ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 644/8471/21 Номер провадження 33/814/398/23Головуючий у 1-й інстанції Ізмайлов І.К. Доповідач ап. інст. Рябішин А. О.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2023 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Рябішин А.О., перевіривши апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2021 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 9 ст. 121 КУпАП,

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені суддею суду першої інстанції обставини

Постановою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2021 року накладено на ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , адміністративне стягнення в виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні нуль копійок).

Згідно з постановою судді,23.08.2021 року о 18 год 23 хв водій ОСОБА_1 по пр.Московському 275 Ж в м, Харкові керував транспортним засобом Ford Econoline E-150, державний номерний знак НОМЕР_1 щодо якого порушено обмеження встановлені Митним Кодексом України строком до 1 року. Згідно ІПНПУ транспортний засіб ввезено 15.04.2017 року , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , транспортний засіб використовував ОСОБА_1 , який не ввозив його, чим порушив вимоги ст. 380 Митного кодексу України та ст. ст. 16, 31 Закону України «Про дорожній рух», вчинивши повторно протягом року правопорушення, передбачене ч. 9 ст. 121 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи , яка її подала

Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а також скасувати постанови , виписані працівниками поліції ДНІ8 №669052 від 07 квітня 2021 року по ст. 121 ч. 8 та ААБ№ 189996 від 23 серпня 2021 року за ст.122 ч.9 КУпАП.

Позиція апелянта в судовому засіданні апеляційного суду

В судове засідання особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час, день га місце судового розгляду справи шляхом направлення СМС повідомлення на вказаний ними в апеляційній скарзі номер мобільного телефону, про причини неявки не повідомив.

З огляду на викладені обставини , враховуючи позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні по справі «Пономарьов проти України» (Заява №3236/03), згідно якої сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження», апеляційний суд вважає можливим розглянути справу без участі особи , що притягується до адміністративної відповідальності , оскільки його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Мотиви суду

Суд апеляційної інстанції перевіривши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід повернути особі, яка її подала, оскільки апеляційна скарга не відповідає вимогам закону з таких підстав.

Апеляційний суд переглядає справу про адміністративне правопорушення в межах апеляційної скарги.

Згідно із положеннями ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Положеннями статті 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Частиною першою статті 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.

У Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року у справі №10- рп/99 зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом.

Відповідно до статей 13-14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова. Статус української мови як єдиної державної мови передбачає обов`язковість її використання на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування, а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначені цим Законом.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

Разом з цим, у судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Апеляційний суд звертає увагу, що для перегляду судового рішення в порядку

апеляційного провадження важливе значення мають форма і зміст апеляційної скарги.

Значною мірою від того, які доводи і мотиви викладені у апеляційній скарзі та які вимоги висуваються скаржником, залежать наслідки апеляційного провадження.

З огляду на вищезазначене та імперативність положень частини першої статті 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» щодо визначення мови діловодства при здійсненні судочинства, апеляційна скарга має бути викладена державною (українською) мовою.

Суд також зазначає, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства. Практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 , яка складена неукраїнською мовою, не може бути прийнята судом.

При цьому , апеляційний суд звертає увагу , що суд не зобов`язаний самостійно залучати перекладача у провадженні для її перекладу , а тому вона підлягає поверненню особі, яка її подала.

Суд зауважує, що повернення апеляційної скарги не позбавляє особу права повторно звернутися до суду з апеляційною скаргою після приведення скарги у відповідність до вимог закону, разом з клопотанням про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення.

Керуючись ст. ст. 278, 294 КУпАП,-

по с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2021 року справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 9 ст. 121 КУпАП , повернути особі, яка її подала.

Постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Рябішин