П О С Т А Н О В А

Іменем України

27.04.2023 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Величко О.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 та ч.5 ст.126 КУпАП,

встановив:

27.01.2023 року о 21 год. 40 хв. у м. Львові на перехресті вул. Стрийська Лазаренка ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ2101, д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування автомобілем, повторно протягом року, чим порушив п. 2.1.А ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.5 ст.126 КУпАП.

Окрім того, 27.01.2023 року о 21 год. 40 хв. у м. Львові на перехресті вул. Стрийська Лазаренка ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ2101, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: тремтіння пальців рук, неприродна блідість шкірного покриву обличчя, надмірна млявість. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судові засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи шляхом направлення повісток на адресу, вказану в протоколі, а саме: АДРЕСА_1 . Поважних причин неявки суду не повідомив.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Окрім цього, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частини 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до Глави 21 КУпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Однак, положенням ч. 2 ст. 268 КУпАП визначено вичерпний перелік категорій справ, коли присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 та ст.126 КУпАП, у зазначений виключний перелік не входить.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 був обізнаний про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, його поведінку суд вважає свідомим затягуванням розгляду справи з метою закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП, та уникнення адміністративної відповідальності.

Крім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Дослідивши протоколи про адміністративні правопорушення серії ААД № 363224 від 27.01.2023 року та серії ААД № 363225 від 27.01.2023 року; відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, здійснений на виконання вимог ч.2 ст.266 КУпАП, яким підтверджується час та обставини вчинення адміністративних правопорушень, зазначені у вищевказаних протоколах, та на яких зафіксовано, як ОСОБА_1 пояснював працівникам поліції, що не поїде на огляд до медичного закладу, оскільки наркотичні речовини тривалий час накопичуються і зберігаються в організмі; довідку старшого інспектора ВАП УПП у Львівській області ДПП Н. Дяків від 02.02.2023 року, відповідно до якої ОСОБА_1 31.12.2022 року Яворівським РВП ГУНП у Львівській області притягався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП у зв`язку з вчиненням такого правопорушення 31.12.2022 року; направлення водія з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 27.01.2023 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 скеровується до КНП ЛОР ЛОМЦП та ТУ для проходження огляду у зв`язку з виявленням працівниками поліції в останнього ознак сп`яніння: тремтіння пальців рук, неприродна блідість шкірного покриву обличчя, надмірна млявість; письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 27.01.2023 року, в яких останні вказали, що були запрошені 27.01.2023 року працівниками поліції при складанні адміністративного протоколу за ст.130 КУпАП та у їхній присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, - суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні склади адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ч.5 ст.126 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно диспозиції ч.5 ст.126 КУпАП адміністративним правопорушенням є повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до п. 2.1.А Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно із п. 2.5 Правил дорожнього руху України dодій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Оцінюючи вищевказані документи і пояснення, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості, та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ч.5 ст.126 КУпАП. В своїй сукупності дані докази є достатніми. Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини, суду не надано.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд враховує: особу порушника, характер вчинених ним правопорушень, ступінь його вини у вчинених правопорушеннях, передбачених ч.1 ст.130 та ч.5 ст.126 КУпАП, яка доведена повністю, а також зважаючи на те, що ОСОБА_1 вчинив кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же суддею, тому, відповідно до вимог ст. 36 КУпАП, відносно ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме за ч.5 ст.126 КУпАП, у виді штрафу із позбавленням права керування транспортним засобом. Застосоване судом до ОСОБА_1 адміністративне стягнення є необхідним для досягнення мети, визначеної ст. 23 КУпАП. Водночас підстав для застосування додаткового необов`язкового стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу суд не вбачає.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 23, 33,36, 40-1, 283, 284 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ч.5 ст.126 КУпАП, і накласти на нього стягнення, з врахуванням ч.2 ст.36 КУпАП, в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, за ч.5 ст.126 КУпАП у виді штрафу в дохід держави у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 коп., із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 5 (п`ять) років.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд міста Львова.

Суддя Величко О.В.