Справа № 504/4012/22
Номер провадження 3/504/164/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2023смт.Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Жовтан П.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Березівського РВП ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт.Комінтернівське Одеської області, громадянки України, непрацюючої, має на утриманні н/л дитину 2006 р.н., проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 24.06.1999р. Комінтернівським РВ УМВС України в Одеській області;

за ст.184 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

07.12.2022р. інспектором з ЮП СП Березівського РВП ГУНП в Одеській області Кутішевською Т.О. був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №125367, згідно якого 02.12.2022р. о 13:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , при обстеженні умов проживання неповнолітнього ОСОБА_2 , 2006 р.н. сина ОСОБА_1 , виявлені незадовільні умови проживання: антисанітарія, речі розкидані, сморід, будинок потребує капітального ремонту, продукти харчування в мінімальній кількості, брудна білизна. Таким чином в порушення ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» ОСОБА_1 ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків, покладених на неї законодавством, відповідальність за що передбачено ч.2 ст.184 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася про дату, час та місце проведення якого була сповіщена своєчасно, належним чином, що підтверджується довідкою про доставку смс-повідомлення від 23.12.2022р., однак надала заяву про розгляд справи без її участі, з протоколом згодна, у зв`язку із чим, керуючись ст.268 КУпАП, суддя вважає можливим справу розглянути в її відсутності.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Дослідивши, наявні докази у справі, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення підтверджується належними доказами:

-даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №125367 від 07.12.2022р.;

-повідомленням Служби у справах дітей Курісовської сільської ради Березівського району Одеської області №214 від 02.12.2022р.;

-актом обстеження умов проживання від 02.12.2022р.;

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 07.12.2022р., в яких вона підтвердила факти, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення;

-письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 02.12.2022р.;

-копіями документів на підтвердження особи н/л ОСОБА_2 ;

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Частина 2 ст.184 КУпАП передбачає відповідальність за дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

В свою чергу, ч.1 ст.184 КУпАП, передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Разом з тим, не є зрозумілим у зв`язку з чим дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, кваліфіковані саме за ч.2 ст.184 КУпАП, тобто дії вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, оскільки до матеріалів справи не додано жодного доказу для підтвердження факту притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП протягом року, а навпаки надано довідку про те, що ОСОБА_1 впродовж року до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП не притягувалася.

З викладеного вбачається, що посадова особа, яка складала протокол не вірно кваліфікувала дії ОСОБА_1 .

Разом з тим, у КУпАП, відсутня норма, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі OZTURK v. GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, та набрала чинності для України 11.09.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

Ця стаття не є перешкодою для судового розгляду, а також для покарання будь-якої особи за будь-яку дію чи бездіяльність, яка на час її вчинення становила кримінальне правопорушення відповідно до загальних принципів права, визнаних цивілізованими націями.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Суд вважає, що кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст.184 КУпАП не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду даної справи, та вважає необхідним перекваліфікувати дії ОСОБА_1 на ч.1 ст.184 КУпАП за ознаками ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання неповнолітніх дітей. Перекваліфікація дій не порушує права ОСОБА_1 та не змінює обставин правопорушення, зафіксованих в протоколі.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суддя при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність. З врахуванням викладеного, суддя вважає необхідним застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді попередження в межах санкції ч.1 ст.184 КУпАП.

Згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.23, 26, 33-35, 40-1, 283, 284 ч.1 п.1, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП. Накласти на неї адміністративне стягнення у виді попередження.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, ставка якого складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідає сумі 536 грн. 80 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення та на неї може бути внесено подання прокурора у той же строк.

Суддя П. В. Жовтан