КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/522/2022
Головуючий в суді першої інстанції: Шестаковська Л.П.
Доповідач: Трясун Ю.Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2022 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні з використанням цифрового засобу зв`язку програмного забезпечення «Viber» апеляційну скаргу захисника Калініна Марата Івановича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 22 листопада 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності: захисника: Раілка О.О., Калініна М.І.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 22 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, 13 жовтня 2021 року об 11 год. 25 хв. у м. Києві по вул. Вишгородська, 50 А, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «DaewooLanos» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя). Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати постанову Оболонського районного суду м. Києва від 22 листопада 2021 року та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Одночасно апелянт ставить питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови.

Як зазначає захисник, оскаржувана постанова суду була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 16 грудня 2021 року, а тому апелянт вважає, що строк на апеляційне оскарження наведеної постанови пропущений ним з поважних причин.

В доводах апеляційної скарги апелянт вказує, що постанова прийнята передчасно та з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, як зазначає апелянт у своїй апеляційній скарзі, ОСОБА_1 не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. При цьому, захисник стверджує, що у ОСОБА_1 були взагалі відсутні ознаки алкогольного сп'яніння.

В той же час, апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп'янінняза допомогою приладу «Драгер», а лише висловив свої застереження щодо гігієнічності та технічної справності зазначеного пристрою. Крім того, як зазначає захисник, ОСОБА_1 не заперечував щодо проходження огляду на стан сп'яніння у лікаря-нарколога, шляхом здачі крові. Однак працівники поліції не надали такої можливості ОСОБА_1 .

Поряд з цим, захисник зазначає, що відповідно до результатів медичного огляду у лікаря-нарколога, до якого ОСОБА_1 звернувся самостійно, 13 жовтня 2021 року він не перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Крім того, апелянт вважає, що судом першої інстанції не повністю встановлено всі обставини справи під час її розгляду, оскільки не допитано в судовому засіданні в якості свідка лікаря-нарколога КМНКЛ «Соціотерапія» ОСОБА_2 , яка проводила огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 .

Підсумовуючи, захисник стверджує, що в даному випадку, суду першої інстанції не було надано належних, допустимих та переконливих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Дослідивши доводи клопотання про поновлення строку, апеляційний суд вважає, що апелянт пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова Оболонського районного суду м. Києва від 22 листопада 2021 року була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 16 грудня 2021 року.

З урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд вважає, що апелянт пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Калініна М.І., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд, вважає, що суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону, з огляду на таке.

Оскаржуючи постанову суду, апелянт зазначає, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а лише виявив свої сумніви щодо гігієнічності мундштука та технічної несправності приладу «Драгер». При цьому, виявив своє бажання пройти огляд на стан сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, виключно шляхом лабораторних досліджень (здачі крові та інше). Тобто на думку захисника, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.

Однак апеляційний суд вважає, що такі твердження апелянта не ґрунтуються на вимогах закону.

Як вбачається з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, на вимогу патрульного поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічних приладів, ОСОБА_1 відмовився, зазначаючи про свої сумніви щодо гігієнічності мундштука.

Поряд з цим, відповідно до відеозапису, працівник поліції пояснив ОСОБА_1 , що мундштук, за допомогою якого проводиться огляд, є герметично запакований, а до процедури огляду особи на стан сп`яніння на алкотестері здійснюється пробний тест для перевірки відсутності вмісту алкоголю.

Після чого, ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та зазначив про своє бажання проходження такого огляду, шляхом лабораторних досліджень у лікаря-нарколога.

Проте, апеляційний суд зазначає, що відповідно до п. 8 Розділу ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства хорони здоров'я № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), проведення лабораторних досліджень є обов`язковим, у разі необхідності визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, які спричинили сп`яніння.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, у ОСОБА_1 було виявлено ознаки саме алкогольного сп`яніння.

Згідно відеозапису, працівник поліції пояснив ОСОБА_1 , що у лікаря-нарколога огляд на стан алкогольного сп`яніння відбуватиметься також за допомогою технічного приладу, після чого ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду в закладі охорони здоров`я.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що у рішенні Європейського суду з прав людини по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29 червня 2007 року суд зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При цьому, будь-яка особа, яка отримала посвідчення водія на право керування транспортним засобом, зобов`язана знати Правила дорожнього руху України.

Так, у п. 2.5 ПДР України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення, зокрема, стану наркотичного або алкогольного сп`яніння.

Таким чином, з наданого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 фактично не виконав вимоги п. 2.5 ПДР України.

В той же час, апеляційний суд зазначає, що з огляду на положення закону, відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння є самостійним складом адміністративного правопорушення, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Тому, апеляційний суд вважає, що як працівниками поліції так і судом першої інстанції обґрунтовано розцінено дії ОСОБА_1 , як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, оскаржуючи постанову суду першої інстанції, апелянт також зазначає, що у ОСОБА_1 взагалі були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння.

Такі твердження захисника не є слушними та не ґрунтуються на вимогах закону.

Так, відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану.

Повноваженнями щодо встановлення наявності у водія ознак сп`яніння наділений лише працівник поліції, а тому виявлення працівниками поліції ознак сп`яніння, навіть якщо вони обумовлені певними фізичними особливостями особи, є достатньою підставою для проведення огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, за наявності підстав вважати, що водій керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він відмовився.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що наданий захисником висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18 жовтня 2021 року, не може бути підтвердженням того, що ОСОБА_1 не перебував в стані алкогольного сп`яніння 13 жовтня 2021 року, оскільки відповідно до наведеного висновку, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводився з порушенням двогодинного терміну, встановленого положеннями ч. 4 ст. 266 КУпАП.

Поряд з цим, з врахуванням того, що ОСОБА_1 інкримінується відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, свідчення як свідка лікаря-нарколога, яка проводила його огляд в закладі охорони здоров`я, жодним чином не впливають на обставини, встановлені судом першої інстанції під час розгляду справи. А тому доводи захисника про те, що судом не було допитано в якості свідка лікаря-нарколога, не можуть бути безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи викладене апеляційний суд вважає, що сукупність доказів, досліджених судом давали законні підстави дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що суд цих вимог закону дотримався в повній мірі та ухвалив рішення, яке є вмотивованим, а викладені в ньому висновки відповідають фактичним обставинам справи, тому підстав для скасування оскаржуваної постанови немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П ОС Т АН О ВИ В :

Апеляційну скаргу захисника Калініна М.І. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 22 листопада 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун