Справа № 505/3842/22
Провадження № 3/505/431/2023
ПОСТАНОВА

Іменем України

15.02.2023 р. Котовський міськрайонний суду Одеської області в скдаді:

головуючої судді Павловської Г.В.

секретаря судового засідання Шевчук С.В.

адвоката Кузьонного О.І

у відсутності особи, відносно якої складено адміністративний протокол-

ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративні справи які надійшли від Подільського РУП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ІПН: НОМЕР_1 , не працюючого, який мешкає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

- за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

- за ст. 185 КУпАП

ВСТАНОВИВ :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №129596 від 29 листопада 2022 року ОСОБА_2 29 листопада 2022 року о 18 годині 00 хвилин в м. Подільську по вулиці Черняховського, 2 кв. 12 керував автомобілем ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога у Подільській міській лікарні, чим порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №539445 від 29 листопада 2022 року ОСОБА_2 29 листопада 2022 року о 18 годині 15 хвилин перебуваючи в п`яному вигляді по вулиці Черняховського в автомобілі ВАЗ 2107, на законні вимоги поліцейських покинути авто відмовив грубою відмовою, штовхав поліцейських, намагався чинити бійку, хватав за формовий одяг, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

За таких обставин, враховуючи, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються одним і тим же суддею одночасно, вказані справи слід об`єднати в одне провадження, з чим також погодився представник ОСОБА_2 - адвокат Кузьонний О.І.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, хоча про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд постановив проводити розгляд справи за відсутності ОСОБА_2 , оскільки адвокат Кузьонний О.І. вказав, що ОСОБА_2 повідомлений судом про час, місце і дату судового розгляду, однак не зміг з`явитись з поважних причин і просив розглянути справу за відсутності ОСОБА_2 .

Адвокат Кузьонний О.І. звернув увагу суду, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративних правопорушень за ч. 1 ст. 130 КУпАП і ст. 185 КУпАП та ОСОБА_2 свою вину не визнає, оскільки вказаного правопорушення не вчиняв, а докази про зворотне в матеріалах справи відсутні взагалі.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Кузьонний О.І. звернув увагу суду, що до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 129596 від 29.11.2022 року стосовно ОСОБА_2 не долучено жодного письмового або іншого доказу стану алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу або відмови водія у проходженні огляду поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів. Також до адмінпротоколу не долучено Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів (додаток № 2 до п. 10 Інструкції від 09.11.2015 №1452/735) з вказівкою про інформування водія про порядок застосування спеціального технічного засобу, відмову водія від проходження такого огляду, який вочевидь не був складений взагалі. Не долучено Направлення на огляд водія транспортного засобу у конкретному медичному закладі (додаток № 1 до п.8 Розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 №1452/735), яке також не було складено, та до протоколу не долучено навіть Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння від 29.11.2022 року стосовно ОСОБА_2 , який міститься в матеріалах адміністративної справи, що фактично свідчить про те, що один лише протокол про адміністративне правопорушення, сам по собі, без належного процесуального долучення необхідних та обов`язкових додатків, без додержання належної процесуальної форми складання протоколу, - не є та не може бути самостійним і беззаперечним доказом складу адміністративного правопорушення.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння від 29.11.2022 року стосовно ОСОБА_2 не може бути допустимим доказом за відсутності в матеріалах справи Направлення на огляд водія транспортного засобу в закладах охорони здоров`я, оскільки відповідно до приписів ч.ч. 5-6 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Також в тексті адмінпротоколу не міститься вказівки на свідків правопорушення або їх відсутність, про роз`яснення процесуальних прав водієві, не зазначені дії водія щодо відмови від огляду на місці зупинки, не зазначено про долучення матеріалів відеозапису про скоєне правопорушення, відсутня назва технічного пристрою відеофіксації, його модель та серійний номер.

Наявний в матеріалах адміністративної справи відеозапис розмов співробітника поліції з водієм складається з чотирьох окремих відеофайлів, тобто відеозапис не було проведено безперервно всупереч приписам законодавства. Окрім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії серії ААД № 129596 від 29.11.2022 року, ОСОБА_2 скоїв правопорушення 29.11.2022 року о 18 год., в той час як на всіх чотирьох зазначених відеофайлах вказана дата 2022.11.30, тобто вказана наступна дата, ніж та, коли, на думку поліцейських, було вчинено правопорушення та складено адмінпротокол, у зв`язку з чим вказаний відеозапис розмов співробітників поліції з водієм є неналежним та недопустимим доказом скоєння будь-якого правопорушення 29.11.2022 року, у тому рахунку за участю громадянина ОСОБА_2 .

Тому адвокат Кузьонний О.І. заперечував проти дослідження у судовому засіданні неналежного та недопустимого у якості доказу відеозапису, наявного в матеріалах справи, як такого що створений з декількох частин 30.11.2022 року, тобто який не має відношення до події 29.11.2022 року, згідно якої складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 129596 від 29.11.2022 року стосовно ОСОБА_2 .

Застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів регулює Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису (затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/32999, далі Інструкція від 18 грудня 2018 року № 1026).

Застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення; 2) охорони громадської безпеки та власності; 3) забезпечення безпеки осіб; 4) забезпечення публічної безпеки і порядку (п.2 Розділу-І Інструкції від 18 грудня 2018 року № 1026).

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу (п.5 Розділу-ІІ, п.2 Розділу-ІІІ Інструкції від 18 грудня 2018 року № 1026).

Адвокат Кузьонний О.І, зазначив, що в матеріалах адміністративної справи стосовно громадянина ОСОБА_2 відсутні докази скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а наявні в матеріалах справи адмінпротокол, Висновок щодо результатів медичного огляду від 29 лисстопада 2022 року, два рапорти поліцейських та відеозапис з чотирьох відеофайлів від 30 листопада 2022 року не можуть являтися допустимими доказами за вказаних вище підстав.

Щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 539445 від 29 листопада 2022 року, зазначив наступне.

Згідно тексту вказаного адмінпротоколу ОСОБА_2 , перебуваючи 29 листопада 2022 року о 18 год. 15 хв. у п`яному вигляді на вул. Черняховського, в м. Подільськ Одеської обл., на законні, на думку автора протоколу, вимоги поліцейських покинути авто відповів грубою відмовою, штовхав поліцейських, намагався вчинити бійку, хватав за формений одяг, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП (злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку).

Стосовно «законності» вимоги поліцейських покинути авто, зазначив наступне.

Згідно пункту 2.4. ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:

а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1;

б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу;

в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Відповідно до частин 1-3 ст. 29 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень.

Поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним.

Обраний поліцейський захід є законним, якщо він визначений законом. Поліцейському заборонено застосовувати будь-які інші заходи, ніж визначені законами України.

Згідно частин 2-3 ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

Поліція для виконання покладених на неї завдань може застосовувати інші заходи, визначені окремими законами.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати, у тому рахунку, такий превентивний захід, як зупинення транспортного засобу

Як зазначено у частинах 1-2 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;

11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного

засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;

2) якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Згідно ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний:

мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інші документи, передбачені законодавством;

виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, а водії військових транспортних засобів - поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами. У випадку подання сигналу про зупинку водій зобов`язаний:

а) зупинити транспортний засіб з дотриманням вимог Правил дорожнього руху;

б) тримати руки в полі зору поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України і не виходити з транспортного засобу без дозволу.

Таким чином, діюче законодавство не містить безумовних приписів стосовно водія транспортного засобу, які б передбачали законне право поліцейського вимагати та обов`язок водія вийти з автомобілю після його зупинки на вимогу поліцейського. Вищевказана вимога поліцейського «не виходити з транспортного засобу без дозволу» не означає законність вимоги поліцейського вийти з транспортного засобу, оскільки остання вимога не передбачена законами України.

В той же час, відповідно до абзацу сьомого ч. 1 ст. 18 ст. 18 до Закону України «Про дорожній рух» пасажир, тобто особа, яка користується транспортним засобом, але не причетна до керування ним, зобов`язаний на вимогу поліцейського вийти з транспортного засобу частину першу статті 18 доповнено абзацом сьомим згідно із Законом № 1231-IX від 16.02.2021. Але відносно водія такий законодавчий припис не передбачено, хоча зміни до статей 16 та 18 Закону України «Про дорожній рух» вносилися одночасно згідно Закону № 1231-IX від 16.02.2021 року.

Жодних законних підстав для зупинення керованого ОСОБА_2 транспортного засобу 29 листопада 2022 року о 18 год. не існувало. Саме тому підстави зупинення транспортного засобу ОСОБА_2 не знайшли свого відображення ні в адмінпротоколі, ні в рапортах поліцейських, ні в інших документах, що

знаходяться в матеріалах справи.

Після безпідставного зупинення автомобіля під керуванням ОСОБА_2 , співробітники поліції наполегливо але незаконно вимагали, щоб водій покинув салон автівки та вийшов з автомобілю, що не передбачено жодним діючим законом, у тому рахунку наведеними вище.

Фактично з явним перевищенням своїх повноважень, співробітники поліції неправомірно застосували до водія ОСОБА_2 фізичну силу, силоміць видалили його з салону власної автівки та одягли кайданки, що є вкрай незаконним та обурливим.

Саме за цієї підстави водій ОСОБА_2 виказував своє невдоволення неправомірними діями поліцейських, але жодним чином злісної непокори законним розпорядженням або вимогам поліцейського не вчиняв, не штовхав поліцейських, не намагався вчинити бійку та не хватав їх за формений одяг.

Жодних доказів на підтвердження обставин, які зазначені у протоколі адміністративного правопорушення серії ВАВ № 539445 від 29.11.2022 року, стосовно скоєння ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, не долучено до вказаного протоколу, оскільки і не могло бути долучено за відсутності неправомірних дій та злісної непокори з боку водія. Поняті, прізвища яких вказані в адмінпротоколі, в дійсності не були присутні під час подій 29 листопада 2022 року о 18:15 год. на вул. Черняховського в м. Подільськ, саме тому в матеріалах справи відсутні письмові пояснення цих осіб.

Адвокат Кузьонний О.І. вважає, що в матеріалах адміністративної справи стосовно громадянина ОСОБА_2 відсутні докази скоєння будь-яких адміністративних правопорушень, у тому рахунку адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.ст. 130, 185 КУпАП, а наявні в матеріалах справи адмінпротоколи та відеозапис з двох відеофайлів не можуть являтися належними та пустимими доказами.

Заслухавши думку авдоката ОСОБА_3 та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законів.

За ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст. 32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливість, необхідні для підготовки свого захисту, захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінов проти України» рішення від 09.06.2011р., заява №16347/02).

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013р., заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч. 2 ст. 53 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про здійснення адміністративного правопорушення. Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме ст. 256 детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення. Також ці питання врегульовані і галузевими нормативно-правовими актами, органу які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, у даному випадку Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 року №1395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853.

Відповідно до положень ст. 255 КУпАП складання протоколів про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП, віднесено до компетенції органів внутрішніх справ (Національної поліції), які на виконання вимог ст. 256 КУпАП, повинні перевірити та зазначити в протоколі відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно роз`яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2003 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року №18, судам при розгляді справ необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247 і 280 КУпАП.

Сам протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №129596 від 29 листопада 2022 року не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви.

Суд не приймає як доказ по справі відеозапис із нагрудної камери записаний на DVD диск та визнає його неналежним і недопустимим доказом, з огляду на наступне:

Порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них регулюється Наказом Департаменту патрульної поліції від 24.11.2015 №14/1 та п.4.1, 4.2 Розділу ІV Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, яку затверджено наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 №100. Згідно п.3.5. Інструкції №100 після активації нагрудної камери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записано безперервно.

Згідно Інструкції №100 працівникам патрульної поліції заборонено, зокрема змінювати, редагувати, видаляти, копіювати, передавати третім особам або іншим чином поширювати відеозаписи, зроблені на нагрудну відеокамеру без дозволу начальника Департаменту патрульної поліції або начальника управління патрульної поліції у місті.

Згідно п. 5.2 Інструкції №100 відеозаписи з нагрудних камер працівників патрульної поліції надаються працівникам Департаменту патрульної поліції та управлінь патрульної поліції у містах з метою виконання ними функціональних обов`язків за погодженням з начальником Департаменту патрульної поліції або начальника управління патрульної поліції у місті.

Наявний в матеріалах даної адміністративної справи відносно ОСОБА_2 відеозапис складається з чотирох окремих відеофайлів, тобто відеозапис не було проведено безперервно всупереч приписам законодавства. Окрім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №129596 від 29 листопада 2022 року року, ОСОБА_2 скоїв правопорушення 29 листопада 2022 року о 18 год., в той час як на чотирох зазначених відеофайлах вказана дата 30.11.2022р., тобто датою пізніше, ніж було вчинено, на думку поліцейських, правопорушення та складено адмінпротокол, у зв`язку з чим вказані відеозаписи розмов є неналежним та недопустимим доказом скоєння будь-якого правопорушення 29 листопада 2022 року, у тому рахунку за участю громадянина ОСОБА_2 та адвокат Кузьонний О.І. просив визнати цей відеозапис неналежним і недопустимим доказом та не долучати його в якості доказу і не досліджувати його.

Застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів регулює Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/32999, далі - Інструкція від 18 грудня 2018 року № 1026).

Застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення; 2) охорони громадської безпеки та власності; 3) забезпечення безпеки осіб; 4) забезпечення публічної безпеки і порядку п.2 Розділу-І Інструкції від 18 грудня 2018 року № 1026).

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу (п.5 Розділу-ІІ, п.2 Розділу-ІІІ Інструкції від 18 грудня 2018 року№ 1026).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім цього, слід зазначити, що проходження огляду в медичному закладі пропонується поліцейським не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. У цьому письмовому направленні має бути вказано конкретний заклад охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку, дані про особу водія, якого направляють, точний час видачі направлення тощо.

І лише у разі, якщо водій отримав письмове направлення та відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, тільки тоді поліцейський має право скласти протокол про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП. У даному випадку не вбачається, щоб поліцейський вручав ОСОБА_2 письмове направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що порушення з боку ОСОБА_2 пункту 2.9 Правил дорожнього руху не відбулось, так як встановлено, що поліцейським було порушено порядок направлення водія для проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також з наданих суду доказів не можливо встановити, що саме ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_2 .

Крім того, діюче законодавство не містить безумовних приписів стосовно водія транспортного засобу, які б передбачали законне право поліцейського вимагати та обов`язок водія вийти з автомобіля після його зупинки на вимогу поліцейського. Вищевказана вимога поліцейського «не виходити з транспортного засобу без дозволу» не означає законність вимоги поліцейського вийти з транспортного засобу, оскільки остання вимога не передбачена законами України.

В той же час, відповідно до абзацу сьомого ч. 1 ст. 18 ст. 18 до Закону України «Про дорожній рух» пасажир, тобто особа, яка користується транспортним засобом, але не причетна до керування ним, зобов`язаний на вимогу поліцейського вийти з транспортного засобу частину першу статті 18 доповнено абзацом сьомим згідно із Законом № 1231-IX від 16.02.2021. Але відносно водія такий законодавчий припис не передбачено, хоча зміни до статей 16 та 18 Закону України «Про дорожній рух» вносилися одночасно згідно Закону № 1231-IX від 16.02.2021 року.

Законних підстав для зупинення керованого ОСОБА_2 транспортного засобу 29 листопада 2022 року о 18 год. не існувало. Саме тому підстави зупинення транспортного засобу ОСОБА_2 не знайшли свого відображення ні в адмінпротоколі, ні в рапортах поліцейських, ні в інших документах, що знаходяться в матеріалах справи.

Після безпідставного зупинення автомобіля під керуванням ОСОБА_2 , співробітники поліції наполегливо але незаконно вимагали, щоб водій покинув салон автівки та вийшов з автомобілю, що не передбачено жодним діючим законом, у тому рахунку наведеними вище.

Фактично з явним перевищенням своїх повноважень, співробітники поліції неправомірно застосували до водія ОСОБА_2 фізичну силу, силоміць видалили його з салону власної автівки та одягли кайданки, що є незаконним.

Саме за цієї підстави водій ОСОБА_2 виказував своє невдоволення неправомірними діями поліцейських, але жодним чином злісної непокори законним розпорядженням або вимогам поліцейського не вчиняв, не штовхав поліцейських, не намагався вчинити бійку та не хватав їх за формений одяг.

Жодних доказів на підтвердження обставин, які зазначені у протоколі адміністративного правопорушення серії ВАВ № 539445 від 29.11.2022 року, стосовно скоєння ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, не долучено до вказаного протоколу.

Таким чином, слід остаточно зазначити, що в матеріалах адміністративної справи стосовно громадянина ОСОБА_2 відсутні докази скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, а наявні в матеріалах справи адмінпротокол, Висновок щодо результатів медичного огляду від 29.11.2022 року, два рапорти поліцейських та відеозапис з чотирьох відеофайлів від 30.11.2022 року не можуть являтися допустимими доказами за вказаних вище підстав.

Стосовно можливості допиту автора адмінпротоколу в суді, то Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року по справі № 161/5372/17 наголосив, що цінність свідка полягає в його безпосередньому та об`єктивному сприйнятті обставин справи за відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи, оскільки саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами. Натомість, на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах.

За наслідками розгляду справи суд зробив висновки, що інспектор не може бути об`єктивним свідком і визнав його свідчення недопустимими доказами по справі, тобто свідчення інспектора в суді не можуть бути доказами правопорушення.

До справи не додано будь-яких доказів на підтвердження вини ОСОБА_2 , тобто не зафіксовано вчинення правопорушення належними доказами. Будь-які докази про наявність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним правопорушень, передбачених ч.1 ст.ст. 130 і 185 КУпАП відсутні. Викладені обставини виключають наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно п. 1 частини 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

А тому, враховуючи вищевикладене суд вважає, що провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.7, 8, 36, ч. 2. ст.ст. 130, 185, 221, 245, п.1 ч.1ст.ст. 247, 251, 266, 283, 284, 287, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 62, 68 Конституції України, ст.ст. 13, 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ №1103 від 17 грудня 2008 року, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 і ст. 185 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в порядку, передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Суддя Г.В.Павловська