Провадження № 3/127/3128/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2023м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

15.04.2023 о 14.55 год. на вул. Хмельницьке Шосе, 51 в м. Вінниці ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Kia, д.н. НОМЕР_1 , не слідкував за дорожньою обстановкою, не був уважним та під час повороту праворуч не надав перевагу в русі трамваю «Mirage» № 307. Внаслідок вказаного відбулось зіткнення, в результаті якого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, разом з тим на адресу суду надійшла його письмова заява, згідно з якою останній просить суд здійснити розгляд справи за його відсутності, просив з огляду на його статус інваліда обмежитись застосуванням до нього мінімального стягнення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

З диспозиції статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) випливає, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху (далі ПДР), що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Слід звернути увагу, що зазначена норма є бланкетною.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 порушив вимоги підпункту «б» пункту 2.3, пункту 16.12 ПДР.

Зі змісту підпункту «б» пункту 2.3 ПДР випливає, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з абзацом першим пункту 16.12 ПДР на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.

До протоколу про адміністративні правопорушення суду надана схема місця ДТП, відповідно до якої зафіксоване розташування транспортних засобів, місце їх зіткнення, а також виявлені на транспортних засобах механічні пошкодження. Відомості відображені у зазначеній схемі повністю узгоджуються письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Тому суд вважає, що в судовому засіданні підтверджений факт недотримання ОСОБА_1 вимог підпункту «б» пункту 2.3, пункту 16.12 ПДР, зміст яких судом викладений вище, а тому, на переконання суду, його дії охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП, за ознаками порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Вирішуючи питання щодо виду та міри адміністративного стягнення, необхідного і достатнього для виправлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та попередження вчинення ним нових правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд враховує, що згідно з наданими суду матеріалами ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, відомості про наявність будь-яких претензій майнового чи немайнового характеру до нього суду надані не були.

У поданій до суду заяві ОСОБА_1 посилавсь про доцільність його звільнення від відповідальності у зв`язку з малозначністю або застосування до нього мінімального стягнення, передбаченого санкцією закону.

Відповідно до приписів частини першої статті 22 КпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Згідно з приміткою до статті 22 КпАП положення цієї статті не застосовуються до правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 121, частиною п`ятою статті 122, статтями 122-2, 122-4, частиною третьою статті 123, частинами другою - п`ятою статті 126, статтями 130 та 161-1 цього Кодексу.

Хоча зі змісту примітки до статті 22 КпАП випливає, що застереження щодо неможливості звільнення від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП, відсутні, суд вважає за доцільне зауважити, що внаслідок вчиненого правопорушення відбулось пошкодження транспортних засобів. При цьому відомості, які б свідчили про відшкодування ОСОБА_1 завданої шкоди або вжиття відповідних заходів, спрямованих на усунення завданих наслідків, суду не надані. Крім того, суд вважає, що застосування приписів статті 22 КпАП щодо застосування усного зауваження за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не можливе. Тому суд вважає, що правові підстави для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі статті 22 КпАП відсутні.

Санкцією статті 124 КпАП в якості стягнення передбачені штраф та позбавлення права керування транспортним засобом.

Відповідно до частини другої статті 30 КпАП позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Допущене ОСОБА_1 порушення слід визнати грубим, однак суд вище навів обставини, які мають бути враховані при визначенні адміністративного стягнення. Наведені обставини не свідчать про доцільність застосування до ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, а тому суд вважає за доцільне застосувати до нього адміністративне стягнення, передбачене санкцією закону, що встановлює адміністративну відповідальність, у виді штрафу.

Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (далі Закон № 3674-VI) у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом з тим, пунктом 9 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

ОСОБА_1 до своєї заяви долучив копію посвідчення, зі змісту якого випливає, що він є інвалідом ІІ групи. Саме тому суд вважає, що останній має бути звільнений від обов`язку сплати судового збору з огляду на викладені вище приписи.

Керуючись статтями 124, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: