Справа № 466/4297/23 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 33/811/907/23 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2023 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Марчука А.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Марчука Антона Михайловича на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 06 червня 2023 року,

встановив:

постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 06 червня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави, а також позбавити його права керування всіма видами транспортних засобів терміном на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в дохід держави у розмірі розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень, 80 копійок.

Згідно з постановою 19.04.2023 о 23:00 год. гр. ОСОБА_1 у м. Львові по вул. Шевченка, 323, керував транспортним засобом марки «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Марчук А.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову та винести нову, якою провадження справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування покликається на те, що така належно невмотивована, винесена з порушенням вимог чинного в Україні законодавства за відсутності належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Апелянт вказує, що в матеріалах справи відсутні відомості про те, які саме вимоги Правил дорожнього руху порушив ОСОБА_2 і чи взагалі він порушив ПДР.

Крім цього, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, зокрема на відеозаписах портативного відеореєстратора поліцейського відсутні відомості про керування ОСОБА_1 автомобілем, а про те, що він ним керував, поліцейським зазначено лише в протоколі.

Також, на думку захисника, висновок поліцейського про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння є надуманим та не підтвердженим жодними належними та допустимими доказами, а, як відомо, доведення вини правопорушника (збір, перевірка та оцінка доказів) покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення, тобто на поліцію в особі поліцейського.

Більше того, адвокат Марчук А.М. підкреслює, що в порушення п. 2.5 ПДР, поліцейський не висував ОСОБА_1 вимогу пройти медичний огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, а лише запитав, чи пройде він огляд на стан алкогольного сп`яніння з допомогою приладу алкотест Драгер на місці зупинки або у медзакладі.

Також, звертає увагу, що поліцейським не оформлено направлення для проведення медичного огляду ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння. Так, не складання поліцейським встановленої форми направлення на огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, не пред`явлення його ОСОБА_1 для ознайомлення, а також його відсутність в матеріалах справи, на думку захисника свідчить про те, що поліцейський навіть не мав наміру направити ОСОБА_1 на такий огляд, що додатково підтверджує порушення поліцейським процедури висунення вимоги пройти відповідний медичний огляд.

Щодо розгляду матеріалів справи в суді першої інстанції, то адвокат вказує, що попри те, що у постанові вказано, що ОСОБА_1 належним чином був повідомлений про день і час розгляду матеріалів в суді, то таке не відповідає дійсності, так як в матеріалах справи міститься поштовий конверт, адресований судом ОСОБА_1 за адресою, по якій він не проживає (у конверті невірно вказаний район Житомирської області (замість Радомишльського району, в якому зареєстрований та проживає ОСОБА_2 , вказано Житомирський район), у зв`язку з чим, ОСОБА_2 не отримував повісток про виклик до суду).

Про судове засідання 10.05.2023 ОСОБА_1 мав можливість дізнатися лише ввечері 09.05.2023 з сайту Шевченківського районного суду м.Львова, коли мав доступ до мережі Інтернет, у зв`язку з чим, електронною поштою скерував до суду відповідне клопотання, в якому зазначив адресу свого проживання ( АДРЕСА_1 ), повідомив про те, що перебуває на військовій службі та не зможе 10.05.2023 з`явитися в судове засідання, а тому, просив не розглядати справу за його відсутності та відкласти її розгляд.

Після 10.05.2023 повістки на вищезазначену адресу проживання та реєстрації ОСОБА_2 не надходили і можливості самостійно з`ясувати наступну дату і час розгляду справи у ОСОБА_1 не було.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Марчука А.М. на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №363002 від 19.04.2023 року; рапортом поліцейського на ім`я начальника відділення поліції, відповідно якого він доповів щодо зупинки водія ОСОБА_1 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння та відносно якого складено протокол за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП; відеозаписом, що долучений до матеріалів справи згідно якого встановлено факт відмови водія від проходження освідування.

Так, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, ст. 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у випадку невиконання водієм вимог п. 2.5 ПДР полягає у відмові особи, яка здійснювала керування транспортним засобом та якій працівник поліції висловив вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, пройти такий огляд.

Відповідно до ст. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З протоколу серії ААД № 363002 від 19 квітня 2023 року (а.с.1) вбачається, що такою ознакою у ОСОБА_1 були: запах алкоголю із порожнини рота, порушення мови та порушення координації рухів.

З огляду на наведені ознаки, у поліцейського виникли підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, наслідком чого стала вимога поліцейського до ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння.

Наявним у матеріалах справи відеозаписом з камер спостереження патрульних підтверджується, що працівник поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, однак останній від проходження такого огляду відмовився. Після чого поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 , який отримав посвідчення водія та знає Правила дорожнього руху, порушив вимоги п.2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

При цьому покликання апелянта на відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 спростовуються рапортом поліцейського взводу 1 роти 4 батальйону УПП у Львівській облаті ДПП капралом поліції Вергун Тетяни (а.с.3), з якого слідує, що під час несення служби у складі екіпажу «Омега-БП4» за адресою: Львівська обл., Залізничний р-н, с. Рясне-Руське, вул. Паркова, 16 близько 22 год. 40 хв. до нас звернувся небайдужий громадянин, який повідомив, що по автошляху М-10 «Львів-Краковець» в сторону блок-поста рухається автомобіль «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 , який, з його слів, рухається з порушенням ПДР, створює небезпеку для дорожнього руху, водій даного ТЗ можливо перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Через декілька хвилин автомобіль «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 проїхав блок-пост в напрямку м. Львів. Так як рухався швидко встановити здоровий контакт з водієм та зупинити його не вдалося. За допомогою службового автомобіля вони догнали вищевказаний транспортний засіб у місті Львові, вулиця Шевченка, 323 та зупинили його о 23 год. 00 хв.

Так, матеріали провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції, в тому числі і при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

Будь-яких підстав для обмови працівниками поліції ОСОБА_1 судом апеляційної інстанції не встановлено, останній не оскаржував у встановленому законом порядку дії працівників поліції та на неправомірні дії таких до правоохоронних органів не звертався.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, апеляційний суд погоджується з висновком судді суду першої інстанції про доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 .

Враховуючи викладені обставини, доводи апеляційної скарги про те, що суддею першої інстанції не з`ясовано всі фактичні обставини справи, не досліджено та не надано належної оцінки доказам, є безпідставними.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, зі сторони працівників поліції, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Таким чином, наявні у справі докази, яким суддя першої інстанції надав належну оцінку, у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, за ч.1 ст. 130 КУпАП та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Враховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

постановив:

апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Марчука Антона Михайловича - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 06 червня 2023 року - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Маліновська-Микич О.В.