Справа № 755/1213/23
Провадження №: 3/755/1097/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" березня 2023 р. Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Мельниченко Л.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

04 січня 2023 року близько 23 години 08 хвилин по вул. Райдужна, 1 у м. Києві, ОСОБА_1 керував автомобілем Chevrolet, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці за допомогою приладу «Драгер», результат 1,09%о. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що йому зателефонувала дружина, яка повідомила, що не може припаркувати автомобіль, попросила його прийти та передставити його. Коли він сів за кермо, то під`їхали працівники поліції, він та дружина пояснювали, що він не їхав за кермом, але його не слухали. Йому запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, на що він погодився, тому що знав, що не вживав алкогольних напоїв. Йому двічі проводили огляд на приладі «Драгер», і двічі були різні показники. Він не погоджується зі складеним протоколом, оскільки не керував автомобілем.

У судовому засіданні адвокат Клапчук Ф.П. наполягав спочатку зібрати докази незаконності та неправомірності дій працівників поліції, внаслідок чого визнати відеозапис з нагрудних камер недопустимим доказом та таким, що не підлягає перегляду, або потім переглянути, але як недопустимий та неналежний доказ.

У задоволенні такого порядку дослідження доказів адвокату було відмовлено та роз`яснено його право збирати докази.

Після чого, адвокат Клапчук Ф.П надав письмове клопотання та пояснив, що у матеріалах справи відсутні докази зупинки ОСОБА_1 , тому пропозиція працівників поліції щодо проходження огляду на стан сп`яніння є незаконною; ОСОБА_1 не було повідомлено про виявлені ознаки сп`яніння; не було роз`яснено право не погодитися з результатами дослідження та пройти огляд у лікаря; наявний відеозапис не містить усіх подій, що відбувалися; безпідставно двічі проводилося обстеження приладом «Драгер»; відсутні відомості про те, чи мав працівник поліції, який проводив дослідження право на проведення такого дослідження, та необхідні спеціальні знання; при дослідження використовувався муштук без зворотного клапану; не було проведено колібрування приладу у належний термін; у протоколі міститься виправлення дати вчинення правопорушення та не зазначені ознаки алкогольного сп`яніння, які були виявлені працівниками поліції; не було встановлено, що сталося з первинним протоколом, який починав складати працівник поліції за першим результатом дослідження; не зазначено коли складався акт огляду на стан спяніння, тому він просить визнати усі докази, які містяться у справі недопустимими та неналежними доказами, а провадження закрити на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Як вбачається з даних, що містяться у протоколі серії ААД № 365631 від 05 січня 2023 року, 04 січня 2023 року близько 23 години 08 хвилин по вул. Райдужна, 1 у м. Києві, ОСОБА_1 керував автомобілем Chevrolet, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці за допомогою приладу «Драгер», результат 1,09%о. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з даних, що містяться в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, огляд був проведений «Драгером прибор Alcotest 6820», у зв`язку з виявленням у ОСОБА_1 таких ознак спяніння, як запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та поведінка, що не відповідає обстановці. Встановлений результат тесту 1,09 %. ОСОБА_1 засвідчив своїм підписом в акті згоду з результатами дослідження. Доповнень та зауважень до акту не надходило.

До цього акту долучений результат тесту.

Як вбачається з талону тестування на алкоголь, ОСОБА_1 проходив тест приладом «Драгер», за результатами проведення якого встановлено наявність у нього 1,09 %о алкоголю. ОСОБА_1 засвідчив своїм підписом в акті згоду з результатами дослідження.

У судовому засіданні було відтворено відеозапис бодікамер працівників поліції. Як вбачається з даних, що містяться на відеозапису, працівники поліції зупиняють службовий автомобіль, вибігають із салону автомобіля та направляються до автомобіля, який зупинився посередь проїжджої частини з увімкненими габаритами та двигуном. Працівники поліції підходять до дверцят водія, за кермом знаходиться чоловік, як потім встановлено ОСОБА_1 . Працівники поліції просять відчинити вікно та пояснити, чому водій не зупинив автомобіль на вимогу працівників поліції та не реагує на проблискові маячки, водій повідомляє, що він вже у цей час повернув і одна машина проїхала мимо. В цей час, працівник поліції повідомляє, що відчуває від водія запах алкоголю та пропонує пройти огляд на стан сп`яніння на місця, на що ОСОБА_1 погоджується. Підходить жінка, яка повідомляє, що вона дружина ОСОБА_1 , що керувала автомобілем та не змогла проїхати, тому попросила чоловіка припарковати автомобіль. ОСОБА_1 декілька разів пропонує працівникам поліції домовитися та прийняти версію, що за кермом була його дружина. Однак, працівники поліції відмовляються та повідомляють, що усі розмови фіксуються на відеокамеру. Крім того, працівники поліції просили надати їм документи водія, який на час зупинення був за кермом. У відповідь, ОСОБА_1 надав свої документи. На прохання надати документи на автомобіль, жінка повідомляє, що вони у неї вдома у сумочці. ОСОБА_1 постійно тихо говорить. Однак, можна розчути, що він каже дружині, що треба було залишати машину, де вона була. Дружина повідомляє, що біля 25 училища не змогла проїхати, тому на таксі приїхала додому, забрала чоловіка, щоб він перегнав автомобіль, він проїхав всього кілометр. ОСОБА_1 тихо задає питання працівнику поліції, а той у відповідь пояснює, що якби той випив стан пива, то може не показало б, а літер точно покаже. Працівники поліції знову повідомляють, що від ОСОБА_1 відчувається різкий запах алкоголю, оголошують про ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені у ОСОБА_1 , роз`яснюють вимоги ст. 130, ст. 268 КУпАП, п.2.9а Правил дорожнього руху, ст. 63 Конституції України. Також, працівники поліції, пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки він має відповідні ознаки. ОСОБА_1 погоджується пройти огляд. Приїхала бригада, яка мала при собі прилад «Драгер», було проведено огляд, результат 1, 27%о. Згодом один з працівників поліції повідомив, що перед оглядом не було взято замір повітря, тому було прийнято рішення повторно пройти огляд. ОСОБА_1 погодився пройти огляд, про те, що він не керував автомобілем не повідомляв. Через деякий час повторно приїхав службовий автомобіль та привезли прилад «Драгер». Було проведено огляд, результат проведеного дослідження - 1,09 %о. ОСОБА_1 не заперечував отриманий результат. Потім працівники поліції складають протокол, акт огляду, направлення, всі ці документи надають на підпис ОСОБА_2 . Він підписує документи, при цьому не висловлює заперечень щодо висновків, а у розділі пояснення лише зазначив, що пояснення надасть у суді.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку його адвоката, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме дані, що містяться: у протоколі про адміністративне правопорушення, у талоні до протоколу на тестування на алкоголь, в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, долучені адвокатом інструкції та відповіді на його запити, відтворивши запис на диску; - суддя приходить до наступного.

Відповідно до вимог пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено перелік діянь, що містять склад цього адміністративного правопорушення, зокрема, керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, тобто суб`єктом правопорушення визнається особа, яка керує транспортним засобом, незалежно від того, чи має вона на це право, а керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Відповідно до вимог ч.ч. 2, 3, 4 ст. 266 КУпАП , огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як вбачається з даних, що містяться в п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14, судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «О`Голлоран та Франціс проти Сполученого королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завадити серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілем та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Крім того, як встановлено у судовому засіданні, водій ОСОБА_1 , будучи достовірно обізнаний про вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, оскільки проходив теоретичні та практичні навчання для підготовки до складання екзаменів для отримання права на керування автомобілем, здав ці екзамени та отримав відповідне посвідчення, та достовірно знав, про заборону керувати автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Щодо тверджень адвоката та ОСОБА_1 про те, що останній не керував транспортним засобом, то вони не знайшли підтвердження під час судового розгляду, оскільки така позиція спростовується даними, що містяться на відеозапису з бодікамер працівників поліції, насамперед тим, що працівники поліції переслідували автомобіль, у той час як працівники поліції підійшли до автомобіля, то в автомобілі був заведений двигун, а за кермом знаходився ОСОБА_1 . Лише згодом підійшла жінка, яка перша повідомила версію про те, що вона була за кермом автомобіля. Саме у цей час, ОСОБА_1 почав пропонувати працівникам поліції домовитися притримуватися позиції цієї жінки. Після цього, ОСОБА_1 добровільно пройшов огляд, підписав акт огляду, погодився з результатом огляду, не заявляв, що він не керував автомобілем, при ознайомленні з проколом не скористався своїм правом та не зазначав, що не погоджується з результатом тесту та про те, що не керував автомобілем. А в подальшому і жінка пояснила, що вона керувала цим автомобілем, застрягла та за її проханням чоловік перегнав автомобіль в інше місце, проїхавши більше кілометру.

Щодо тверджень адвоката про безпідставний та незаконний огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння декілька разів, то, як вбачається з відеозапису з бодікамер, провівши перший огляд, працівники поліції самостійно виявили порушення проведення процедури, а тому було прийнято рішення про повторний огляд з дотриманням процедури. ОСОБА_1 погодився пройти цей огляд, саме результат цього огляду було прийнято до уваги працівниками поліції. На відеозапису зафіксовано, що за результатами цього дослідження було складено протокол. Також під відеозапис було складено акт огляду на стан сп`яніння, що спростовує доводи адвоката про відсутність даних про час складання цього акту.

Не ґрунтуються на вимогах законодавства та мають формальний характер вимоги адвоката про визнання недопустимим доказом протоколу про адміністративне правопорушення тому, що у змісті протоколу містяться виправлення у даті правопорушення. Так, подія правопорушення, проведення дослідження та складання протоколу відбувалися вночі з 04 на 05 січня. Крім того, сам ОСОБА_1 не оспорював, що дані події відбувалися, і відбувалися вони у цей період часу.

У судовому засіданні адвокат пояснив, що не бачить підстав для виклику та допиту у судовому засіданні дружини ОСОБА_1 , оскільки її пояснень, які зафіксовані на відеозапису (який він просив визнати недопустимим доказом) достатньо для розгляду справи. У той же час, саме ця жінка повідомляла, що просила чоловіка перегнати автомобіль від 25 училища до стоянки і він за кермом проїхав один кілометр.

Щодо вимог адвоката про встановлення відомостей про те, що відбулося з першим протоколом, який починав складати працівник поліції за першим результатом, то ці обставини не підлягають з`ясуванню у цьому провадженні, оскільки предметом розгляду цього провадження є протокол серії ААД № 365631 від 05 січня 2023 року, який згідно відеозапису складався працівниками поліції після проведення дослідження з результатом 1, 09%о.

Також, не заслуговують на увагу твердження адвоката про неправильне формулювання суті правопорушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а саме про те, що у змісті протоколу не зазначені ознаки сп`яніння, виявлені у ОСОБА_1 . Так, протокол відносно ОСОБА_1 складено за порушення останнім вимог п.2.9а Правил дорожнього руху України та у ньому зазначено, що особа перебувала у стані алкогольного сп`яніння, оскільки цей факт було встановлено відповідним оглядом, який водій не оскаржував. У протоколі зазначаються ознаки алкогольного сп`яніння у тому разі, коли вони були працівниками поліції виявлені у водія, але не підтверджені у передбачений спосіб, а саме при складані протоколу за порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Доказів порушення працівниками поліції вимог Інструкції матеріали справи про адміністративне правопорушення в собі не містять, не було їх надано і у судовому засіданні ОСОБА_1 та його адвокатами.

Надані адвокатом докази не спростовують наявність в діях ОСОБА_1 фактично встановленого адміністративного правопорушення, відтак відсутні підстави для задоволення клопотання адвоката про закриття цього провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Наведені вище докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своєму взаємозв`язку - достатності для доведеності вини водія ОСОБА_1 в порушенні ним приписів п.2.9а Правил дорожнього руху України, що як наслідок тягне за собою відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

На підставі наведеного, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, суддя, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про обрання ОСОБА_1 виду адміністративного стягнення суддя, враховує вимоги ст. 23 КУпАП, які передбачають, що адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Крім того, враховуючи характер вчиненого правопорушення, наявні дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, обставини, що пом`якшують відповідальність, та те, що санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, передбачено єдине адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, суддя вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортним засобом.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 23, 33, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 251, 252, 266, 283-285 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 гривень 80 копійок.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення, з урахуванням норм статей 287-279 КУпАП, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Відсутність у постанові в справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» ідентифікаційного номеру боржника, згідно постанови Верховного Суду України від 25 червня 2014 року у справі № 6-62цс14, не являється підставою для відмови державного виконавця у відкритті виконавчого провадження.

Суддя Л.А. Мельниченко