Справа № 359/1483/23
Провадження № 3/359/996/2023
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 березня 2023 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Левченко А.В., розглянувши за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Власенка С.П., адміністративний матеріал, що надійшов від батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України,

по відношенню до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 659817, 07 лютого 2023 року близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_1 , знаходячись за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 у присутності малолітнього сина ОСОБА_3 , 2014 р.н., домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме завдав удар по обличчю, та декілька ударів в область тулубу, штовхав, висловлювався в її сторону нецензурною лайкою, ображав словесно, принижував, чим викликав у ОСОБА_2 емоційну невпевненість та побоювання за свою безпеку, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, зазначив, що вони з дружиною ОСОБА_2 розлучилися, однак проживають разом у спільному будинку та на даний час вирішують в судовому порядку спір про поділ майна. 7 лютого 2023 року він звернувся до ОСОБА_2 з вимогою не зменшувати температуру повітря в будинку, так як їхній син захворів, на що остання висловилася ОСОБА_1 у відповідь нецензурною лайкою. У зв`язку з цим між ними виник словесний конфлікт. Він вимагав не прикручувати котел, а ОСОБА_2 вимагала, щоб він вийшов з її кімнати, інакше вона викличе поліцію. Будь якого психологічного чи, тим паче фізичного насильства до ОСОБА_2 він не застосовував. Виклик поліції він пояснює тим, що ОСОБА_2 штучно намагається здобути докази його нібито протиправної поведінки. Це вона робить для того щоб виселити його зі спільного будинку.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Власенко С.П. в судовому засідання просив закрити провадження по даній справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, про що надав відповідне клопотання.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Власенка С.П., дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, подане захисником клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. З ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь- які дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильно вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також відеозаписом. Згідно із ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Згідно з ст.280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

У відповідності до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Диспозиція ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

У протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, у поясненнях ОСОБА_2 від 07.02.2023 року, відповідно як наслідок і в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 07.02.2023 року ОСОБА_1 за місцем їх проживання вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного та фізичного характеру. Зокрема, зазначено, що того дня між ними виник конфлікт в ході якого ОСОБА_1 завдав їй удар в область обличчя та декілька ударів кабелем для зарядки по тулубу. Все це супроводжувалось нецензурною лайкою в її сторону з погрозами.

В той же час, із дослідженого відеозапису із бодікамери поліцейського, слід прийти до висновку, що конфлікт було спровоковано самою ОСОБА_2 , яка не заперечувала зниження нею температури в будинку до 18 градусів і щодо того, що з цього приводу між ними постійно виникають суперечки.

Ретельно дослідивши відеозапис з бодікамери поліцейського під час надання ОСОБА_2 пояснень, у проміжок часу з 00.30.25 - 00.34.32, слід прийти до висновку, що зазначені поліцейським обставини вчинення адміністративного правопорушення, які відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та поясненні ОСОБА_2 від 07.02.2023 року не відповідають тим обставинам, які вона повідомила поліцейському.

Так, стверджуючи про нанесення ОСОБА_1 їй удару по голові, ОСОБА_2 не змогла повідомити механізм нанесення цього удару, якою рукою він був нанесений, кулаком чи долонею тощо. Також ОСОБА_2 не повідомляла поліцейському куди наносились їй удари шнуром для зарядки, а зазначила, що лише «почав мене бити». В той же час поліцейський на власний розсуд визначив їх кількість та місце нанесення, зазначивши у протоколі «декілька в область тулуба». Не вказувала ОСОБА_2 поліцейському й про нецензурну лайку з боку ОСОБА_1 .

Тим більше не повідомляла вона поліцейського про наслідки, які настали у вигляді побоювання за свою безпеку та емоційну невпевненість, що є безумовною ознакою складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Таким чином, обставини вчинення адміністративного правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 не відповідають фактичним обставинам, повідомленим поліцейському самою ОСОБА_2 .

Долучений до матеріалів справи терміновий заборонний припис стосовно кривдника, який видавався на підставі оцінки ризиків також не містить доказів винуватості ОСОБА_1 , так як сама оцінка ризиків вчинення домашнього насильства здійснена з порушенням встановленого законом порядку.

Терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 028325 від 07.02.2023 року видано поліцейським взводу № 1 роти № З БПП УПП у Київській області капралом поліції Кашталановим Д.О. Оцінку ризиків також здійснено цим же поліцейським.

В той же час, із дослідженого відеозапису неможливо встановити, яким саме чином поліцейський ОСОБА_4 давав відповіді на 27 питань Форми оцінки ризиків, оскільки із відеозапису не вбачається його розмови із ОСОБА_2 по кожному із 27-ми запитань.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується де відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях, та всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.ст. 1 та 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннями ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Правові системи містять доктрини, які допомагають судам уникнути несправедливості, яка могла б виникнути, якщо б правові норми застосовувала суворо в кожному випадку, незалежно від того, наскільки незвичними є обставини.

Такою доктриною у правовій системі України і є практика ЄСПЛ, яка є джерелом права, у зв`язку із чим є обов`язковою до врахування судами при розгляді справ відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто таких, що не залишать місце сумнівів.

Крім того, у справі «Малофєєва проти росії» (рішення від 30 05 2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Суд не може за умови наявності певної неповноти чи суперечностей, взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, оскільки зазначене становить порушення ч 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (рішення у справі «Карелін проти росії»(заява № 926/08, рішення від 20.09 2016 р.)

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Суд повинен керуватися саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Під поняттям "конфлікт" від лат.conflictus - зіткнення, сутичка слід розуміти зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вище перелічених ознак. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.

Таким чином, з викладеного слідує, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди.

У зв`язку з цим до домашнього насильства недоречно відносити всі прояви непорозуміння між суб`єктами, якими охоплюється суб`єктний склад за ст. 173-2 КУпАП, що можуть супроводжуватися лайкою, образливими висловами на фоні особистого несприйняття побутової ситуації чи оцінки способу життя членів родини та ін. пов`язаних між собою осіб.

В ході судового розгляду встановлено, що дійсно 07 лютого 2023 року близько 21 год. 00 хв. між колишнім подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникла побутова сварка.

Разом з тим з наданих ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснень встановлено, що останній будь-яких дій фізичного та психічного насильства до ОСОБА_2 не застосовував. Доказів зворотного, так само як і доказів наявності у ОСОБА_1 умислу на застосування до ОСОБА_2 домашнього насильства у розумінні Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" матеріали справи не містять.

Тому усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП трактуються на його користь.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми Закону, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП слід закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, ч.1 ст. 173-2, ст. 247, ст. 268 КпАП України, суд

постановив:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________.

Суддя А.В. Левченко