Справа № 456/926/22
Провадження № 3/456/624/2022
ПОСТАНОВА

іменем України

14 квітня 2022 року місто Стрий

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Янів Н. М. , розглянувши матеріали, які надійшли від Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , -

за ч. 1 ст. 164 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

16.02.2022р. о 10 год. 55 хв. по вул. Болехівська в м. Стрий Львівської області, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Citroen C5» д.н.з. НОМЕР_1 та надавав послуги з перевезення пасажирів без державної реєстрації, як суб`єкт господарювання та без ліцензії на перевезення пасажирів, тобто здійснював господарську діяльність без відповідальних на це документів, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Правопорушник ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину визнав повністю, додатково пояснив, що дійсно їхавши у напрямку міста Стрия запропонував жінці, яка стояла на автобусній зупинці підвести її, оскільки і так їхав у попутньому напрямку, на що вона погодилася. Кошти за перевезення її у якості пасажира не брав. Однак, в зв`язку з малозначністю вчиненого, просить не притягувати його до відповідальності, оскільки на даний час перебуває у складному матеріальному становищі, а саме його дочка ОСОБА_2 хворіє, такі робилося хірургічне втручання та потрібні кошти на подальшу реабілітацію.

Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 , дослідивши представлені на розгляд адміністративні матеріали, вважаю, що в його діях наявні ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, виходячи з наступного.

Так, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, полягає у провадженні господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом.

Під господарською діяльністю слід розуміти будь-яку діяльність особи, спрямованої на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня

участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Статтею 1 ГК України встановлено, що цей Кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб`єктами господарювання, а також між цими суб`єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання. Стаття 3 ГК України визначає, що під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Одним з видів господарської діяльності є підприємництво.

У відповідності до ст. 42 ГК України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про підприємництво» підприємництво це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб`єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.

За змістом ч. 1 ст. 58 ГК України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Згідно з пунктом 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів внутрішнім водним, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Таким чином, під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, у тому числі й перевезенням пасажирів внутрішнім автомобільним транспортом, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Окрім повного визнання вини, вина ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення доводиться матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №792508 від 16.02.2022., відеозаписом місця події, згідно якої останній надає пояснення щодо вчиненого правопорушення, поясненнями наданими ОСОБА_3 та самим правопорушником, постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО №5322548 від 16.02.2022р., згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 4104676, товарний чек № 601 на придбання ліків.

Отож, в діях ОСОБА_1 наявний склад інкримінованого йому порушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, оскільки він, здійснював перевезення пасажирів транспортним засобом, як фізична особа, без одержання ліцензії на провадження такого виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, при цьому здійснював це самостійно, надавав послуги з метою отримання прибутку.

Однак, одним із принципів реалізації гуманістичних проявів у правовому регулюванні суспільних відносин в Україні є можливість звільнення правопорушника від юридичної відповідальності на підставі визнання уповноваженими посадовими особами вчиненого ним протиправного діяння малозначним для суспільства.

При цьому, згідно з ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Під малозначністю вчинення адміністративного правопорушення слід розуміти такі дії, які в результаті їх вчинення не спричинили значної шкоди охоронюваним законом інтересам.

Тобто, при розгляді справи суд зобов`язаний перевірити всі обставини адміністративного правопорушення, оцінити його наслідки, переконатися, що внаслідок його вчинення не завдана значна шкода окремим громадянам або суспільству, дослідити обстановку, в якій вчинене порушення, особу порушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, тощо. Аналіз та правова оцінка зазначених даних дозволяють вирішити питання про звільнення порушника від адміністративної відповідальності й можливість обмежитися усним зауваженням.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відтак, враховуючи характер вчиненого правопорушення, що не являє собою особливої суспільної небезпеки, особу правопорушника, який являється єдиним годувальником у сім`ї, має на утриманні доньку ОСОБА_2 , яка хворіє та потребує матеріальної допомоги, відсутність умислу у вчиненому правопорушенні, що відповідно пом`якшує відповідальність за вчинене, щире розкаяння винного у вчиненні правопорушенні, у зв`язку з чим вважаю, що на підставі ст.22 КУпАП ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, а справу провадженням закрити.

Керуючись ст.ст. 22, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП та звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом десяти днів з дня винесення.

Постанова вступає в законну силу після закінчення строку на її оскарження та підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців.

Cуддя Н. М. Янів