ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1579/23 Справа № 199/5205/23 Суддя у 1-й інстанції - ВОРОБЙОВ В. Л. Суддя у 2-й інстанції - Рябчун О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року м. Дніпро

Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Рябчун О.В., розглянувши у м.Дніпро, апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подану на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 червня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , працюючої головним бухгалтером у ТОВ «Аксор Індастрі», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП,

встановила:

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 червня 2023 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 163-1 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85 (вісімдесят п`ять) гривень.

Відповідно до змісту постанови при проведенні позапланової виїзної перевірки ТОВ «Аксор Індастрі», (м.Дніпро, вул.Собінова,1) встановлено, що ОСОБА_1 несвоєчасно подала в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звітність для податкового контролю за трансферним ціноутворення, в результаті чого застосовані штрафні санкції всього на загальну суму 38 590,00 грн., що встановлено актом перевірки №2219/04-36-23-01/37806217 від 14.06.2023 року.

Суд, дослідивши дані протоколу про адміністративне правопорушення №776 від 14.06.2023 року, де викладені обставини, при яких ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.163-1 КУпАП; витягу з акту перевірки ТОВ «Аксор Індастрі» від 14.06.2023 року; письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, згідно яких вона свою провину фактично визнала, прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої просить поновити їй строки апеляційного оскарження судової постановити як пропущені із поважних підстав та скасувати постанову, закривши провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України та у зв`язку з закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Посилається на те, що судом першої інстанції не були належним чином виконані вимоги щодо повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, тобто судом були порушені вимоги ст.ст. 268, 277-2 КУпАП. Про існування постанови суду першої інстанції апелянтка дізналась 04 липня 2023 року, коли з власної ініціативи ознайомилась з матеріалами справи в приміщені суду. Копія оскаржуваної постанови вручена ОСОБА_1 також не була. Таким чином, ОСОБА_1 була позбавлена можливості належним чином підготувати та подати апеляційну скаргу у строки, передбачені КУпАП.

Апелянтка звертає увагу, що постанова суду винесена всупереч положенням ст.283 КУпАП. Так, в оскаржуваній постанові не вказані обставини адміністративного правопорушення, установлені при розгляді справи та не розкрито об`єктивну сторону ч.1 ст.163-1 КУпАП, зокрема: час, місце та суть вчиненого адміністративного правопорушення.

Крім того, ОСОБА_1 посилається на той факт, що вона є головним бухгалтером ТОВ Аксор Індастрі з 01.10.2022 року, призначена наказом від 30.09.2022 року №96-К. Тобто, на вказану дату вчинення адміністративного правопорушення вона не обіймала посаду головного бухгалтера, що свідчить про те, що вона не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП.

Також, апелянта зазначає, що в оскаржуваній постанові суд дійшов хибного висновку про те, що в письмових поясненнях до протоколу про адміністративне правопорушення вона свою провину фактично визнала.

Окрім, ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції положень ст.38 КУпАП. На переконання апелянтки адміністративне стягнення за ч.1 ст.163-1 КУпАп може бути накладене не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення. Оскільки днем вчинення адміністративного правопорушення є 01 жовтня 2022 року, то граничним днем для накладення адміністративного стягнення є 01 січня 2023 року. Незважаючи на це, судом першої інстанції 27 червня 2023 року було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Дослідивши витребувані із Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровськаматеріали справи, вислухавши ОСОБА_1 , яка підтримали доводи апеляційної карги у повному обсязі та перевіривши додані до поданої апеляційної скарги додатки, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Ознайомленням із матеріалами провадження апеляційний суд встановив, що у справі відсутні докази належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи. Проте, наявна розписка про те, що 04.07.2023 року ОСОБА_1 дійсно ознайомилась з матеріалами справи, що підтверджує викладені у апеляційній скарзі обставини.

У зв`язку з цим доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення судом вимог ст.277-2 КУпАП є обґрунтованими та є підставою для поновлення строків апеляційного оскарження як пропущені з поважних підстав.

Згідно із оскаржуваною постановою, суд першої інстанції встановив, що при проведенні позапланової виїзної перевірки ТОВ «Аксор Індастрі», (м.Дніпро, вул.Собінова,1) встановлено, що ОСОБА_1 несвоєчасно подала в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звітність для податкового контролю за трансферним ціноутворення, в результаті чого застосовані штрафні санкції всього на загальну суму 38 590,00 грн., що встановлено актом перевірки №2219/04-36-23-01/37806217 від 14.06.2023 року.

Зважаючи на те, що адміністративне правопорушення було вчинено 01 жовтня 2022 року, який є наступним днем від граничного терміну подання податкової декларації, розрахунків, тому станом на час ухвалення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 червня 2023 рокусплив строк, передбачений ст.38 КпАП України, для накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Приписи ст.247 КУпАП є імперативними, а отже вказують на те, що суд у разі закінчення строків повинен лише закрити справу і не вирішувати жодних інших питань.

Норми ч.2 ст.38 КУпАП визначають, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій і четвертій цієї статті.

При цьому слід враховувати правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року (справа №308/8763/15-а), згідно якої п.7 ч.1 статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Як вбачається з правових висновків, викладених в п. 17, 18 постанови Верховного Суду від 03 травня 2018 року по справі № 487/2854/17, Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття «триваюче» правопорушення. Проте, в теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. Характер триваючого правопорушення оцінюється судом в кожному конкретному випадку індивідуально.

Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Крім того, із доктринального тлумачення норм ст. ст. 9, 38 КПК України випливає, що триваюче правопорушення вчинюється протягом біль-менш тривалого часу і характеризується безперервним здійсненням єдиного діяння, в тому числі, тривалим безперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою. Вважається, що триваючі правопорушення припиняються у разі виявлення факту цих правопорушень компетентним органом при проведенні перевірок, в тому числі, при виявленні таких проступків, як відсутність обліку доходів та витрат щодо яких встановлена обов`язкова форма обліку, бухгалтерського обліку об`єктів оподаткування, ведення його із порушенням національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку та інші правопорушення, встановити які можливо лише під час проведення документальної перевірки на підставі первинних документів. До адміністративних правопорушень, які мають разовий характер і не є триваючими, відносяться такі проступки, як несвоєчасна подача декларацій, розрахунків, аудиторських висновків, платіжних доручень на внесення платежів до бюджету та державних цільових фондів тощо. Днем вчинення таких правопорушень є дата порушення граничного строку подачі декларації, про доходи до фіскального органу, порушення граничного строку подачі до закладу банків платіжних документів про оплату податків, зборів тощо.

Таким чином, інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення не є триваючим, оскільки інкримінується несвоєчасне подання Податкової декларації, розрахунків, звітності для податкового контролю за трансферним ціноутворенням, в результаті чого застосовано штрафні санкції всього на суму 38 590 грн., при граничному терміні її подання до 30.09.2022 року, а відтак, точкою відліку строку давності притягнення до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення, є 01.10.2022 року.

З урахуванням вищенаведеного, постанова Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 червня 2023 року, якою після спливу строків накладення адміністративного стягнення встановлена провина особи, не відповідає вимогам закону, є незаконною та підлягає скасуванню, а справа щодо ОСОБА_1 закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись п.7 ч.1 ст.247,ст.294 КпАП України, суддя, -

постановила:

Поновити ОСОБА_1 строки апеляційного оскарження постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 червня 2023 рокуяк пропущені із поважних підстав.

Апеляційну скаргу захисника Завгородньої Наталії Анатоліївни - задовольнити частково.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 червня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.163-1 КУпАП на підставі п.7 ч.1 ст.247 КпАП України у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення у суді першої інстанції строків, передбачених ст.38 КпАП України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду: О.В. Рябчун