Справа № 156/422/22
Провадження № 3/156/253/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2022 року смт Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Малюшевська І.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іваничі матеріали, які надійшли з Володимир-Волинського РВП ГУ НП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , українця, громадянина України, мешканця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , учня Володимир-Волинського фахового коледжу ім. А.Ю.Кримського

за ч. 1 ст. 175-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП)

учасники справи:

особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 для участі в судовому засіданні не прибув,

законний представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 (мати),

про права передбачені ст. 268 КУпАП, ст.ст. 10, 63 Конституції України законному представнику роз`яснено,

в с т а н о в и в :

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи

До Іваничівського районного суду Волинської області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.175-1 КУпАП, яке він вчинив за таких обставин.

З протоколу вбачається. що 19.06.2022 року о 20 год 25 хв. год ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на автостанції по вул. Д. Галицького, 14 в м. Володимир, курив електронну цигарку, чим порушив Закон України та ображав людську гідність та громадську мораль.

ІІ. Пояснення учасників справи

В судовому засіданні законний представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 пояснила, що, перебуваючи на автостації у м. Володимир, її син стояв з дівчиною, яка палила електронну цигарку. Коли підійшли працівники поліції, ОСОБА_1 взяв вину за паління електронної цигарки на себе.

ІІІ. Застосоване судом законодавство

Відповідно до ст.12 КУпАП, адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Згідно з ч.1 ст.221 КУпАП, ст.6 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» суди розглядають справи щодо неповнолітніх, які вчинили адміністративні правопорушення у віці від 16 до 18 років.

Інтереси особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і потерпілого, які є неповнолітніми або особами, що через свої фізичні або психічні вади не можуть самі здійснювати свої права у справах про адміністративні правопорушення, мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники) (ч.1ст.270 КУпАП).

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимоги ст.280 КУпАП зобов`язують суддю при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи. У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

Згідно з ч.1 ст.175-1 КУпАП передбачена відповідальність за куріння тютюнових виробів у місцях, де це заборонено законом, а також в інших місцях, визначених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» реалізація (продаж) тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особам, які не досягли 18-річного віку, а також реалізація (продаж) тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар) забороняється. Законом можуть встановлюватися інші обмеження щодо реалізації (продажу) тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння.

Забороняється куріння тютюнових виробів, а також електронних сигарет і кальянів: 1) у ліфтах і таксофонах; 2) у приміщеннях та на території закладів охорони здоров`я; 3) у приміщеннях та на території навчальних закладів; 4) на дитячих майданчиках; 5) у приміщеннях та на території спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд та закладів фізичної культури і спорту; 6) у під`їздах житлових будинків; 7) у підземних переходах; 8) у транспорті загального користування, що використовується для перевезення пасажирів; 9) у приміщеннях закладів ресторанного господарства; 10) у приміщеннях об`єктів культурного призначення; 11) у приміщеннях органів державної влади та органів місцевого самоврядування, інших державних установ; 12) на стаціонарно обладнаних зупинках маршрутних транспортних засобів (ч.2 ст.13 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення»).

Забороняється, крім спеціально відведених для цього місць, куріння тютюнових виробів: 1) у приміщеннях підприємств, установ та організацій усіх форм власності; 2) у приміщеннях готелів та аналогічних засобів розміщення громадян; 3) у приміщеннях гуртожитків; 4) в аеропортах та на вокзалах. У місцях та закладах, де куріння заборонено, має бути розміщена наочна інформація, яка складається із графічного знака про заборону куріння та тексту такого змісту: "Куріння заборонено!" (ч.ч.3, 4 ст.13 даного Закону).

Зважаючи на те, що диспозиція ст.175-1 КУпАП є бланкетною, у протоколі має бути зазначена конкретна норма закону, якою встановлена заборона куріння тютюнових виробів та саме в яких місцях.

Відповідно до ч.2 ст.33 Закону України «Про Національну поліцію», проведення опитування неповнолітніх допускається тільки за участю батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Згідно з ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати в першу чергу чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

ІV. Оцінка суду щодо фактичних обставин справи

Суд розглядає справу про адміністративне правопорушення в межах обставин, зазначених в протоколі, і вказані обставини підлягають з`ясуванню під час розгляду справи ґрунтуючись на досліджених доказах.

Як вбачається із протоколу серії ВАБ № 735168 від 19.06.2022 року про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується куріння електронної цигарки у громадському місці: на автостанції по вул. Д. Галицького, 14 в м. Володимир Волинської області.

До протоколу у справі про адміністративне правопорушення були додані та досліджені в судовому засіданні:

- протокол серії ВАБ № 735168 від 19.06.2022 року;

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 19.06.2022 року;

- повідомлення № 8968/52/01-2022 від 21.06.2022 року заст. начальника Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області Майданюка В. директору Володимир-Волинського фахового коледжу ім. А.Ю.Кримського про складення на ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене с. 1 ст. 175-1 КУпАП.

Будь-яких інших доказів у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 службовими особами органу поліції до суду не надано.

Зважаючи на те, що диспозиція ст.175-1 КУпАП є бланкетною, у протоколі має бути зазначена конкретна норма закону, якою встановлена заборона куріння тютюнових виробів та саме в яких місцях. У протоколі серії ВАБ № 735168 від 19.06.2022 року конкретну норму закону не вказано, лише посилання на порушення Закону України.

Окрім того, у матеріалах справи відсутні докази того, що у місці де палив електронну цигарку ОСОБА_1 розміщено графічний знак про заборону куріння та текст із змістом: "Куріння заборонено!". Відтак, із долучених до матеріалів справи доказів не вбачається, що місце, у якому ОСОБА_1 палив електронну цигарку, підпадає під перелік місць, де заборонено куріння.

Окрім того, у спеціальному законі, яким є Закон України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», розмежовано поняття тютюнових виробів та електронних сигарет. Натомість, ч.1 ст.175-1 КУпАП передбачає відповідальність виключно за куріння тютюнових виробів.

Слід звернути увагу на те, що згідно ст.251 КУпАП обов`язок доказування обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, покладено на особу, уповноважену на складання протоколу про адміністративне правопорушення. Однак, у справі відсутні докази того, що в складі аерозолю для електронної сигарети, яку палив ОСОБА_1 , є тютюн. Отож, надані суду матеріали справи про адміністративне правопорушення відомостей про куріння тютюнового виробу у забороненому місці ОСОБА_1 не містять. Тобто, в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.175-1 КУпАП, і протокол про адміністративне правопорушення співробітник поліції склав без наявних для цього підстав.

Окремо слід вказати, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 на даний час є неповнолітнім.

Своєрідність неповнолітніх як спеціального суб`єкта адміністративної відповідальності, передусім, полягає у тому хронологічному віці, який обумовлює психічний та фізіологічний розвиток особистості, набуття нею певних знань, навичок та вмінь, що дає змогу усвідомлювати суспільну небезпечність своїх дій та керувати ними.

Істотного значення для захисту прав та інтересів неповнолітнього правопорушника набуває можливість участі його батьків або інших законних представників при першому поясненні та складанні протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому існує потреба у визначенні процедури залучення батьків неповнолітнього до участі у провадженні у справі - повідомлення батьків неповнолітнього правопорушника або інших осіб в якості його законних представників та виклик для складання протоколу або залучення їх у якості законних представників, можливість участі яких передбачена ст. 270 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 КУпАП, інтереси особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і потерпілого, які є неповнолітніми або особами, що через свої фізичні або психічні вади не можуть самі здійснювати свої права у справах про адміністративні правопорушення, мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники).

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення та долучених до нього матеріалах не зазначено, хто є законним представником неповнолітнього ОСОБА_1 та чи було забезпечено участь законного представника неповнолітнього під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. Уповноваженим на складення протоколу про адміністративне правопорушення працівником поліції не дотримано вимог ч. 2 ст. 33 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки у поясненні неповнолітнього ОСОБА_1 не зазначено, що такі написанні за участі батьків останнього.

Ст. 251 КУпАП визначено перелік можливих доказів в справі про адміністративне правопорушення. При цьому, згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У відповідності до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи всі вищезазначені факти, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст.175- 1КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що протокол про адміністративне правопорушення, складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, у зв`язку з чим не може бути використаний як належний та допустимий доказ у справі, а інших доказів вчинення правопорушення до суду не надано, суддя дійшов висновку про недоведеність поза розумним сумнівом матеріалами справи факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175-1 КУпАП, та вважає за необхідне провадження у справі відносно ОСОБА_1 , закрити через відсутність складу адміністративного правопорушення.

V. Судові витрати

Згідно вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496,20 грн.

В свою чергу, статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та ст.40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 3 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, суддя не вбачає підстав для звернення судового збору із ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст.175-1, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.280,283,284 КУпАП, суд-

п о с т а н о в и в:

Провадження в адміністративній справі щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175-1 КпАП України, закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яка притягувалась до адміністративної відповідальності та її законним представником протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області.

Постанова набирає законної сили після спливу встановленого строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Суддя І. Є. Малюшевська