КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/1136/2023
Справа 369/8376/22
Головуючий в суді І інстанції Козак І.А.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 лютого 2023 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц.,

з участю захисника Цибульського Володимира Володимировича, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 січня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 січня 2023 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , за порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у сумі 536,80 грн. на користь держави.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 26 серпня 2022 року о 19 годині 00 хвилин керував автомобілем Scoda Rapid д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Соборна, 79 в с. Петропавлівська Борщагівка Бучанського району Київської області у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці, зі згоди водія, під відеозапис на нагрудну бодікамеру патрульного, за допомогою приладу Drager Alcotest 6820, за результатами якого станом на 19:08 год. 26 серпня 2022 року у повітрі, видихнутому водієм ОСОБА_1 , зафіксовано 2.45 проміле етилового спирту. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 , поданій 08 лютого 2023 року, указано на прийняття помилкового рішення судом в результаті не взяття до уваги дійсних обставин, які мають суттєве значення для вирішення справи, і ненадання їм належної правової оцінки.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_1 не зазначив своїх заперечень, то він визнав вину. Однак вини ОСОБА_1 не визнавав, і те, що він згоден з протоколом, також ніде не зафіксовано. Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду в постанові від 20 липня 2020 року в справі № 177/525/17, визнання вини у вчиненні порушення за відсутності інших доказів не може бути достатнім доказом такого порушення. Таким чином, суд першої інстанції порушив презумпцію невинуватості, в силу якого всі сумніви у винності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Не погоджувався з висновком суду першої інстанції про те, що розписка про передачу під керування транспортного засобу іншій особі свідчить про факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом, оскільки в даній розписці немає відомостей про те, що ОСОБА_1 керував або керує даним транспортним засобом.

Наголошував, що до матеріалів справи долучено не пристрій, на якому фіксувалося відео, а диск, який є копією відеозапису, і оскільки відповідні файли на електронному носії було створено копіюванням, вони підлягають електронному цифровому підпису, який відсутній. З урахуванням викладеного, посилаючись на правові висновки Верховного Суду в постановах від 28 грудня 2019 року № 922/788/19, від 16 березня 2020 року в справі № 910/1162/19, відео на диску, доданому до протоколу про адміністративне правопорушення, за відсутності засвідчення його електронним цифровим підписом, не буде належним та допустимим доказом в розумінні ст. 74 КАС України.

Зауважував, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведено без свідків, на місці зупинки транспортного засобу, яка взагалі нічим не зафіксована, на відео не відображено, як ОСОБА_1 зупиняли, в акті огляду не зазначено, що якого протоколу про адміністративне правопорушення він відноситься.

Вказував, що суд не прийняв до уваги показання свідків, посилаючись на те, що вони можуть бути зацікавленими особами. Водночас, відповідно до ст. 272 КУпАП свідком може бути будь-яка особа, якій відомо ті чи інші обставини. При цьому свідок ОСОБА_3 повідомила, що ОСОБА_1 повернувся з дому забрати особисті речі з автомобілю, біля якого працівниками поліції було складено відповідний протокол. ОСОБА_4 повідомила, що ОСОБА_1 алкогольні напої не вживав, не керував транспортним засобом, а лише пішов до транспортного засобу забрати речі. Дані покази не були враховані судом по безпідставним причинам, посилаючись на можливу зацікавленість у результаті справи, суд першої інстанції не підтвердив дане твердження жодними доказами та припускав можливу зацікавленість, однак докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Наголошував, що на відеозаписах не зафіксовано результат тесту, жодним чином не відображено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, це зазначає лише поліцейський, але не зафіксовано ні на відео, ні свідками.

Вказував, що відеозйомка не велася безперервно всупереч вимог п. 5 розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026.

Зазначив, що у направленні на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння вказано, що ОСОБА_1 доставлявся до закладу охорони здоров`я для перевірки на стан сп`яніння, однак згідно долученої відповіді від КП «Ірпінська центральна міська лікарня» ОСОБА_1 до лікарні працівники поліції 26 серпня 2022 року не доставляли, його звернення не зареєстроване. Дані обставини суд не дослідив, оскільки не посилався на них у рішенні, не перевірив, чи отримував ОСОБА_1 направлення на здійснення огляду на стан сп`яніння. Суд не надав правової оцінки тому, що жодного доказу керування транспортним засобом ОСОБА_1 в матеріалах справи немає.

На підставі вищевикладеного просив постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 січня 2023 року скасувати, провадження в справі № 367/8376/22 закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Цибульського В.В., які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МОН України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби).

Згідно п. 4, 5, 7, 10 розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (далі - акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Дотримання наведених вимог працівниками поліції під час огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння судом першої інстанції перевірено.

Висновки судді місцевого суду про доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 101684 від 26 серпня 2022 року в частині часу і місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала;

чеком Drager Alcotest 6820 від 26 серпня 2022 року 19 год. 08 хв., прилад ARLJ-0420, принтер № ARLK.0028, згідно якого у видихнутому ОСОБА_1 повітрі виявлено 2,45 проміле алкоголю; підписаним ОСОБА_1 ;

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 26 серпня 2022 року за допомогою Drager Alcotest ARLJ-0420, згідно якого ОСОБА_1 згоден з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння 2,45 проміле;

розпискою ОСОБА_1 про передачу під керування ОСОБА_5 транспортного засобу Scoda Rapid д.н.з. НОМЕР_1 і прийняттям ОСОБА_5 даного транспортного засобу під особисту відповідальність;

відеозаписом з бодікамери поліцейського, на якому відображено процедуру медичного огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу - газоаналізатору Drager Alcotest.

Дослідивши вказані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, наявності підстав для притягнення його до відповідальності та на законних підставах наклав на нього стягнення, належним чином мотивувавши своє рішення.

Судом першої інстанції обґрунтовано враховано, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 101684 від 26 серпня 2022 року складено у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9 «а» ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, даний протокол підписано ОСОБА_1 без зазначення будь-яких заперечень щодо його змісту.

Особа, яка проходить огляд на стан сп`яніння, на власний розсуд самостійно вирішує, чи згідна вона з результатом, який отримано при проведенні огляду поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, чи не погоджується з ним.

Незгода водія транспортного засобу із позитивним результатом проведеного поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння повинна бути здійснена безпосередньо після проведення такого огляду шляхом активних дій та висловлена в категоричній чіткій формі.

Із відеозапису, відзнятого на нагрудну камеру поліцейського, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, суд встановив, що водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного пристрою Drager Alcotest 6820, результат якого є позитивним, складає 2,45 проміле етилового спирту, тобто виявлено стан алкогольного сп`яніння, при цьому ОСОБА_1 , дізнавшись про результат огляду, не висловив жодних заперечень щодо результатів огляду та не наполягав на проведенні такого огляду у закладі охорони здоров`я, а також не заперечував, що не був водієм та не керував цим транспортним засобом того дня.

Також в графі «з результатами згоден» Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 підтвердив свою згоду з результатами огляду особистим підписом. Роздрукований на принтері № ARLK.0028 чек Alcotest Drager 6820, прилад ARLJ-0420, теж підписаний ОСОБА_1 .

За таких обставин суд першої інстанції правильно встановив, що водій ОСОБА_1 погодився з результатами огляду.

Перелік спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом для проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння міститься в Державному реєстрі затверджених типів засобів вимірювальної техніки, Газоаналізатор Drager Alcotest, в тому числі 6820, включений до вказаного переліку.

Окрім того, згідно з наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529 «Про державну реєстрацію медичних виробів» газоаналізатори Drager Alcotest мають свідоцтво про державну реєстрацію № 14455/2014, у якого необмежений строк дії. Відтак, показники застосованого спеціального технічного засобу є допустимими доказами.

Суд першої інстанції надав належної оцінки наявній в матеріалах справи розписці, в якій ОСОБА_1 передав на зберігання ОСОБА_5 транспортний засіб Scoda Rapid д.н.з. НОМЕР_1 , а ОСОБА_5 прийняв на керування вказаний транспортний засіб під особисту відповідальність, що свідчить про відсторонення водія ОСОБА_1 від керування та факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності - також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 2.9 «а» ПДР, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з критичною оцінкою судом першої інстанції пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що того дня вони разом з чоловіком поїхали забрати друзів, з якими домовилися про зустріч, приїхавши додому, запаркували автомобіль на парковці магазину «Новус» та разом з друзями були вдома. Згодом ОСОБА_1 пішов до автомобіля, щоб забрати особисті речі, а через деякий час зателефонував їй та повідомив, що працівники поліції складають відносно нього протокол про адміністративне правопорушення та попросив підійти до них. При паркуванні з працівниками поліції дізналась про обставини події та намагалася зателефонувати знайомому, щоб забрав їх автомобіль. Стверджувала, що її чоловік ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, він стояв припаркований на парковці на тому місці, де вони його запаркували. Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 повідомила, що є подругою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , того дня перебували разом за місцем проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , стверджувала, що ОСОБА_1 не вживав того дня алкогольних напоїв та в той час не керував транспортним засобом, а пішов до нього, щоб забрати особисті речі.

Суд першої інстанції врахував, що свідок ОСОБА_3 є дружиною особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а ОСОБА_4 є близькою подругою сім`ї, тому вказані свідки можуть бути зацікавлені в позитивному розгляді справи для вищевказаного водія.

Апеляційний суд приймає до уваги, що пояснення свідка ОСОБА_3 про те, що 26 серпня 2022 року вони разом з чоловіком поїхали забрати друзів, а приїхавши додому, запаркували автомобіль на парковці магазину «Новус» і ОСОБА_1 через деякий час повернувся до автомобіля за речами, не узгоджуються з поясненнями самого ОСОБА_1 , який зазначав, що взагалі не керував транспортним засобом 26 серпня 2022 року.

Апеляційний суд вважає сумнівними пояснення ОСОБА_3 щодо парковки автомобіля на парковці магазину «Новус» після повернення додому, з огляду на те, що відстань між місцем зупинки транспортного засобу згідно протоколу про адміністративне правопорушення вул. Соборна, 79 с. Петропавлівська Борщагівка, та адресою проживання ОСОБА_1 АДРЕСА_3 , є значною і складає 1,3 км., що у сукупності з розташуванням автомобіля поблизу магазину надає підстави для висновку про тимчасовість знаходження транспортного засобу в даному місці і проміжний характер зупинки.

При цьому ОСОБА_1 під час проходження огляду та складання протоколу про адміністративне правопорушення не заперечував того, що керував автомобілем Scoda Rapid д.н.з. НОМЕР_1 , а також не вказав, що водієм даного транспортного засобу була будь-яка інша особа.

Пояснення свідка ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_1 не вживав того дня алкогольних напоїв, спростовуються наявними в матеріалах справи результатами медичного огляду ОСОБА_1 за допомогою технічного пристрою Drager Alcotest 6820.

Крім того, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не внесені до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 101684 від 26 серпня 2022 року як свідки, що вказує на їх відсутність під час зупинки транспортного засобу на місці події. Дані обставини підтверджуються тим, що згідно пояснень ОСОБА_3 , вона прибула на місце події пізніше, коли ОСОБА_1 зателефонував їй та повідомив про складення протоколу про адміністративне правопорушення. Відтак, ОСОБА_3 , не перебуваючи на місці події о 19:00, не могла б об`єктивно підтвердити, керував ОСОБА_1 транспортним засобом у час, вказаний в протоколі, чи ні.

Відтак, надані ОСОБА_1 , а також свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_3 пояснення у своїй сукупності є взаємно суперечливими, спростовуються іншими доказами, наявними в матеріалах справи і не спростовують правильних висновків суду, яким встановлено на підставі належних, допустимих та достовірних доказів, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом Scoda Rapid д.н.з. НОМЕР_1 26 серпня 2022 року, перебуваючи при цьому в стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційна скарга не містить доводів, які би вказували на незаконність ухваленого судом рішення.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на правову позицію Верховного Суду в постанові від 20 липня 2020 року в справі № 177/525/17(2-а/177/23/17), щодо безпідставності висновків суду про визнання вини ОСОБА_1 та порушення презумпції невинуватості, є неспроможними, оскільки перекручують висновки суду першої інстанції, викладені в постанові. Фактично суд прийшов не до висновку, що ОСОБА_1 визнав вину, а що він своїми діями визнав обставини керування транспортним засобом, не заперечивши цих обставин в протоколі про адміністративне правопорушення і на відеозаписі під час спілкування з поліцейськими, та погодився з результатами огляду, підтвердивши це своїми підписами на чеку спеціального технічного засобу та в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги, що в розписці про передачу під керування транспортного засобу не зазначено, що ОСОБА_1 керував або керує, чи є водієм даного транспортного засобу, і на відеозаписі зупинка транспортного засобу також не зафіксована, з огляду на те, що обставини керування ОСОБА_1 транспортним засобом суд першої інстанції встановив в результаті всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, оцінивши всі докази, а не на підставі лише однієї розписки.

Не ґрунтуються на вимогах закону та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що відеозапис, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, за відсутності засвідчення його електронним цифровим підписом не є належним та допустимим доказом в розумінні ст. 74 КАС України.

Апеляційний суд зауважує, що провадження в справах про адміністративне правопорушення регламентуються не КАС України, як помилково вважав ОСОБА_1 , а КУпАП, в якому такі вимоги до доказів, як засвідчення їх електронним цифровим підписом, відсутні. Враховуючи вищевикладене, відхиляються як необґрунтовані посилання апеляційної скарги на положення ст. 99 КАС України щодо електронних доказів і правові висновки Верховного Суду в постановах від 28 грудня 2019 року в справі № 922/788/19, від 16 березня 2020 року в справі № 910/1162/19.

Оскільки відеозаписом, що міститься у матеріалах справи, підтверджені обставини, які підлягають доказуванню, він не може бути визнаний неналежним доказом.

Крім того, відеозапис не є недопустимим доказом, як вважає апелянт, адже запис здійснений на підставі п. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» з метою фіксування правопорушення, та виходячи із положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Не ґрунтуються на вимогах закону та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги про порушення приписів ст. 266 КУпАП щодо проведення огляду водія на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, з огляду на те, що відповідно до ст. 266 КУпАП присутність двох свідків є обов`язковою лише у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису, які в даному випадку були застосовані.

В частині доводів апеляційної скарги про порушення п. 6 розділу 2 Інструкції № 1452/735 та п. 4, 5 Порядку № 1103 щодо проведення огляду водія на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, апеляційний суд враховує таке.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» № 1231-IX від 16 лютого 2021 року, який набув чинності 17 березня 2013 року, ч. 2 ст. 266 КУпАП викладена саме в тій редакції, що зазначена вище, за змістом якої під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Частиною 3 прикінцевих положень зазначеного закону встановлено обов`язок Кабінету Міністрів України у шестимісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Оскільки п. 4, 5 Порядку № 1103 та п. 6 розділу 2 Інструкції № 1452/735 передбачають обов`язкове залучення свідків під час огляду особи на стан сп`яніння, апеляційний суд вважає, що зазначені норми положення не відповідають чинній редакції ч. 2 ст. 266 КУпАП.

Вища юридична сила закону полягає у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Згідно з частиною третьою статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

У даному випадку застосуванню підлягає саме ч. 2 ст. 266 КУпАП в чинній редакції, а також положення Порядку № 1103 та Інструкції № 1452/735, в частині, що не суперечать їй.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги, що в акті огляду чітко зафіксовано, що його проведено без свідків події.

Крім того, оскільки бланк акту огляду не містить відповідних граф для заповнення, апеляційний суд не приймає безпідставні доводи апеляційної скарги, що в акті не зазначено, до якого протоколу про адміністративне правопорушення він відноситься.

Апеляційний суд не приймає неспроможні доводи апеляційної скарги, що на відеозаписі не зафіксовані результати тесту, з огляду на наявність в матеріалах справи чеку Drager Alcotest 6820 від 26 серпня 2022 року 19 год. 08 хв., прилад ARLJ-0420, принтер № ARLK.0028, згідно якого у видихнутому ОСОБА_1 повітрі виявлено 2,45 проміле алкоголю; чек підписано ОСОБА_1 безпосередньо на місці події.

Крім того, є неприйнятними та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що відеозапис є недопустимим доказом, що виключає його застосування судом як доказ.

Так, у пункті 5 Розділу ІІ, пункті 1 Розділу VII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, зазначено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; 3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції; 5) копіювання, передання інформації з відповідних носіїв стороннім особам. Поліцейський забезпечує належне виконання вимог цієї Інструкції.

Апеляційний суд частково погоджується з доводами апеляційної скарги, що камера працювала не безперервно. Разом з тим, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 101684 від 26 серпня 2022 року, а саме огляд водія на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, безперервно зафіксована на відеозаписі, що узгоджується з вимогами ч. 2 ст. 266 КУпАП.

Не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що у направленні на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння вказано, що ОСОБА_1 доставлявся до закладу охорони здоров`я - КП «Ірпінська центральна міська лікарня», однак в дійсності ОСОБА_1 до лікарні працівники поліції 26 серпня 2022 року не доставляли, його звернення не зареєстровано, і направлення на проведення огляду він на руки не отримував.

Дійсно, на а. с. 4 наявне направлення на огляд водія до Ірпінської ЦРЛ, датоване 26 серпня 2022 року, 19 год. 22 хв., та зазначено, що особу на огляд у заклад охорони здоров`я доставив поліцейський ОСОБА_6 .

Разом із тим, відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд проводиться в закладах охорони здоров`я лише у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 погодився на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу і погодився з його результатами, доводи апеляційної скарги про те, що огляд в медичному закладі не проводився, не впливають на встановлені судом обставини, висновки суду першої інстанції та не спростовують порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 «а» ПДР України за наявності у справі вищевказаних доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.

При цьому апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону районним судом, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі.

Апеляційний суд приймає до уваги, що апеляційна скарга не містить доводів щодо міри відповідальності, призначеної судом першої інстанції, та щодо обставин, які могли бути не враховані судом при накладенні стягнення.

Наведене вказує на необґрунтованість поданої апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Постанова судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 січня 2023 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 січня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.