ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1309/23 Справа № 216/4561/22 Суддя у 1-й інстанції - ХОМИК І. І. Суддя у 2-й інстанції - Круподеря Д. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Круподеря Д.О., за участю секретаря Васюти О.О., захисника Цепелєва Ю.М. розглянувши апеляційну скаргу захисника Цепелєва Ю.М. на постанову судді Центрально-міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 травня 2023 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до постанови суду першої інстанції, водій ОСОБА_1 12.10.2022 о 13 год 05 хв у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, по вул. Купріна, 127А, керуючи транспортним засобом «ЗАЗ LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому був не уважним під час виїзду з прилеглої території, а саме зі сторони магазинів, не надав дорогу під час зміни напрямку руху, під час виконання маневру лівого повороту, не переконався в безпечності маневру для учасників руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом ВАЗ-21095 д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по проїздній частині ліворуч, в результаті чого було завдано матеріальних збитків та механічних пошкоджень транспортних засобів, відеофіксація велася на нагрудні відеореєстратори 475114, 475340.

Постановою Центрально-міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 травня 2023 року, ОСОБА_1 визнанно винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосувано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, стягнуто судові витрати.

З таким судовим рішенням не погодився захисник Цепелєв Ю.М. та оскаржив в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та провадження закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. На обґрунтування своїх вимог вказує, що по вул.. Купріна по ходу руху автомобіля за керуванням водія ОСОБА_2 ніяких знаків приоритету чи інших ознак головної дороги не малось, тому його твердження, що він рухався по головній дорозі є хибними. Вказує, що місце ДТП не підпадає під ознаку «прилеглої території», автомобіль ланос під керуванням ОСОБА_1 рухався по вул. Урожайна, має наскрізний проїзд.

Суд не врахував показання водія ОСОБА_2 , де ним зазначено, що ДТП сталася на перехресті вул. Купріна та вул. Урожайна. Також, суд необґрунтовано не прийняв до уваги фото таблицю місця ДТП, яку надав ОСОБА_1 на якому видно значну відстань до перехрестя та відсутність стоянки т.з., АЗС чи будівельного майданчика.

Звертає увагу, що суд прийняв до уваги висновки експертизи по варіанту № 1, при цьому висновок експерта є неоднозначний, а суд не мотивував підстави прийняття саме такого варіанту. Експерт не визначився однозначно, а усі сумніви повинні тлумачитись на користь особи.

Також зауважує, що суд незаконно наклав адміністративне стягнення, оскільки на момент постановлення судового рішення минули строки для накладення стягнення передбачені ст. 38 КУпАП.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що її належить задовольнити частково, з таких підстав.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доводи захисника, що суд першої інстанції наклав стягнення поза межами строків є обґрунтованими.

Відповідно до положень статті 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Відповідно до положень п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, правопорушення вчинене ОСОБА_1 12.10.2022 року, а рішення суд першої інстанції постановив 30 травня 2023 року і наклав стягнення, поза межами строків, передбачених ст. 38 КУпАП

Апеляційним судом встановлено, що водій ОСОБА_1 12.10.2022 о 13 год 05 хв у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, по вул. Купріна, 127А, керуючи транспортним засобом «ЗАЗ LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому був не уважним під час виїзду з прилеглої території, а саме зі сторони магазинів, не надав дорогу під час зміни напрямку руху, під час виконання маневру лівого повороту, не переконався в безпечності маневру для учасників руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом ВАЗ-21095 д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по проїздній частині ліворуч, в результаті чого було завдано матеріальних збитків та механічних пошкоджень транспортних засобів, відео фіксація велася на нагрудні відеореєстратори 475114, 475340.

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбаченуст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 інкримінується порушення п.п. 2.3б, 10.1, 10.2 ПДР.

Відповідно до п. 2.3 б Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п. 10.1 Правил, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно з п. 10.2 Правил, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, можуть бути лише водії транспортних засобів. При цьому пошкодження таких засобів, вантажів, шляхів, шляхових та інших споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення правил дорожнього руху.

Виходячи з вказаних вимог, суддя повинен при розгляді справи в обов`язковому порядку встановити вину або невинуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності з урахуванням оцінених доказів в справі.

Так, вина ОСОБА_1 у порушені ним правил ПДР, які потягли спричинення ДТП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 395964 від 12.10.2022 року;

схемою місця ДТП, яка сталася 12.10.2022 року, на якій схематично зображена траєкторія та місце руху транспортних засобів та місце зіткнення;

фототаблицею, з якої вбачається механічні ушкодження автомобілів;

письмовими поясненнями другого учасника ДТП, ОСОБА_2 , відповідно до яких він їхав по головній дорозі та перед ним виїхав автомобіль Ланос, не впевнившись в безпечності руху, він не встиг зреагувати та відбулось зіткнення;

письмовими поясненнями ОСОБА_1 , які він не надав у зв`язку зі стресовим станом;

письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 12.10.2022 року, відповідно до яких, один водій їхав по головній дорозі, з другорядної дороги виїхав білий Ланос на другу полосу, не впевнившись в безпечності руху;

рапортом працівника поліції, відповідно до якого, патрульна поліції приїхала за викликом про настання ДТП без травмованих;

висновком експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № 285-23, відповідно до якої, за варіантом №1, якщо місце виїзду автомобіля Ланос є прилеглою територією, то в умовах даного варіанту дії водія ОСОБА_1 не відповідали вимогам п. 10.1, п. 10.2 ПДР України та з технічної точки зору знаходились у причинному зв`язку з зіткненням за автомобілем ВАЗ. За варіантом №2, якщо зіткнення відбулось на рівнозначному перехресті, то дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 16.12 ПДР України, а якщо швидкість руху перевищувала 50км/год, тоді дії водія ОСОБА_2 не відповідали п.п. 12.4, 12.9 б ПДР України.

Апеляційний суд зазначає, що як вбачається зі схеми ДТП та фото таблиці наданої самим ОСОБА_1 , дорога по якій рухався останній проходить вздовж оптових магазинів, де також розташована територія, яка використовується, як стоянка для автомобілів, характер розташування дороги та з`єднання її з дорогою по якій рухався ОСОБА_2 за всіма ознаками підпадає під прилеглу територію, тобто другорядну дорогу. Крім того, на вказаній дорозі взагалі відсутні дорожні знаки, в тому числі, знак головної дороги, а тому доводи ОСОБА_1 , що він також рухався по головній дорозі не відповідають матеріалам справи.

Разом з цим, вулиця Купріна, по якій рухався ОСОБА_2 , має ознаки головної дороги, оскільки вздовж неї розташовані дорожні знаки, світлофори, мається дорожня розмітка.

Тому , апеляційний суд бере до уваги висновки експерта за варіантом №1.

З огляду на викладене, враховуючи достатність матеріалів, які надають можливість з усією повнотою встановити дійсні обставини ДТП, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 порушень п.п. 2.3б, 10.1, 10.2 ПДР України.

Тобто, дії водія ОСОБА_1 знаходяться в причино-наслідковому зв`язку з наслідками у вигляді зіткнення транспортних засобів під керуванням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а тому в його діях є склад інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до вимог п.7 ст.247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю у разі закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Аналіз положень ст. 38 та п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП дає підстави стверджувати те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення. При цьому суд звертає увагу і на те, що закриття справи із підстав, передбачених п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого була би відсутність підстав для визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Зважаючи на викладене суд приходить до висновку про те, що закриття справи у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення за своєю суттю є закриттям справи із нереабілітуючих підстав, не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, що указує на необхідність визнання вини.

За таких обставин, оскільки адміністративне правопорушення вчинено 12.10.2022 року, тобто з дня його вчинення минуло більше ніж три місяці тому, ОСОБА_1 слід визнати винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі підлягає закриттю, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Цепелєва Ю.М. задовольнити частково.

Постанову судді Центрально-міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 травня 2023 року, щодо ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, скасувати.

Постановити нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя