КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/3662/2023 Головуючий у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року Київський апеляційний суд у складі судді Голуб С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Марченка Миколи Івановича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Солом'янського районного суду міста Києва від 19 червня 2023 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19 червня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оголошено йому усне зауваження і провадження у справі закрито за малозначністю на підставі п. 3 ст. 284 КУпАП.

Суд першої інстанції встановив, що зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 264006 вбачається, що ОСОБА_1 13 травня 2023 року приблизно о 19 год. 10 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно свого співмешканця ОСОБА_2 , що виявилось у голосних криках та словесних образах, чим міг завдати шкоди психологічному здоров`ю, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, 29 червня 2023 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Марченко М.І. подав апеляційну скаргу, відповідно до якої вказує, що суд першої інстанції не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому винесена постанова не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

Захисник вказує, що судом першої інстанції зроблено неправильний висновок про те, що суб`єктний склад учасників цієї справи про адміністративне правопорушення підпадає під дію ст. 173-2 КУпАП. Особу, яку суд зазначив потерпілим, не є ані родичем, ані співмешканцем ОСОБА_1 , ніколи не жив і не живе у будинку ОСОБА_1 , спільно вони не проживають, не мають спільного побуту, взаємних прав та обов`язків. 13 травня 2023 року о 19-10 год. ОСОБА_1 ні на кого не кричав, словесно не ображав.

Постанова суду не містить опису обставин, змісту словесних образ, а тому незрозуміло, які образи суд вважав психологічним насильством. Зазначає, що матеріали справи не містять жодного доказу на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Враховуючи викладене, захисник ОСОБА_1 - адвокат Марченко М.І. просить скасувати постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 19 червня 2023 року та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 173-2 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також ст. 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису тягне за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Об`єктивна сторона вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі виражається в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Тобто, виходячи з граматичного тлумачення диспозиції даної норми КУпАП, орган поліції зобов`язаний при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зазначати конкретно, в чому саме полягало психологічне насильство, а також вказати яка шкода заподіяна або могла бути заподіяна фізичному чи психологічному здоров`ю, що прямо витікає з диспозиції статті (погрози, образи, чи переслідування, позбавлення житла, їжі, тощо) і це є обов`язковим.

Як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції було встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 264006 ОСОБА_1 13 травня 2023 року приблизно о 19 год. 10 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно свого співмешканця ОСОБА_2 , що виявилось у голосних криках та словесних образах, чим міг завдати шкоди психологічному здоров`ю, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Разом із тим, в протоколі про адміністративне правопорушення не було вказано, що ОСОБА_2 є співмешканцем ОСОБА_1 , а лише зазначено, що ОСОБА_1 вчинив психологічне насильство відносно ОСОБА_2 , а саме словесно ображав та голосно кричав, чим міг завдати шкоду. При цьому в протоколі не вказано кому такими діями ОСОБА_1 могла бути завдана шкода, хоча відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП така шкода має бути завдана потерпілому. Також в протоколі не вказано, в чому полягали словесні образи ОСОБА_2 з боку ОСОБА_1 .

Тобто, фабула правопорушення належним чином не була викладена у протоколі.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Отже, для встановлення у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, суд першої інстанції мав встановити, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є членами сім`ї, або спільно проживають чи проживали, а також докази вчинення ОСОБА_1 психологічного насильства щодо ОСОБА_2 .

Проте, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, за які встановлена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Забезпечення доведеності вини є складовою частиною однієї із засад кримінального провадження відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 7, ст. 17 КПК України та однією із засад судочинства відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Конституції України.

Згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В матеріалах справи є пояснення ОСОБА_1 , які він надав інспектору СПНД ВП Солом`янського УП ГУНП у м. Києві лейтенанту поліції Петренку Д.С., відповідно до яких 13 травня 2023 року він знаходився вдома зі своєю жінкою ОСОБА_3 і поралися на подвір`ї. До калитки підійшов сусід на ім`я ОСОБА_4 , який почав відбирати у дружини лійку для квітів, кричав, щоб вона не заходила на його територію. За декілька днів до цього, цей же сусід на ім`я ОСОБА_4 почав ображати ОСОБА_1 , вдарив його головою в область грудної клітини. ОСОБА_1 з дружиною боялись перебувати на своєму подвір`ї.

Також в матеріалах справи є рапорт інспектора СПДН ВП Солом`янського УП ГУНП у м. Києві лейтенанта поліції Петренка Д.С., в якому зазначено, що від оперативного чергового було отримано виклик про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , вчиняється домашнє насильство. Прибувши на місце виклику, до працівників поліції звернувся ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і пояснив, що 13 травня 2023 року його співмешканець, з яким він проживає в одному будинку та веде спільний побут, гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив відносно нього домашнє насильство, а саме словесно ображав та голосно кричав.

Отже, будь-яких доказів вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства щодо ОСОБА_2 матеріали справи не містять. Працівники поліції не відбирали пояснення від ОСОБА_2 , не встановлювали його особу, не встановлювали, які правовідносини існують між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в рапорті лейтенант поліції Петренко Д.С. безпідставно зазначив ОСОБА_2 співмешканцем ОСОБА_1 , а суд першої інстанції безпідставно ці обставини зазначив у своїй постанові.

Наведені вище обставини у своїй сукупності вказують на те, що в ході провадження у цій справі не доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Матеріали справи не містять належних і достатніх доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 словесних образ відносно ОСОБА_2 , окрім самого протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому апеляційний суд враховує те, що протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі.

Зважаючи на викладене та враховуючи позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо протоколу про адміністративне правопорушення, висловлену в рішенні по справі «Карелін проти Російської Федерації», апеляційний суд приходить до висновку, що протокол не може бути самостійним та достатнім доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, належних та достатніх доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, матеріали справи не містять.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19 червня 2023 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрито з підстав, визначених п. 3 ст. 284 КУпАП, скасувати і прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 247, 284, 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Марченка Миколи Івановича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 19 червня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП і провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито з підстав, визначених пунктом 3 статті 284 КУпАП, у зв`язку з оголошенням усного зауваження скасувати і прийняти нову постанову, якою провадження у даній справі закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП через відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.А. Голуб