ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №293/173/23

Провадження № 3/293/188/2023

08 лютого 2023 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В.,

розглядаючи адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого

за ч.2 ст. 187 КупАП

ВСТАНОВИВ:

01.02.2023 до Черняхівського районного суду Житомирської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №252312 від 31.01.2023 відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями, 01.02.2023 вищевказані адміністративні матеріали розподілені для розгляду судді Л.В.Лось.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАВ №252312 від 31.01.2023, убачається, що громадянин ОСОБА_1 , 28.01.2023 о 22 годині 18 хвилин, перебуваючи під адміністративним наглядом за адресою АДРЕСА_1 був відсутній за місцем свого проживання, чим порушив п. 1 встановлених йому судом обмежень, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Про дату час та місце розгляду спарви був повідомлений свєчасно та належним чином.

Приймаючи до уваги поведінку ОСОБА_1 який не з`являється у судові засідання, з метою розгляду справи у розумні строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також приймаючи до уваги строки накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, суд визнає причини неявки ОСОБА_2 , у судове засідання неповажними і розцінює його неявку як затягування строків розгляду справи, у зв`язку з чим суд розглядає справу у його відсутність на підставі наявних у справі доказів.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнов проти України", відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

За приписами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як видно зі змісту протоколу про адміністративне серії ВАВ №252312 від 31.01.2023 громадянин ОСОБА_1 , 28.01.2023 о 22 год. 18 хв., перебуваючи під адміністративним наглядом за адресою АДРЕСА_1 був відсутній за місцем свого проживання, чим порушив п. 1 встановлених йому судом обмежень, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КУпАП.

Диспозиція ч. 2 ст.187 КУпАП передбачає вчинення тих самих дій, які передбачені у ч. 1 ст. 187 КУпАП, особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

В той же час така кваліфікуюча ознака як повторність у протоколі про адміністративне правопорушення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, не інкримінована.

Разом з тим, в ході розгляду даної адміністративної справи встановлено, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких допустимих та належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 , вчинив дії, які йому інкримінуються в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №252312 повторно протягом року, після притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 187 КУпАП.

Суд зазначає, що доказом притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності протягом року, що дає підстави кваліфікувати дії правопорушника як такі, що вчинені повторно може бути лише судове рішення, що набрало законної сили.

Відповідно до ст. 256 КУпАП протокол є єдиним документом, у якому зазначається суть правопорушення, тобто це є фактично те обвинувачення, яке висунуто особі від імені держави відповідними посадовими особами. Під час розгляду справи суддею у межах порушеного провадження надається правова оцінка діянню на предмет його протиправності. Водночас норми КУпАП не передбачають самостійної перекваліфікації судом дій за вчинене адміністративне правопорушення.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 органом поліції у порушення вимог ст. 255 КУпАП не зібрано належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КУпАП.

До матеріалів справи не додано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 , адміністративних правопорушень, зокрема: пояснень свідків, понятих або відео фіксації правопорушення тощо.

До матеріалів справи лише додано копію постанови Черняхівського районного суду Житомирської області від 13.10.2022 про встановлення відносно гр. ОСОБА_1 , адміністративного нагляду, та рапорти працівника поліції, який не можуть слугувати доказам на підтвердження вчинення ОСОБА_1 , інкримінуємого адміністративного правопорушення, а саме на підтвердження того, що ОСОБА_1 у визначений час був відсутній за місцем свого проживання.

При цьому суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути достатнім доказом доведення вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за відсутності інших належних доказів.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

За таких обставин суть правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_1 , за ч. 2 ст.187 КпАП України є сумнівною та не доведеною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Рішення суду в справі про адміністративне правопорушення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 3 ст.62 Конституції України визначено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищенаведеного, оцінивши наявні в даній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в даному випадку вина ОСОБА_1 , в інкримінованих йому правопорушеннях не доведена належними та допустимими доказами, а тому провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 187 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 8, 9, 23, 26, 33-35, ч.2 ст. 187, 268, 278, 280-287, 307, 308 КУпАП та ст. 4 Закону України "Про судовий збір",суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 187 КУпАП закрити на підставі ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області.

Суддя Людмила ЛОСЬ