Справа № 502/479/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2023 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області Балан М.В.,

розглянувши подання Ізмаїльського районного відділу № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області про вирішення питання про давність виконання судового рішення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.183-1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого: АДРЕСА_2 ,

В С Т А Н О В И В :

Провідний інспектор Ізмаїльського районного відділу № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області звернувся до Кілійського районного суду з поданням, в якому просить вирішити питання про давність виконання судового рішення, а саме постанови Кілійського районного суду Одеської області від 01 липня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.183-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт.

В обґрунтування подання зазначено, що 02.08.2021 року правопорушник ОСОБА_1 , поставлений на облік в Ізмаїльському районному відділі пробації №2. Того ж дня правопорушнику за адресою місця проживання направлено виклик до уповноваженого органу з питань пробації на 10.08.2021 року, в призначену дату правопорушник за викликом не з`явився. 11.08.2021 року за вих. №1481/28/13-21 правопорушнику повторно, листом на замовлення на адресу вказану в постанові суду та на адресу місця реєстрації, направлено виклики до органу пробації на 18.08.2021 року, ОСОБА_1 , за викликами не з`явився. 19.08.2021 року на підставі Р. ХІІІ п.13.10 наказу №474/5 від 19.03.2013 року «Про затвердження Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільне корисних робіт» направлено запит до Кілійської міської ради з метою з`ясування місця реєстрації правопорушника, до Кілійського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі та до відділення поліції №1 Ізмаїльського РВГУНП в Одеській області щодо надання додаткової інформації для встановлення місця перебування правопорушника, також до КНП « Кілійський центр первинної медико-санітарної допомоги» КМР та до КНП «Кілійська багатопрофільна лікарня» КМР з метою з`ясування факту перебування на лікуванні правопорушника чи його звернення за медичною допомогою. Станом на 10.09.2021 року до уповноваженого органу з питань пробації надійшли відповіді з медичних закладів в яких зазначено, що правопорушник ОСОБА_1 , за медичною допомогою до медичних закладів та сімейних лікарів не звертався. Відповідно до відповіді Кілійської міської ради, місце реєстрації правопорушника є незмінним, особисто було здійснено візит за адресою місця реєстрації: АДРЕСА_1 та встановлено, що правопорушник за даною адресою лише зареєстрований та не проживає на протязі тривалого часу, квартира знаходиться у непридатному для проживання стані. Кілійським відділом державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі надано номер мобільного телефону правопорушника, за яким було здійснено телефонний дзвінок, однак телефон був відключений від мережі, тому з метою встановлення місця перебування правопорушника здійснено візит за адресою його місця проживання: АДРЕСА_2 . На момент перевірки, двері квартири відкрила малолітня донька правопорушника та повідомила, що на даний момент батько перебуває в м. Києві, адреса місця його проживання не відома. Також донька надала його мобільний номер телефона, який співпадає з мобільним телефоном, наданим Кілійським відділом державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі, але вказаний номер телефона вимкнений та дозвонитися на нього не можливо. Проведеними заходами не вдалось встановити місце проживання правопорушника ОСОБА_1 , також враховуючи те, що правопорушник не з`являвся за викликами до Кілійського районного суду тобто можливо йому не відомо про його притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 183-1 КУпАП та накладення адімінінстративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 304, 305 КУпАП, ст.. 80 ККУ та враховуючи те, що 13.07.2023 року сплинув дворічний термін виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення, представник органу пробації просив задовольнити подання та звільнити ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, у зв`язку з закінченням строку давності виконання судового рішення.

Представник Ізмаїльського районного відділу № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області надала заяву про розгляд справи за її відсутності, подання підтримала.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступних висновків.

01.07.2021 року постановою Кілійського районного суду Одеської області визнано винним громадянина України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Кілійським РС ГУДМС України в Одеській області від 05.11.2014 р., РНОКПП НОМЕР_2 - у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді виконання суспільно корисних робіт строком 120 годин.

13.09.2021 року до Кілійського районного суду надійшло подання про вирішення питання щодо подальшого виконання постанови Кілійського районного суду від 01.07.2021 року, на підставі ст. 304 КУпАП стосовно ОСОБА_1 .

30.09.2022 року постановою Кілійського районного суду Одеської області відмовлено у задоволенні подання Ізмаїльського районного відділу № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області.

12.12.2022 року, повторно, до Кілійського районного суду надійшло подання про вирішення питання щодо подальшого виконання постанови Кілійського районного суду від 01.07.2021 року, на підставі ст. 304 КУпАП стосовно ОСОБА_1 .

03.03.2023 року постановою Кілійського районного суду Одеської області відмовлено у задоволенні подання Ізмаїльського районного відділу № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області.

Порядок та процедура виконання постанов про накладення усіх видів адміністративних стягнень детально регламентується розділом V (ст. 298-330) КУпАП, глава 25 якого містить основні (загальні) положення, а принцип обов`язковості виконання таких постанов для державних і громадських органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян закріплений у ст. 298 цього Кодексу.

Так, постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України, і звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову (ч. 1, 4 ст. 299 КУпАП), а згідно ч. 1-2 ст. 300 цього Кодексу така постанова виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України.

Постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт надсилається на виконання органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, не пізніше дня, наступного за днем набрання постановою законної сили (ч. 1 ст. 325-1 КУпАП).

Звернувши своєчасно до виконання постанову про накладення на ОСОБА_2 стягнення у виді суспільно корисних робіт суд дотримався в цілому вказаних вимог закону.

Згідно ч. 1 ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Відповідно статті 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі Озтюрк проти Германії 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Відповідно до ч. 1ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Припинення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у межах КУпАП можливе лише за наявності обставин, зазначених у п. 5 (видання акту амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення), 6 (скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність) і 9 (смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі) ст. 247 цього Кодексу, при наявності яких орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання (ст. 302 КУпАП).

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 р. зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Положення Кодексу України про адміністративні правопорушення, не містить поняття строки давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення, тобто законодавцем залишено поза сферою свого регулювання питання щодо строків виконання таких постанов, створивши при цьому ситуацію безстрокового виконання такого рішення суду. Фактична «безстроковість» виконання таких постанов суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується ЄСПЛ при оцінці порушень державами-членами Конвенції, а «необмежений строк виконання» своєчасно надісланої постанови суперечить принципу 4 Рекомендації №R (91) 1 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, згідно якого, якщо адміністративний орган влади розпочав адміністративне провадження із застосування санкції, він зобов`язаний діяти залежно від обставин справи з розумною швидкістю.

Натомість, дані строки, передбачені Кримінальним кодексом України, а саме ст. 80, розділу ХІІ «Звільнення від покарання та його відбування», яка регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку. Таким чином, порушено інший фундаментальний із принципів права принцип справедливості, оскільки засуджені, які вчинили кримінальне правопорушення, в порівнянні з адміністративним правопорушенням на підставі ст. 80 КК України звільняються судом від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку суду.

Крім того, КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суддя вважає за можливе до виниклих правовідносин застосувати аналогію закону, а саме норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, відповідно до якої, особа звільняється від відбування покарання,якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Відповідно до принципу верховенства права давність виконання постанови судді про накладення стягнення у виді суспільно корисних робіт в адміністративному праві не може тривати довше, ніж давність виконання обвинувального вироку суду у кримінальному праві, у якому особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано: 2 роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі (яким і є суспільно корисні роботи - ст. 24, 31-1 КУпАП).

Таким чином, системний аналіз положень КУпАП у поєднанні з вказаним законодавством і судовою практикою, дають підстави вважати, що строк давності виконання постанови судді про накладення стягнення у виді суспільно корисних робіт повинен розпочинатися з дня набрання цим судовим рішенням законної сили, тобто через 10 днів з дня її винесення, а саме з 13.07.2021 року та в усякому разі не перевищувати 2-х років.

Враховуючи те, що 13.07.2023 року сплинув дворічний термін виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення та відповідно до ст. 183-2 КУпАП, відомості про ухилення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт в матеріалах особової справи відсутні, суддя приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню, оскільки неможливість відбуття ОСОБА_1 адміністративного стягнення зумовлено незалежними від останнього причинами.

Керуючись ст.303,304 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Подання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, накладеного постановою Кілійського районного суду Одеської області від 01 липня 2021 року, у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан