Справа № 438/83/23
Провадження № 3/438/92/2023
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 січня 2023 року суддя Бориславського міського суду Львівської області Слиш А.Т., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, які надійшли з відділення поліції №1 Дрогобицького районного відділу поліції ГУНП у Львівській області

стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

водій ОСОБА_1 30 грудня 2022 року о 13 год 20 хв у м.Бориславі на вул.Дрогобицькій, 7, керуючи транспортним засобом «Toyota 4Runner», д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконалась в безпечності виконання маневру, не залучила до допомоги інших осіб, внаслідок чого допустила зіткнення з транспортним засобом, який стояв «Fіаt Temprа», НОМЕР_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 10.9 Правил дорожнього руху України, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №174515 від 30 грудня 2022 року.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, доказів про поважність причин своєї неявки до суду не надала, про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку, будь-яких заяв від неї не надійшло.

Відповідно до положень ст.268 КУпАП визначений вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, а справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП до таких не належить, тому суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 .

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також суд враховує, що ОСОБА_1 була добре обізнана з фактом складення на неї протоколів про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП, проте не заявляла жодних клопотань до суду про витребування доказів, виклик свідків і не висловлювала своїх міркувань щодо законності складення на неї протоколу.

Таким чином, суд вважає можливим розглядати справу у відсутності ОСОБА_1 та в межах тих доказів, які містяться в матеріалах справи та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ст. 124 КУпАП, доведена зібраними доказами, враховуючи наступне.

Ст.124 КУпАП встановлює відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пунктом 10.9 Правил дорожнього руху передбачено, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Факт скоєння правопорушення підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №174515 від 30 грудня 2022 року, складеного повноважною особою, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП;

схемою місця ДТП від 30.12.2022, у якій схематично зображено місце вчинення ДТП, розташування транспортних засобів щодо інших об`єктів на місці події; письмовим поясненням ОСОБА_1 , у якому вона підтверджує обставини, вказані в протоколі про адмінправопорушення, та визнає свою вину у вчиненому правопорушенні; - які, у своїй сукупності, підтверджують вищевикладені обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та встановлюють особу, яка його вчинила.

Оцінюючи вищевказані докази, суд дійшов переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості, та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У своїй сукупності дані докази є достатніми. Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини, суду не надано.

Таким чином, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, суд вважає доведеним факт порушення ОСОБА_1 як учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тому її дії правильно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Вирішуючи питання про вид стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, передбаченому ст.124 КУпАП, яка доведена повністю, а тому вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції статті, за якою кваліфікується правопорушення, у вигляді штрафу.

Крім того, відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється Законом України «Про судовий збір». Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 гривень 80 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 34, 40-1, 124, 251, 252, 256, 266, 283-285 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 536 гривень 80 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Бориславський міський суд Львівської області.

Суддя: А.Т.Слиш