Справа №585/581/22 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Євлах О. О.
Номер провадження 33/816/207/22 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 липня 2022 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., з участю секретаря судового засідання Баришевої А. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 585/581/22 за апеляційною скаргою захисника ГЛУЩЕНКА В. В. на постанову Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19.05.2022, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 ,

захисника - адвоката Яковця Є. О.,

установив:

У поданій апеляційній скарзі захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - адвокат ГЛУЩЕНКО В. В. просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити, оскільки ОСОБА_2 дійсно вживав спиртні напої 08.04.2022, але т/з не керував і був затриманий біля автомобіля, пояснення в протоколі написані не ним, а сторонньою особою, підпис під поясненнями також йому не належить. Допитаний в суді свідок ОСОБА_3 повністю підтвердив пояснення ОСОБА_2 про не керування т/з, відсутні свідки, які б могли підтвердити факт керування т/з ОСОБА_2 .

Постановою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19.05.2022 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягненню у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування т/з. Стягнуто на користь держави 496,20 грн судового збору.

Згідно постанови, ОСОБА_2 08.04.2022 о 20:55 в с. Бобрик, вул. Київська керував автомобілем Ford Sierra 2.0 н/з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, згідно висновку КНП СОР «ОКСЛ» від 08.04.2022, чим порушив п. 2.9а ПДР.

Вислухавши доводи ОСОБА_2 та його захисника Яковця Є. О., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді і закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 491866 від 08.04.2022, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що водій ОСОБА_2 керував т/з у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- висновком КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» № 37 від 08.04.2022 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння, згідно якого ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння;

- поясненнями свідка ОСОБА_4 у суді першої інстанції, який пояснив, що знаходився в добровольчому батальйоні і 08.04.2022 патрулювали в с. Бобрик. В цей вечір до села заїжджали три рази. Перший раз патрулювання розпочалось у комендантську годину, ОСОБА_2 ще не було виявлено у цій місцевості. Місцевість, де виявили ОСОБА_2 побачив третім разом свого патрулювання. Перших два там нікого не було і за третім разом вже побачили авто біля амбулаторії у кюветі біля дороги. Водій сидів за кермом та намагався завести автомобіль. З напарниками добровольчого батальйону підійшли до автомобіля, відкрили двері, викликали поліцію та чекали коли під`їдуть працівники поліції. Після того, як приїхала поліція, вони показали виявлений автомобіль разом з водієм. В процесі спілкування працівників поліції і водія, останньому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці, на що водій відмовився у їх присутності. З ним ще було 5 чоловік з добровольчого батальйону, які не вживали спиртне і запахи алкогольного сп`яніння були чутні від водія. Поки витягнуть авто, вони не чекали, а уїхали;

- поясненнями працівника поліції ОСОБА_5 у суді першої інстанції, який пояснив, що 08.04.2022 поступив виклик на «102» з територіальної оброни, який зареєстрований в ЖЕО № 2027, які патрулювали селища, та повідомили, що нібито сталося ДТП і автомобіль з`їхав з дороги, а водій знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. Виїхали на місце хвилин через 15-20 після дзвінка вже були на місці і побачили, що автомобіль з`їхав на обочину та застряг. ОСОБА_2 сидів у автомобілі на водійському сидінні, автомобіль був заглушений і світилися лише фари. Після спілкування з водієм були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_2 сказав, що ДТП оформляти не треба, бо його авто не пошкоджене. Водію запропонували поїхати до лікарні для освідування і після проходження огляду у медичному закладі лікарем було підтверджений стан алкогольного сп`яніння. Потім відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Необхідно зауважити, що диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.9«а» ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати т/з у стані алкогольного сп`яніння, а сама процедура огляду на стан сп`яніння закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі X «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника Глущенка В. В. про відсутність доказів керування т/з саме ним, то вони не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, факт знаходження ОСОБА_2 за кермом з ознаками алкогольного сп`яніння підтверджується наданими поясненнями у суді першої інстанції працівника поліції ОСОБА_5 та представника добровольчого батальйону ОСОБА_4

Відповідно роз`яснень ВСУ, викладених у абз. 3 і 4 п. 27 постанови Пленуму від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із послідуючими змінами), керування т/з необхідно розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, а згідно п. 1, 5 і 6 ст. 8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 08.11.1968) та положень Європейської угоди, яка доповнює цю Конвенцію (Женева, 01.05.1971), кожний т/з, який знаходиться в русі, повинен мати водія.

Вказані обставини у сукупності дозволяють зробити однозначний та безсумнівний висновок, який виключає будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом цієї справи, а за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові судді обставин т/з керував саме ОСОБА_2 , так як будь-який обґрунтований сумнів спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів. При цьому, ураховуючи положення національного законодавства України про адміністративні правопорушення та норм міжнародного права, для встановлення факту керування т/з певною особою не має значення, чи рухався т/з безпосередньо за допомогою двигуна, чи своїм ходом без нього, оскільки, як зазначалося вище, кожний т/з, який знаходиться в русі, повинен мати водія, незважаючи на час, протягом якого здійснюється рух т/з, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. Тhe United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02).

Що стосується інших доводів апеляційної скарги захисника Глущенка В. В., то вони також не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП були дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19.05.2022 відносно ОСОБА_2 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ГЛУЩЕНКА В. В. на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов