Дата документу 29.03.2023Справа № 554/5343/22
Провадження № 3/554/523/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.03.2023 м.Полтава

Суддя Октябрського районного суду м. Полтави Поліщук Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Октябрського районного суду м.Полтави адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

З протоколу про адміністративне правопорушення від 20.06.2022 серії ААД №222042 вбачається, що 20.06.2022 о 19 год. 20 хв. водій ОСОБА_1 по бульвар Юр?єва,10/5 в м.Харкові керував транспортним засобом «ВАЗ 210994-20» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода. В порушення вимог п. 2.5 ПДР України, від проходження огляду на стан сп?яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер та у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

17.02.2023 до суду від адвоката Носенка А.Ю. надійшло клопотання в якому справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130КУпАП прохає закрити на підставі ст.247 КУпАП, у зв?язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з?явився. Від його захисника адвоката Носенка А.Ю. 29.03.2023 надійшла заява про розгляд справи без участі ОСОБА_1 та його захисника, у зв`язку з чим суд із врахуванням ст. 268 КУпАП, яка не містить заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, розглянув справу за його відсутності.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, суд виходить з наступного.

Відповідно до розпорядження Верховного Суду №2/0/9-22 від 08.03.2022, враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, на підставі ч.7 ст. 147 Закону України « Про судоустрій і статус суддів» змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема, Фрунзенського та Московського районних судів м.Харкова за Октябрським районним судом м.Полтави.

Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення,чи винна дана особа в його вчиненні,чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність,а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

За правилами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями потерпілих, свідків, тощо.

Згідно ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Пункт 2.5 ПДР України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ч.1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виходячи з аналізу змісту ст.130 КУпАП, перебування у стані алкогольного сп`яніння повинно бути в нерозривному зв`язку з керуванням транспортним засобом в такому стані.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247,280 КУпАП. Відповідно до вказаної постанови керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Між тим, виходячи з аналізу змістуст.130 КУпАП, відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння повинна бути в нерозривному зв`язку з керуванням транспортним засобом в такому стані.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 20.06.2022 серії ААД №222042, ОСОБА_1 інкримінується те, що він 20.06.2022 о 19 год. 20 хв. по бульвар Юр?єва,10/5 в м.Харкові відмовився від огляду у присутності двох свідків пройти огляд на стан сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України.

Разом з тим, направлені до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних доказів (будь-яких доказів) на підтвердження факту керування особою транспортним засобом, в тому числі автомобіль та його державний номерний знак не зафіксовано на відеозасобі з бодікамер на яких здійснювалась відео фіксація, що є обов`язковою обставиною для притягнення особи до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд не приймає в якості належного та допустимого доказу у справі доданий до протоколу відеозапис з бодікамери, оскільки в протоколі не зазначено ані моделі, ані серійного номеру бодікамери на яку здійснювалась відео фіксація, та не зафіксований, тобто відсутній факт керування.

Відповідно до п. 5 Розділу ІІ Інструкціїї № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. В порушення цих вимог, на оптичному диску ініціатором складення протоколу завантажені окремі уривки з камер, що свідчить про вибірковість фіксації, як епізодів порушення особою, що притягається до адміністративної відповідальності вимог ПДР, так і процедури фіксації самого порушення.

Переглянувши вказані відеозаписи, які не містять безперервної фіксації подій та обстановки при виявленні адміністративного правопорушення та містить лише факт того, що працівник поліції пропонує громадянину ОСОБА_1 , який перебуває на тротуарі для пішоходів пройти огляд на стан алкогольного сп`ягніння в присутності двох свідків, на що останній відмовляється. Тобто, відзнятий на бодікамеру запис, не містить наявності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом «ВАЗ 210994-20» д.н.з. НОМЕР_1 .

Окрім того, з наданого відеоматеріалу вбачається, що громадянин ОСОБА_1 , спілкується з поліцейським чоловічої статі, проте протокол серії ААД№222042 складено поліцейською жіночої статі, а саме - ст. лейтенантом поліції Ловушкіною Г.І. тобто на відеозаписі взагалі відсутня жінка-співробітник поліції, якою складено протокол.

Сама лише констатація певних фактів в протоколі не може бути прийнята до уваги суду без належного доказування та підтвердження таких обставин.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Для підтвердження порушення ОСОБА_1 ПДР України УПП в Харківській області ДПП, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надано зокрема відеозапис події- керування транспортним засобом. Сам по собі опис подій адміністративного правопорушення не можу бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Аналогічна позиція викладена в рішенні Верховного суду по справі № 357/10134/17 від 23 жовтня 2019 року.

Що стосується свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 то суд вважає за необхідне зазначити наступне, а саме, що констатування самого лише факту відмови від проходження такого огляду у встановленому законом порядку, як про це зазначено в протоколі, не є підтвердженням факту вчинення ОСОБА_1 , інкримінованого йому правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП .

Отже, обов`язок щодо збирання доказів у справі про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП покладено саме на уповноважених осіб органів Національної поліції. Таким чином в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а саме його об`єктивна сторона. Інспектором поліції були спотворені, не підтвердженні доказами обставини - об`єктивна сторона правопорушення, що стали підставою для складання протоколу від 20.06.2022 р. за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 .

Рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України.

У відповідності дост.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи обставини складення протоколу, беручи до уваги докази, надані до суду, в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність належних, допустимих, безперечних та достатніх доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого притягнуто до адміністративної відповідальності у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

У рішеннях ЄСПЛ у справах Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року та Карелін проти Росії від 20 вересня 2016 року наголошується, що суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки в такому випадку обвинувачення буде підтримуватися самим судом, що матиме наслідком порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність в діяннях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення та необхідності закриття справи з цих підстав.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 14, ч.1 ст. 130, 247, 251, 283, 284 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в :

Провадження по адміністративній справі за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 діб до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави.

Суддя Т.В.Поліщук