Справа№ 953/3273/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2023 р. м.Харків

Київський районний суд м.Харкова у складі: головуючої судді - Лисиченко С.М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Харківського зонального відділу військової служби правопорядку про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ріга, Латвія, громадянина Латвійської Республіки, одруженого, який займає посаду водія, солдата військової частини НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч.3 ст.172-20 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом ДНХ-2/3783 про військове адміністративне правопорушення від 27.04.2023, солдат ОСОБА_1 , 26.04.2023 о 23 год. 00 хв., був виявлений представниками Військової служби правопорядку за адресою: АДРЕСА_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків. Надалі, солдата ОСОБА_1 було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 та проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу "АЛКОНТ - М (№00253)". Результат огляду 1,90 проміле. Відповідно до акту медичного обстеження солдат ОСОБА_1 знаходився в нетверезому стані під час виконання службових обов`язків в умовах особливого періоду.

Дії ОСОБА_1 особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, кваліфіковано за ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м. Харкова від 03.05.2023 визначено головуючу суддю: Лисиченко С.М.

21.07.2023 до суду захисиником ОСОБА_1 - адвокатом Тютюнником М.І., подано клопотання, яким просить суд закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Вказує, що ОСОБА_1 є громадянином Латвійської Республіки, не володіє українською мовою, на момент події останній не розумів хто його затримав, у зв`язку з чим, та що йому інкримінується. Перекладача йому не надали, а відтак не роз`яснили належним чином права та суть інкримінованого правопорушення. Підписи від імені ОСОБА_1 в протоколі не мають жодного значення, оскільки він не розумів де і за що він розписується, а можливість надання письмових пояснень йому не надавалась. Матеріали справи не містять належного перекладу протоколу, акту огляду та результатів огляду на стан сп`яніння латвійською мовою. Так, ОСОБА_1 було позбавлено права на надання пояснень рідною мовою, ознайомлення із результатами огляду на стан сп`яніння та протоколом на рідній мові, чим було порушено ст.268 КУпАП, зокрема, він був позбавлений можливості залучити захисника.

Також, захисник вказує на те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, в матеріалах справи відсутні дані про те, що особа, яка склала протокол, уповноважена на його складання. Під час виявлення ОСОБА_1 він не виконував службових обов`язків. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про свідків правопорушення.

Відповідно до ст. 3 Конституції України утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Наведені норми корелюють з положеннями, які з метою захисту прав людини визначені в міжнародно-правових документах (п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка була ратифікована Україною 17.07.1997) і вказують на зобов`язання держав-учасниць забезпечити у національному законодавстві кожному «право на справедливий судовий розгляд».

Відповідно до ст.9 Конституції України, Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело право.

ОСОБА_1 та його захисник у судове засідання, призначене на 04.08.2023 не з`явились, про час та день розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку.

Згідно з положеннями ст.268 КУпАП інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення за ч.3 ст.172-20 КУпАП відноситься до правопорушень, по яким присутність особи у судовому засіданні не є обов`язковою.

З урахуванням наведеного, з метою дотримання вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також з урахуванням положень ст.268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника.

Дослідивши надані разом з протоколом про адміністративне правопорушення матеріали, суд установив наступне.

Відповідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Приписами ст.252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч.3 ст.172-20 КУпАП передбачає відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вчинені особою, в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст.1, ч.8 ст.4 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" - з моменту оголошення мобілізації в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період - тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Мобілізація - комплекс заходів здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Суд зазначає, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 № 303 «Про часткову мобілізацію» затверджено Законом від 17.03.2014 в Україні з цього часу діє особливий період. Відповідне рішення уповноваженою особою про його скасування, як і рішення про демобілізацію військовослужбовців, прийнятих на військову службу за контрактом на строк до закінчення особливого періоду, не приймалося.

24 лютого 2022 року Україна зазнала чергового акту збройної агресії з боку Російської Федерації. Відбулося широкомасштабне вторгнення в Україну збройних сил Росії, що триває і досі.

Відповідно до Закону №3057-IX (раніше законопроєкт №9259) "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" Верховною Радою продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 20.12.2022 на підставі наказу №116 на посаді водія автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення окремого батальйону спеціального призначення, що підтверджується копією витягу із наказу Командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.12.2022 №217.

Відповідно до даних, що містяться у протоколі серії ДНХ-2/3783 про військове адміністративне правопорушення від 27.04.2023, солдат ОСОБА_1 , 26.04.2023 о 23 год. 00 хв., був виявлений за адресою: АДРЕСА_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків. В подальшому, солдата ОСОБА_1 було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 та проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу АЛКОНТ - М (№00253). Результат огляду 1,90 проміле. Відповідно до акту медичного обстеження солдат ОСОБА_1 знаходився в нетверезому стані під час виконання службових обов`язків в умовах особливого періоду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином Латвійської Республіки. Посвідки на тимчасво проживання на території України немає.

Відповідно до абзацу 1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Перекладач повинен мати відповідну освіту, що дає право перекладу з іноземної мови на українську, а також попереджається про відповідальність за завідомо неправильний переклад.

Відповідно до ст.274 КУпАП перекладач призначається органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення.

Отже, після встановлення уповноваженою посадовою особою того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не володіє державною мовою в достатньому обсязі для свого належного та ефективного захисту, повинна була забезпечити надання особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, перекладача, роз`яснити право на захист.

Матеріали справи не містять жодного доказу з приводу того, що в ході складання протоколу стосовно ОСОБА_1 , який є громадянином іншої держави було зафіксована відмова від послуг перекладача, адвоката, особою повідомлено про володіння українською мовою.

Тобто, співробітниками військової служби правопорядку під час оформлення матеріалів даної адміністративної справи формально були забезпечені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема, право користуватися послугами перекладача та адвоката, якщо така особа не володіє мовою, якою ведеться провадження.

Європейський Суд з прав людини має сталу практику щодо розгляду справ із дотриманням права на допомогу перекладача як однієї зі складових прав обвинуваченого на захист, у контексті дотримання права на справедливий судовий розгляд, що зафіксовано у декількох рішеннях цього Суду, зокрема: «В контексті права на справедливий судовий розгляд, гарантованого ст. 6-3, підпункт (е) означає, що обвинувачений, який не розуміє мови, що використовується, або не розмовляє на ній, має право на безоплатну допомогу перекладача для письмового або усного перекладу всіх документів чи заяв по порушеній проти нього справі, що необхідні йому для розуміння того, що відбувається, та гарантувати його права» (Справа Шабельник проти України, рішення від 19 лютого 2009 року).

У справі «Кускані проти Сполученого Королівства» (Cuscani v United Kingdom), 32771/96, 24 вересня 2002 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) став на бік заявника, констатував порушення Конвенції, вказав, що обвинувачений навіть проживши кілька років в Сполученому Королівстві, недостатньо добре розумів англійську мову, внаслідок чого у нього виникли реальні труднощі в розумінні суті пред`явленого йому звинувачення. Інформація про звинувачення має надаватися особі мовою яку він розуміє, якщо особа не володіє мовою, що використовується і не розуміє її документ, що містить звинувачення, повинен бути перекладений, мовою зрозумілою обвинуваченому (рішення ЄСПЛ Хермі проти Італії, Велика палата Європейського суду (2006) §68).

Наявні у протоколі про адміністративне правопорушення недоліки ставлять під сумнів справедливість провадження по справі, оскільки з протоколу не вбачається, що відділом військової служби правопорядку в повній мірі було забезпечено право особи на користування послугами перекладача, адвоката, а особа відносно якої складено протокол розуміла суть правопорушення, свої права та характер процесуальних дій, які проводились під час складання протоколу, отримала переклад примірника протоколу або, що такий протокол перекладений особі і є зрозумілим.

З наведеного вбачається, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно громадянина Латвійської Республіки ОСОБА_1 співробітниками військової служби правопорядку було порушено права останнього, зокрема, в частині складення протоколу без участі перекладача, адвоката та ознайомлення з іншими документами рідною мовою, не роз`яснено йому належним чином права та обов`язки, тобто порушено право на захист.

Вищезазначені факти вказують на суттєві порушення вимог ст.254 КУпАП, та вказаний протокол, а також додані до нього документи, носять незаконний характер їх складання та спрямування до суду, тобто вони є недопустимими доказом, оскільки допущені співробітником військової служби правопорядку порушення при складанні даного протоколу позбавили суд можливості здійснити повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

При цьому, суд зазначає, що обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП та не може бути перекладено на суд.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, внаслідок порушення права ОСОБА_1 , який є громадянином Латвійської Республіки, на перекладача та інших суттєвих порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.3 ст.172-20 КУпАП, судом не можуть бути визнані як допустимі докази, що були зібрані посадовими особами відділу військоовї служби правопорядку під час оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, за відсутності доказів, які б з достатністю вказували на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено стягнення.

Оскільки стягнення судового збору передбачено законом лише при накладенні адміністративного стягнення, судовий збір по даній справі не підлягає стягненню не підлягає.

Керуючись ст.283-285 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно громадянина Латвийської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною 3 статті 172-20 КУпАП -на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Відповідно до статті 285 КУпАП копію постанови після її оголошення протягом трьох днів вручити або вислати особі, щодо якої її винесено.

Суддя - С.М. Лисиченко