Справа № 366/857/23
Провадження № 3/366/636/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2023 року смт. Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділення поліції №1 Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області (смт. Іванків) про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, приватного підприємця, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И Л А:

23.03.2023 року до Іванківського районного суду Київської області надійшли матеріали зазначеної справи про адміністративне правопорушення.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 183703 від 10.03.2023 року, по суті правопорушення зазначено наступне:

10.01.2023 року о 12 год. 00 хв. в с. Максим по вул. Чернігівська, 43 Чернігівського району водій ОСОБА_1 керуючи т/з OPEL ASTRA д.н.з. НОМЕР_1 не вибрала безпечної швидкості руху не врахувала дорожньої обстановки та допустила наїзд на перешкоду у вигляді паркану. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження, чим порушила вимоги п. 12.1, 2.3 «б» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що подія мала місце в с. Максим Чернігівського району Чернігівської області. Вона дійсно потрапила у ДТП, однак не 10.01.2023 року а на день раніше, а саме 09.01.2023 року. Після ДТП вона чекала близько 3 годин евакуатор, і за цей час до неї ніхто не вийшов з подвір`я, в паркан якого вона здійснила наїзд. Проти розгляду справи у Іванківському районному суді Київської області не заперечувала.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступних висновків.

ОСОБА_1 , як водію, інкримінується вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, тобто порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Ця пригода мала місце в с. Максим Чернігівського району Чернігівської області.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

ОСОБА_1 проживає в смт. Іванків Вишгородського району Київської області, відповідно справа про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП може розглядатись в Іванківському районному суді Київської області, тим більше, що ОСОБА_1 проти цього не заперечувала.

Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 року (заява №36673/04) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Виходячи з практики застосування Європейським судом Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із перелічених елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Отже, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно п. 1.1 розділу 1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2006 року № 1306 (далі ПДР України), ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1.10 розділу 1 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

До протоколу про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 долучено наступні докази:

-Заява ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та його письмове пояснення від 16.01.2023 року;

-Рапорт оперативного чергового Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області від 16.01.2023 року про подію ДТП;

-Роздруківка з відомостями про транспортний засіб з д.н.з. НОМЕР_1 .

Інших доказів матеріали справи не містять.

Дослідивши зазначені докази, суддя приходить до наступного.

Зі змісту заяви та письмового пояснення ОСОБА_2 слідує, що останній дізнався від своїх сусідів про те, що водій автомобіля марки OPEL з д.н.з. НОМЕР_1 здійснив ДТП, в результаті якого пошкоджено паркан його господарства. Відомостей про те. що водієм цього автомобіля в момент ДТП була саме ОСОБА_1 , а не інша особа, зазначені документи не містять.

Згідно роздруківки з відомостями про транспортний засіб з д.н.з. НОМЕР_1 ., власником останнього є ОСОБА_1 .

Разом з цим, долучені до матеріалів справи докази взагалі не містять достатніх відомостей, які б свідчили про те, що ДТП вчинила саме ОСОБА_1 , а не інша особа.

Особа не може бути визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП лише на підставі того, що вона є власником транспортного засобу, який став знаряддям вчинення ДТП, оскільки чинне законодавство України не забороняє керувати транспортними засобами особами, які не є їх власниками, за умови, якщо такі транспортні засоби перебувають у володінні законного користувача та не знаходяться у розшуку.

Також слід зазначити, що ОСОБА_1 фактично визнала, що саме вона вчинила адміністративне правопорушення, однак сам факт визнання особою вини у вчиненні адміністративного правопорушення не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності. З`ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке особі поставлено за провину, буде неповним і поверховим, якщо не дослідити його в усіх тих аспектах, про які зазначено вище (Постанова ВСУ від 15 травня 2019 року у справі № 537/2088/17).

У цьому випадку, єдиним доказом, який прямо свідчить про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , а не іншою особою, є сам протокол про адміністративне правопорушення.

Разом з цим слід зазначити, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки він не становить собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року).

З огляду на встановлені обставини справи, суддя приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Питання судових витрат суддя вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення.

Оскільки в цьому випадку провадження у справі підлягає закриттю, відповідно судовий збір слід віднести на рахунок держави.

З огляду на зазначене, керуючись ст.ст. 7, 124, 245, 247, 251, 256, 266, 268, 280, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 , визнати невинуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у її діях події і складу зазначеного адміністративного правопорушення, закрити провадження у справі.

Тимчасово вилучене посвідчення водія серії НОМЕР_2 , повернути власнику, ОСОБА_1 .

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області.

Суддя Н.П. Слободян