КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 361/1981/23 Головуючий в суді І інстанції Сіренко Н.С.
Провадження № 33/824/2903/2023 Головуючийв суді ІІ інстанції Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2023 року, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого оператором технологічної установки АЗС «БРСМ», за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 446184 від 01 березня 2023 року - 01.03.2023 о 09 год. 45 хв. в с. Семиполки блокпост 2/7 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Fiat Doblo реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер 6820 або в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий в розмірі 536,80 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 обгрунтовував тим, що він 01.03.2023 року не відмовлявся від огляду на стан сп`яніння у медичному закладі і в матеріалах справи немає будь-якого доказу на підтвердження його відмови саме від огляду у медичному закладі.

Вказував, що під час розгляду справи судом першої інстанції його було допитано під розписку-попередження при кримінальну відповідальність за введення в оману суду відповідно до ст. 384 КК України, однак судом було проігноровано його покази.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги вказував, що судом першої інстанції не було допитано двох свідків. Зазначав, що обидва свідки не попереджались про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань і введення в оману суду, тому скаржник вважає, що їх підписи на заздалегідь підготовлених поліцейським ОСОБА_2 документах ще і поза межами судового розгляду справи не можуть вважатися належними доказами.

Вказував, що в суді першої інстанції заявляв клопотання про допит в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також працівника поліції ОСОБА_5 , який безпосередньо складав протокол про адміністративне правопорушення. Однак вказані особи, до судового засідання суду першої інстанції так і не з'явились.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги також не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що направлення до медичного закладу для проведення перевірки на стан алкогольного сп'яніння не повинно містити його підпис з тих підстав, що на самому бланку немає відповідного поля для підпису особи, яка відмовляється. Оскільки вважає, що особа яка обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення не повинна бути жертвою бюрократичного апарату держави у вигляді поліції та суду лише з огляду на те, що ця ж таки система, яку представляють поліція та суд спроектувала та підготувала такий бланк направлення, в якому не передбачено підпис людини, які відмовляється від проходження огляду чи хоче висловити свої зауваження.

ОСОБА_1 вказував також, що після його відмови від проведення огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою спецзасобу "Драгер 6820", лейтенант поліції ОСОБА_6 не пропонував йому усно чи письмово і не вчиняв жодних дій по направленню ОСОБА_1 в заклад охорони здоров'я для проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння, не пропонував і не забезпечував доставку його до найближчого закладу охорони здоров'я для проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Також зазначав, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення 01.03.2023 року лейтенантом поліції Романчуком С. скаржнику не було роз'яснено його права передбачені ст. ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, не було запропоновано надати письмові пояснення по суті правопорушення за ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі також просив допитати в якості свідків: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також працівника поліції Сергія Романчука, яким 01.03.2023 року складено протокол про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити, а також надали заяву про зміну апеляційної скарги, в якій просили постанову суду першої інстанції скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Представник Київської міської прокуратури у судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

07 серпня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про зміну апеляційної скарги, в якій просив скасувати постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 10.05.2023 року і надіслати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Розглянувши вищевказану заяву в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, яке відбулося 07.08.2023 року, апеляційний суд прийшов до висновку, що дана заява не підлягає задоволенню, оскільки направлення матеріалів адміністративної справи щодо ОСОБА_1 на новий розгляд до суду першої інстанції є безпідставним, оскільки таке рішення виходить за межі повноважень апеляційного суду, визначених ст. 294 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень представника апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи адміністративної справи доказах.

Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами закону держави Україна.

Вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 446184 від 01 березня 2023 року, з якого вбачається, що 01.03.2023 о 09 год. 45 хв. в с. Семиполки блокпост 2/7 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Fiat Doblo реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер 6820 або в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 3);

- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.03.2023, з якого зокрема вбачається, що у результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння або неприродні блідість. В графі "огляд проводився за допомогою" зазначено, що ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився (а.с. 4);

- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився (а.с. 5);

- письмових поясненнях свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , в яких кожен пояснив, що став свідком того, як громадянин ОСОБА_1 в присутності свідка відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі (а.с. 6);

- на відеозапису із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та вказує на факт порушення водієм вказаних правил ПДР (а.с. 51).

Відповідно до постанови КАС ВС у справі №678/991/17 від 15.11.18 року відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора, яким зафіксовано обставини зупинки автомобіля, є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про здійснення адміністративного правопорушення.

Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме - ст. 256 детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол підписаний особою, яка його склала, ОСОБА_1 , крім того, йому було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 446184 від 01 березня 2023 року в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 зазначено: "від проходження огляду відмовляюсь".

Обставини, зазначені в протоколі узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом із нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, на якому відображені події, які відбувалися 01 березня 2023 року за участю ОСОБА_1 ..

Відеозапис свідчить про дотримання працівником поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. На відео, що міститься в матеріалах справи, зафіксовані подія правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду на стан сп`яніння саме у медичному закладі, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки як вбачається з переглянутого судом апеляційної інстанції відеозапису який міститься в матеріалах справи (а.с. 51) на вимогу працівника поліції, водій ОСОБА_1 представився, назвавши своє прізвище, ім`я та по батькові, зазначив, що керував автомобілем Fiat Doblo, на запитання працівника поліції чи вживай водій протягом доби алкогольні напої, водій відповів, що на передодні ввечері випив пляшку пива. Також судом апеляційної інстанції з відеозапису встановлено, що на пропозицію працівника поліції щодо проходження аналізу на стан алкогольного сп`яніння, водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків. Крім того з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №446184 від 01.03.2023 року вбачається, що в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 зазначено: "від проходження огляду відмовляюсь".

Доводи апеляційної скарги про те, що скаржника ОСОБА_1 в суді першої інстанції було допитано в якості свідка під розписку-попередження при кримінальну відповідальність за введення в оману суду відповідно до ст. 384 КК України, однак судом було проігноровано його покази, суд апеляційної інстанції відхиляє та погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що показання ОСОБА_1 , подані ним в судовому засіданні суду першої інстанції під час його допиту як свідка, суд оцінює критично, оскільки цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Доводи апеляційної скарги про те, що свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не були попереджені про кримінальну відповідальність не ґрунтуються на положеннях законодавства. Свідки залучені для фіксації певного факту, тоді як про кримінальну відповідальність попереджаються свідки, які надають покази щодо обставин, які їм стали відомі раніше.

Твердження скаржника щодо недопустимості направлення до медичного закладу, оскільки в такому направлені відсутня графа де мав би міститись підпис особи яка притягається до адміністративної відповідальності, суд апеляційної інстанції вважає голослівними та такими, що не грунтуються на вимогах закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівник поліції не роз`яснив йому права передбачені ст. ст. 55, 56, 59 ,63 Конституції України, ст. 268 КУпАП є безпідставними, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що водій порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, а ОСОБА_1 , ознайомившись з вказаним протоколом, дав письмові пояснення та підписав протокол без будь-яких застережень.

Стосовно заявлено клопотання про допит свідків, суд апеляційної інстанції не вбачав підстав для допиту свідків, оскільки вина ОСОБА_1 передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними матеріалами справи, а саме поясненнями свідків які містяться в матеріалах справи, а також відеозаписом, на якому зафіксовано відмову водія від проходження аналізу останнього на стан алкогольного сп`яніння, свідки на відеозапису підтвердили факт відмови. Тому суд апеляційної інстанції вважає недоречним допитувати заявлених апелянтом осіб, в якості свідків.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2023 року є законною та обґрунтованою, а тому, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено «07» серпня 2023 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко