Справа № 487/358/23
Провадження № 3/487/423/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2023 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Притуляк І.О., за участю секретаря судового засідання: Уманського І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції у Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого на посаді інженера з охорони праці ПАТ «Миколаївобленерго», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 .

РНОКПП: НОМЕР_1 .

за ч.1 ст.130 КпроАП України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ААБ №327650 від 16.09.2022, 16.09.2022 о 07:25 годин, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Skoda Fabia» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 по вул. Г.Карпенка в районі будинку №51-в у м. Миколаєві, з явними ознаками алкогольного сп`яніння а саме: запах алкоголю з порожнини роту, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився.

Працівниками поліції дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КпроАП України, як порушення вимог п. 2.5 ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , вину в порушенні ПДР України не визнав, пояснивши, що в зазначені у протоколі дату та час, він керуючи транспортним засобом «Skoda Fabia» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 рухався по вул. Г.Карпенка в районі №51-в у м.Миколаєві та був зупинений працівниками патрульної поліції, які запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, від проходження якого він відмовився, стверджував, що пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі йому запропоновано не було.

Також ОСОБА_1 подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що працівниками поліції його транспортний засіб було зупинено безпідставно, та в подальшому порушено процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки йому взагалі не було роз`яснено його права та чітко не роз`яснено порядок проходження огляду.

Зазначив, що матеріали справи не містять належних та допустимох доказів на підтвердження фіксації факту його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

З урахуванням зазначеного, просив провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В подальшому до судового засідання не з`явився.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Трофименко А.О., посилаючись на чисельні процесуальні порушення допущені працівниками поліції при складені протоколу про адміністративне правопорушення ААБ №32765, просив провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В подальшому подав до суду заяву в якій просив провести розгляд справи за його відсутності.

Вислухавши пояснення, ОСОБА_1 , адвоката Трофименко А.О. дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис долучений до протоколу, суд дійшов наступних висновків.

Згідно положень ст. 245 КпроАП України, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КпроАП України зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КпроАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КпроАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.266 ч.ч.1-3 КпроАП України - особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Пункт 2.5 ПДР України, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, передбачає обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції..

Частина 1 ст. 130 КпроАП України встановлює адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до фабули переданого на рогляд суду Протоколу про адміністративне правопорушення ААБ №327650, ОСОБА_1 16.09.2022 року о 07:25 год. керував транспортним засобом «Skoda Fabia» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 в районі будинку 51-в по вул.Г.Карпенка, у м.Миколаєві з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, що було зафіксовано відеозаписом з нагрудної камери поліцейського №470961. Відповідно до протоколу, при фіксації відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння свідки присутні не були.

Таким чином, на підтвердження порушення водієм п.п.2.5 ПДР УКраїни, суду було надано протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №327650 від 16.09.2022 та диск з відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.

Разом з тим, з оглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що на відеозаписі №471628 зафіксовано відтворення іншого відеозапису з невідомого мобільного телефону.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що протокол серії ААБ №327650 було складено 16.09.2022 року о 07-35 год., у той час як з доданого відеозапису №471628 з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що фіксація процедури відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння почала відбуватись 16.09.2022 року о 07-54 год., тобто через 19 хвилин після складення протоколу.

Таким чином, відеозапис, що міститься на долученому до мактеріалів справи диску, не є неналежним та недопустимим доказом, відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки зазначений спосіб відеофіксації проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не передбачений "Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису", затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18.12.2018 року та "Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", затвердженою Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року.

За такого, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 в зазначені в протоколі час та місці, керуючи транспортним засобом відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, а уповноваженими особами патрульної поліції було дотримано процедуру проведення такого огляду.

В свою чергу, сам по собі, протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №327650 від 16.09.2022 року не може бути визнано достатнім доказом по даній справі в розумінні статті 251 КпроАП України, оскільки обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпроАП України , судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч. 2 ст. 52 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

Обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КпроАП України таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів безумовно має враховуватись як особами, яких звинувачують у скоєнні адміністративного правопорушення, та їх захисниками, так і судом, що здійснює розгляд відповідних справ.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Вина особи повинна бути доведена поза розумним сумнівом.

Будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, повинен бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за вчинення адміністративного правопорушення за викладених у протоколі обставинах.

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у скоєні інкримінованого адміністративного правопорушення поза розумним сумнівом, не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КпроАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, за відсутності у матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 п.п.2.5 ПДР України, суд приходить до висновку, щодо відсутності у його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КпроАП України, а за такого провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись статтями 247, 294 КпроАП України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпроАП України - закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: І.О. Притуляк