ст. 124, 122-4 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 березня 2023 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Матвієнко Ю.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 15 серпня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Хмельницької області, громадянина України, працюючого начальником управління ДП «Прогрес», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 15 серпня 2022 року визнано винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КпАП України. Провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4 КпАП України закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Вказаною постановою встановлено, що ОСОБА_1 19 лютого 2022 року об 11 год. 36 хв., керуючи автомобілем Шкода «Октавія», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві по вул. Ревуцького, 37/7, не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого відбувся наїзд на стоячий автомобіль Форд «Куга» д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, після чого з місця вчинення ДТП зник, чим порушив п.п. 13.1, 2.10 (а) ПДР України.

Не погоджуючись з постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 15 серпня 2022 року, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій посилався на те, що постанова є необґрунтованою, незаконною, винесеною без всебічного, повного і об`єктивного з`ясування усіх обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Обгрунтовуючи скаргу, ОСОБА_1 посилався на те, що в наданих працівниками поліції матеріалах відсутні дані про свідків пригоди, які б могли достовірно стверджувати про причетність до пригоди його автомобіля.

Так, в матеріалах міститься відеозапис з відеореєстратора, на якому зображені автомобіль потерпілої та автомобіль, схожий за маркою, кольором на автомобіль апелянта, але на відео відсутня інформація про номерний знак автомобіля та ракурс вибраний таким чином, що не видно контакту двох автомобілів. У разі, якщо б власник реєстратора дійсно був свідком ДТП, він мав бути в обов`язковому порядку допитаний в якості свідка та надав би покази, чи бачив він пригоду та номерні знаки автомобіля, який заподіяв ушкодження та зник. Але цього працівниками поліції при оформленні ДТП зроблено не було, свідок не був допитаний на предмет, чи бачив він ДТП та чи звернув він увагу на номерні знаки автомобіля, який заподіяв шкоду та зник.

У разі, якщо б працівники поліції вчасно провели всі необхідні дії по збору інформації, винний водій був би знайдений вчасно, а матеріал не складали б на особу, яка не має відношення до пригоди. Вказане вбачається з методики того, як працівники поліції здійснювали встановлення можливих транспортних засобів, а саме за маркою автомобіля майже через півтора місяці.

Поліцейський взяв за основну версію знайдений рух автомобіля Шкода під керуванням ОСОБА_1 , але не на місці (районі) пригоди на Харківському масиві - вулиця Ревуцького, а в районі Борисполя та мікрорайоні Бортничі. Апелянтдійсно того дня їздив з Борисполя до Бортничів , але не був на місці пригоди по вулиці Ревуцького в той день, а наданий поліцією файл підтверджує, що він рухався в цьому напрямку та не встановлює, що він був на вулиці Ревуцького.

Якщо поліція володіє засобами контролю руху автомобілів, вона мала б надати в підтвердження версії повний помінутний рух з міста Бориспіль до станції метро Харківська та в подальшому на вулицю Ревуцького, після чого автомобіль знаходився об 11 год. 37 хв. на місці пригоди та потім начебто апелянт повернувся до Бортничів об 11 год. 47 хв. При тому, що відповідно до файлу, наданого поліцією, ОСОБА_1 рухався з Борисполя об 11 год. 15 хв. до Бортничів, де був на кругу об 11 год. 47 хв. та зовсім не заїжджав в інші місця. При цьому поліція не надає даних, які б виключали технічну можливість, в зв`язку з чим вони не можуть надати дані про "можливий" рух автомобіля апелянта з метро Бориспільська до вулиці Ревуцького та обратно до Бортничів.

Всі ці суперечності обов`язково мають трактуватись на бік обвинуваченої особи та доводять те, що поліцейськими не було встановлено, що ОСОБА_1 рухався до вулиці Ревуцького та потім повернувся обратно та не виключають можливості того, що на місці пригоди був інший автомобіль, схожий за кольором та маркою. ОСОБА_1 пояснював суду та потерпілій, що йому не має сенсу не визнавати свою вину у разі, якщо б він був на місці пригоди, оскільки його автомобіль є застрахованим (цивільна відповідальність), пошкодження у потерпілої є незначними та по справі закінчився термін притягнення до відповідальності, але чому він має визнавати провину іншої особи, коли він не причетний до цієї події, лише з міркувань необхідності списання матеріалів та можливого відшкодування шкоди потерпілій. Тобто, ОСОБА_1 мав визнати те, чого не робив лише для того, щоб потерпіла отримала відшкодування, а поліція та суд закрили (списали) матеріал.

В зв`язку із тим, що працівники поліції не вжили всіх заходів по своєчасному розшуку автомобіля, який скоїв ДТП, адміністративний матеріал був складений на ту особу, яка не має відношення до пригоди, а винуватець залишився поза покаранням. Огляд автомобіля апелянта поліцейський провів майже через 5 місяців, що не виключає того, що автомобіль міг отримати різні подряпини в інших ситуаціях через те, що ОСОБА_1 був на ньому на чергуваннях в ТРО міста Києва та перебуває на ньому на таких чергуваннях по сьогоднішній день. Через те, що працівник поліції, який складав адміністративний матеріал, не знайшов ОСОБА_1 вчасно (терміново, невідкладно та в межах 2 місяців), не провів вчасно огляд автомобіля на предмет наявності характерних ушкоджень, не провів перевірочні дії методом співставлення двох автомобілів, що пропонував зробити апелянт, тобто поставити два автомобіля рядом та подивитись, чи можуть такі ушкодження утворитись від взаємодії двох авто. На що поліцейський лише формально сфотографував авто ОСОБА_1 та пошкодження на ньому.

В світлі даної ситуації, а також враховуючи, що суд повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності поза розумним сумнівом, апелянт вважає, що за цим стандартом доказування не було доведено його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Крім того, з оскаржуваної постанови вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та обґрунтування доведеності його вини сформовано лише на даних, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, схеми місця ДТП та незрозумілого аналізу руху автомобіля апелянта з міста Бориспіль до Бортничів, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність правопорушення, зокрема показань свідків, фото або відео фіксації, тощо, на яких би відображалось, що саме автомобіль ОСОБА_1 брав участь у ДТП.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 у апеляційній скарзі просив скасувати постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 15 серпня 2022 року та закрити провадження у справі за п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник адвокат Санніков С.Г. апеляційну скаргу підтримали та просили про її задоволення, надавши пояснення, аналогічні змісту апеляційної скарги, зазначивши, що у діях ОСОБА_1 немає складів адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Саннікова С.Г., які підтримали апеляційну скаргу та просили про її задоволення, пояснення потерпілої ОСОБА_4 та пояснення особи, уповноваженої на складання протоколу, капітана поліції ОСОБА_5., вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна.

Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») [GC] no. 15809/02 і 25624/02 ECHR 29.06.2007, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно п.2.10 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Згідно п. 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відстань до транспортного засобу, що рухається попереду, називається дистанцією; відстань між транспортними засобами, що рухаються по суміжних смугах, інтервалом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 19 лютого 2022 року об 11 год. 36 хв., керуючи автомобілем Шкода «Октавія», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві по вул. Ревуцького, 37/7, не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого відбувся наїзд на стоячий автомобіль Форд «Куга» д.н.з. НОМЕР_2 , після чого з місця вчинення ДТП зник. В результаті дорожньо-транспортної події транспортні засоби отримали механічні пошкодження та було завдано матеріальної шкоди. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.10 (а), 13.1 Правил дорожнього руху України.

Згідно наявних у справі письмових пояснень водія транспортного засобу Форд «Куга», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 19.02.2022 року об 11 год. 37 хв. її автомобіль стояв на вулиці Ревуцького. Водій на автомобілі «Шкода Октавія» сірого кольору хотів припаркуватись перед її автомобілем та зчесав бампер лівого крила її автомобіля (відео долучається), потім швидко поїхав. Свідки бачили, що він поїхав, але все було записано на відеореєстратор машини, яка стояла (а.с.4).

Згідно пояснень водія автомобіля «Шкода Октавія», д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , 19.02.2022 року о 10 год. він у м. Києві по вулиці Бажана, Ревуцького виїзжав на місце роботи на підприємство по визову чергового охоронця, так як відповідає за безпеку підприємства, являючись військовим пенсіонером органів служби безпеки України. Виїзжав з житлового масиву «Бортничі» та їхав по вказаному маршруту. В період слідування в будь-яких місцях не зупинявся, будь-яких контактів з другими автомобілями не було (а.с.11).

В матеріалах справи також наявний рапорт інспектора поліції від 19.02.2022 року (а.с.5) та схема ДТП (а.с.3), на якій зафіксовано розташування пошкодженого після ДТП автомобіля Форд «Куга», д.н.з. НОМЕР_2 , та отримані ним пошкодження. При цьому характер пошкоджень автомобіля Форд «Куга», д.н.з. НОМЕР_2 , у якого було пошкоджено ліве крило спереду та передній бампер з лівої сторони, відповідає характеру пошкоджень, виявлених при огляді автомобіля Шкода «Октавія», д.н.з. НОМЕР_3 , який був проведений старшим інспектором з о/д ВРОМ ДПП УПП у м. Києві капітаном поліції ОСОБА_5.

Крім того, у матеріалах справи наявні фотографії та відеозапис, при перегляді якого судом встановлено, що на припаркований автомобіль потерпілої ОСОБА_4 Форд «Куга», д.н.з. НОМЕР_2 , здійснив наїзд автомобіль Шкода Октавія сірого кольору. При цьому механізм зіткнення співпадає з ушкодженнями, які були виявлені у обох учасників даної пригоди. Також на відео чітко видно, як автомобіль Шкода Октавія зупинився після ДТП, що вказує на те, що водій відчув зіткнення, але вирішив залишити місце ДТП.

Таким чином, вищенаведені докази у їх сукупності та взаємозв`язку підтверджують ту обставину, що саме у зв`язку із порушенням водієм автомобіля Шкода Октавія, д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_1 вимог п. 13.1 та 2.10 (а) Правил дорожнього руху було пошкоджено автомобіль Форд «Куга», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , у зв`язку із чим обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаних правопорушень підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №149375 (а.с.1) та протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 149376 (а.с.22), які складені у максимальній відповідності з вимогами ст. 256 наведеного Кодексу та містять необхідні у них відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самих адміністративних правопорушень, які призвели до порушення ПДР України; схемою місця ДТП, що складена за місцем пригоди та містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, на зворотному боці схеми зазначено характеризуючі дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження (а.с.3); поясненнями, наданими порушником щодо часу, місця, способу, найменувань транспортних засобів в частині обставин ДТП, які не суперечать даним, відображеним в схемі ДТП та протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.11); поясненнями іншого учасника ДТП (а.с.4); рапортом працівника поліції (а.с.5); відеозаписом, на якому зафіксовано дорожньо-транспортну пригоду та момент наїзду автомобіля Шкода Октавія на автомобіль Форд «Куга», д.н.з. НОМЕР_2 (а.с.2).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності у апеляційного суду відсутні.

Протоколи про адміністративне правопорушення та додані до них матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року.

До протоколу про адміністративне правопорушення додані належно оформлені матеріали, передбачені розділом ІХ «Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124, 122-4 КУпАП» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року.

Протоколи підписані особою, яка їх склала, та безпосередньо ОСОБА_1 , якому у встановленому законом порядку роз`яснено права, передбачені ст.268 КУпАП.

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у справі доказах.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та його захисника про те, що це могла бути будь-яка інша машина, оскільки не видно номерів, апеляційний суд до уваги не бере, враховуючи те, що поліцейськими у короткий проміжок часу були вжиті заходи по розшуку авто, причетного до даної ДТП, матеріали передано до ВРОМ ДТП, який, провівши перевірку, встановив, що причетним до даної ДТП є саме Шкода «Октавіа», д.н.з. НОМЕР_1 . При цьому, допитаний в апеляційному суді капітан поліції ОСОБА_5 , який проводив перевірку та складав протоколи, зазначив, що проведеною перевіркою встановлено, що в районі, де відбулася ДТП, у той період часу, таких самих марок машин, з таким самим кольором, але іншими номерами, не було, і характер пошкоджень на оглянутому ним автомобілі Шкода Октавія відповідав характеру пошкоджень автомобіля Форд Куга,д.н.з. НОМЕР_2 , зазначених у схемі ДТП.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за ст.124, 122-4 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушень і не викликають у суду сумнівів.

Оцінюючи сукупність наявних у справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях ознак правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були б підставами для її скасування та постановлення по справі нової постанови про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення про встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, із закриттям провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи наведене, постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 15 серпня 2022 року є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 15 серпня 2022 року, якою закрито провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Ю.О.Матвієнко