Справа № 135/76/23
Провадження № 3/135/44/23
ПОСТАНОВА

іменем України

07.02.2023 м. Ладижин Вінницька область

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Волошина Т.В., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює приватним підприємцем,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ№321178 від 22.01.2023, складеного інспектором СРПП ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Бурлачуком П.В. ОСОБА_1 22.01.2023 о 00 год 51 хв в м. Ладижин по вул. Процишина керував транспортним засобом BMW, державний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку на місці зупинки, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав, просив закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, посилаючись на те, що транспортним засобом він не керував, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження викладених в протоколі обставин немає. Відеозапис не може бути доказом його винуватості, оскільки з нього не вбачається факту керування транспортним засобом та факту зупинки транспортного засобу. Про те, що він керував транспортним засобом зазначено лише в протоколі про адміністративне правопорушення. Саме лише перебування особи біля транспортного засобу не доводить фату керування ним. Окрім того, вказав на те, що йому не роз`яснювалися його права, передбачені ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що є порушенням його права на захист, не проводилася перевірка реакції його зіниць очей на світло, огляд його рук, запаху алкоголю з ротової порожнини. Натомість працівник поліції обмежився лише голослівним перерахуванням нібито наявних у нього ознак алкогольного сп`яніння. При цьому наголосив на тому, що йому взагалі не роз`яснювався сам порядок проходження огляду на стан сп`яніння.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст. 278, 280 КУпАП, суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ№321178 від 22.01.2023, складеного інспектором СРПП ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Бурлачуком П.В. 22.01.2023 о 00 год 51 хв в м. Ладижин по вул. Процишина ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW, державний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку на місці зупинки, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.1).

У пункті 2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні ОСОБА_1 наголошував на тому, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту керування ним транспортним засобом і про це лише зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення. Саме лише перебування особи біля транспортного засобу не доводить фату керування ним.

Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП, передбачає необхідність обов`язкової наявності такої ознаки цього адміністративного правопорушення, як керування транспортним засобом.

У п. 27 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14 судам роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, або свідками, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним беззаперечним доказом у справі, а викладені в ньому обставини повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на уповноважених осіб, визначених ст. 255 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ№321178 від 22.01.2023 працівник поліції вказав, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, однак, до матеріалів справи жодного доказу на підтвердження цього не приєднав.

Пояснення (зауваження) щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та пояснення по суті адміністративного правопорушення в протоколі ОСОБА_1 не зазначені, не додані такі й до протоколу про адміністративне правопорушення.

З відеозапису з нагрудної камери працівника поліції не вбачається факт руху транспортного засобу, факт зупинки працівниками поліції транспортного засобу та факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

З вказаного слідує, що суть адміністративного правопорушення та опис установлених поліцейським в протоколі обставин йде в розріз з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Таким чином, будь-яких доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, встановлених за допомогою об`єктивних засобів контролю (відеозаписів зроблених за допомогою камер спостереження, нагрудних камер поліцейських або ініціативних записів будь-яких осіб, зроблених із дотриманням вимог закону) матеріали справи не містять.

Наведене у свої сукупності указує на недоведеність у ході провадження у цій справі факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння.

Крім того, у долученому до матеріалів справи відеозаписі вбачається, що водію ОСОБА_1 уповноваженою особою не було роз`яснено його права, передбачені ст.ст.55, 56, 59, 63 Конституції України, ст.268 КУпАП, що є порушенням його права на захист.

Також переглядом відеозапису встановлено, що поліцейським було названо водію ознаки алкогольного сп`яніння, при цьому не було зафіксовано порядок перевірки виявлених у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, зокрема перевірки реакції його зіниць очей на світло, огляд його рук, запаху алкоголю з ротової порожнини. З відеозапису чітко видно, що у ОСОБА_1 мова зрозуміла, чітка, рухи тіла теж адекватні.

Також не зафіксовано обставин складання письмового направлення на проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у заклад охорони здоров`я, яке є у справі, та пред`явлення вказаного документа ОСОБА_1 .

Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом»,

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden №36985/97).

Встановивши вказані вище обставини та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що матеріали даної справи не містять належних, допустимих і достатніх доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановлену законом порядку.

Оскільки обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви тлумачаться на користь обвинуваченої особи (ст.62 Конституції України), суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП.

Враховуючи викладене, наявні підстави для закриття провадження у справі відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ№321178 від 22.01.2023 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області.

Суддя