Справа № 347/2013/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2023 року м. Косів

Cуддя Косівського районного суду Івано-Франківської області Кіцула Ю. С., з участю особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , неповнолітньої ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від Косівського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , не працює,

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и л а:

До Косівського районного суду Івано-Франківської області надійшли адмінматеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП. Так, щодо ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 993229 від 26.07.2023 року, згідно з яким 25.07.2023 року об 08:00 год. за місцем проживання в с. Тюдів гр. ОСОБА_1 вела неналежний догляд за своєю малолітньою донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме донька втекла з дому та вчинила спробу суїциду.

В судовому засіданні, ОСОБА_1 ствердила, що дійсно в той день її дочка зранку пішла з дому не повідомивши куди саме. Вона знайшла записку суїцидального характеру від дочки, через, що подзвонила працівникам поліції. Ствердила, що з дочкою у них добрі відносини. Однак дочка часто проводить свій вільний час сидячи в телефоні, у зв`язку з цим, їй було встановлено батьківський контроль. На переконання ОСОБА_1 саме такі дії могли спровокувати поведінку її дочки. ОСОБА_1 зазначила, вони раніше проживали у Івано-Франківську, дочка відвідувала там школу, та дитячі гуртки: плавання, настільний теніс та танці. У зв`язку з важкою хворобою бабусі дівчинки, вони змушені ули протягом останніх чотирьох місяців проживати в с. Тюдів, і саме там дочка почала відвідувати школу. Оскільки жодних гуртків в селі немає, дочка почала проводити більшість часу в телефоні, в мережі телеграм. На даний час і дочка, і вона відвідують психолога, щоб запобігти проблемам які виникли на даний час. Просила її суворо не карати.

Неповнолітня ОСОБА_2 ствердила, що мама добре за нею доглядає та виховує її. ОСОБА_2 має місце проживання, облаштоване місце для навчання, їй купляють одяг, подарунки, забезпечують інше дозвілля. Вона добре навчається, та має відмінні оцінки. Пояснити причини свого вчинку вона не може. Дуже шкодує про вчинене, ствердила, що не хотіла щоб настали серйозні наслідки. Вона розуміє, що завдала болю своїй мамі таким необдуманим вчинком. ОСОБА_2 зазначила, що дійсно зараз відвідує психолога. Однак в селі де вона навчається в неї мало друзів, і тому вона доволі закрита за характером.

Просила суд не карати її маму, оскільки маминої вини у вчиненому немає. Також ствердила, що тиждень тому, в них померла бабуся, що також завдало мамі болю.

Заслухавши ОСОБА_1 та неповнолітню ОСОБА_2 , вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП України.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 184 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Вказана норма є бланкетною, тобто у ній закріплюється лише загальні ознаки правила поведінки, тому обов`язковим є зазначення норми закону, яка визначає обов`язки щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, яку порушено суб`єктом обов`язків означеного вище правопорушення щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Так, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що гр. ОСОБА_1 вела неналежний догляд за своєю малолітньою донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме донька втекла з дому та вчинила спробу суїциду.

Суїцид (самогубство) - умисне спричинення власної смерті, часто вчинене з відчаю, причину якого часто відносять до психічних розладів, таких як депресія, біполярний розлад, шизофренія, алкоголізм чи наркотична залежність. Часто відіграють свою роль стресові фактори, такі як фінансова скрута чи труднощі в міжособистісних стосунках. На сприйняття самогубства значно впливали такі екзистенціальні теми як релігія, честь та сенс життя.

Із наданих пояснень у судовому засіданні, судом встановлено, що ОСОБА_1 здійснює належний догляд за своєю дитиною. Дівчинка доглянута, одягнута, має відмінні оцінки в школі, відвідує гуртки дозвілля.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення це ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, однак у діях ОСОБА_1 суд не вбачає правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП України.

Що стосується суїцидальної поведінки дитини, то суд зауважує, що така може бути наслідком віку дитини, в якому та перебуває або зумовлена іншими зовнішніми чинниками, як соціальні мережі, інтернет, відео та аудіо які могли бути в телефоні дитини, зміною місця проживання та навчання тощо. При цьому в судовому засіданні неповнолітня дитина ствердила, що насправді не хотіла завдати собі болю, та не планувала нічого робити. Дитина висловила жаль з приводу вчиненого, та запевняла, що подібного не повториться.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Верховний Суд України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу №524/5741/16-а зауважив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи викладене, враховуючи докази по справі, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суддя вважає, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 993229 від 26.07.2023 року, не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а тому, оцінивши надані суду докази, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя Ю. С. Кіцула