КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 371/1115/22 Головуючий в суді І інстанції Капшук Л.О.
Провадження № 33/824/3726/2023 Головуючий у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року Київський апеляційний суд у складі судді Голуб С.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Шкребтія В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Шкребтія Вячеслава Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Миронівського районного суду Київської області від 28 червня 2023 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статі 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Миронівського районного суду Київської області від 28 червня 2023 року ОСОБА_1 за порушення п. 2.9г Правил дорожнього руху і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, а також стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 гривень.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що 29 жовтня 2022 року о 22 годині 40 хвилин в с. Росава Обухівського району Київської області по вул. Центральній, 1, він передав керування транспортним засобом «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_1 , водію ОСОБА_2 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9г Правил дорожнього руху.

Огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння проводився з використанням спеціального технічного приладу газоаналізатора «Alcotest Drager 6810», показник алкоголю становив 1,67 проміле.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, 11 липня 2023 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Шкребтій В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, скасувати її та закрити провадження в справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав, що ОСОБА_1 не було відомо, що ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння, що виключає його вину в інкримінованому йому правопорушенні.

Клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження мотивував тим, що оскаржувана постанова винесена судом першої інстанції без виклику і участі ОСОБА_1 в судовому засіданні, а її копія була вручена захиснику 07 липня 2023 року, тому десятиденний строк на оскарження пропущений із поважних причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, зокрема особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Враховуючи доводи щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції визнає їх поважними, оскільки вони узгоджується з матеріалами справи і вимогами закону, а тому клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Миронівського районного суду Київської області від 28 червня 2023 року підлягає задоволенню.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Шкребтій В.В. підтримали апеляційну скаргу, наполягаючи на тому, що у суду не було підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки автомобіль «Renault» не належить ОСОБА_1 на праві власності. ОСОБА_2 приїхав за ОСОБА_1 на цьому автомобілі, який на той час знаходився саме у володінні ОСОБА_2 , тому він не передавав керування транспортним засобом останньому.

Також зазначили, що рішенням Миронівського районного суду Київської області від 23 червня 2023 року у справі № 371/1151/22 була скасована постанова поліцейського відділу поліції № 2 Обухівського РУП ГУ НП у Київській області від 29 жовтня 2022 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме за передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування транспортним засобом. Задовольняючи позов у вказаній справі, суд виходив з того, що ОСОБА_1 не є власником автомобіля, він не знаходився у його володінні, отже у поліцейських не було підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Наголосили на тому, що постанова за ч. 2 ст. 126 КУпАП була винесена поліцейським у той же час, що і складений протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП і стосувалась тих самих подій.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.9 «г» Правил дорожнього руху, водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

Пунктом 1.9. Правил передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає настання відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року за № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із змінами та доповненнями), допуском до керування транспортним засобом особи, яка перебуває у стані сп`яніння або не має права ним керувати, визнають усні чи письмові згоду, розпорядження, вказівку особи, відповідальної за технічний стан чи експлуатацію цього засобу, про його використання у сфері дорожнього руху таким водієм. Як допуск можна розглядати також мовчазну згоду, видачу маршрутного листа, передачу ключів і документів або керма під час руху, невідсторонення водія від керування тощо.

За роз`ясненнями, які містяться у пункті 27 наведеної постанови, відповідальність за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції (ч. 1 ст. 130 КУпАП), настає за умови, що тому, хто це робить, відомо про такий стан.

Так, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 183434 від 29 жовтня 2022 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП поліцейським зазначено, що останній порушив вимоги п. 2.9 «г» Правил дорожнього руху.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Матеріали відеозапису є доказом дотримання наведених вимог працівниками поліції під час огляду ОСОБА_2 , як водія транспортного засобу «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на стан алкогольного сп`яніння, разом із тим не доводять вину ОСОБА_1 в передачі керування цим автомобілем ОСОБА_2 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , власником автомобіля марки «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_3 .

Відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Положеннями ст. 397 ЦК України визначено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

За ст. 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Цивільне законодавство розрізняє право володіння як складову повноважень власника (частина перша статті 317 ЦК України), як різновид речових прав на чуже майно (пункт 1 частини першої статті 395 ЦК України) та як право, що виникає на договірних засадах, тобто договірне володіння.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року в справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18) викладено висновки про правильне застосування норм права, а саме: враховуючи специфіку речей в обороті, володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно у встановленому законом порядку.

Як вбачається із відеозапису із боді камер працівників поліції, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу перебувало у ОСОБА_2 , отже він був фактичним володільцем транспортного засобу і, пред`явивши це свідоцтво працівникам поліції, останній підтвердив своє право володіння цим автомобілем, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14.

Оскільки автомобіль, яким керував і володів ОСОБА_2 станом на 29 жовтня 2022 року, не перебував ні у власності, ні у володінні, ні у користуванні ОСОБА_1 , він не може бути суб`єктом відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, КУпАП, та наявності підстав для притягнення його до відповідальності.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Отже, з огляду на те, що наявними у матеріалах справи доказами не доводиться факт передачі ОСОБА_1 . ОСОБА_2 керування транспортним засобом, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених як у протоколі, так і у постанові судді Миронівського районного суду Київської області від 28 червня 2023 року, а тому ця постанова не відповідає вимогам ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про закриття провадження у справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись статтями 247, 284, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката Шкребтія Вячеслава Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити адвокату Шкребтію Вячеславу Валерійовичу, діючого в інтересах ОСОБА_1 , пропущений строк на апеляційне оскарження постанови Миронівського районного суду Київської області від 28 червня 2023 року.

Апеляційну скаргу адвоката Шкребтія Вячеслава Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Миронівського районного суду Київської області від 28 червня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні пункту 2.9 «г» Правил дорожнього руху та притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статі 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати та закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.А. Голуб