Справа № 622/841/21
Провадження № 3-в/529/1/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2022 року суддя Диканського районного суду Полтавської області Петренко Л.Є., розглянувши подання начальника Богодухівського районного відділу № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області Кабанника О.М. про вирішення питання про давність виконання судового рішення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

якого згідно постанови Золочівського районного суду Харківської області від 18.08.2021 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт,

встановив:

18.04.2022, через систему «Електронний суд», начальник Богодухівського районного відділу № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області звернувся до суду з поданням про вирішення питання про давність виконання судового рішення - постанови Золочівського районного суду Харківської області від 18.08.2021, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт.

Подання мотивує тим, що з 03.09.2021 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Богодухівському РВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області. На даний час виконати постанову районного суду від 18.08.2021 немає можливості в зв`язку з тим, що ОСОБА_2 офіційно працює на ТОВ «Коксовий завод «Новомет», графік роботи позмінний, денна зміна з 08 год. До 20 год., нічна зміна з 20 год. До 08 год., між змінами день відпочинку. Також останнім подана довідка про те, що з серпня 2021 року з ним постійно проживають його діти ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , які перебувають на його повному утриманні. Окрім того ОСОБА_1 вживалися дії для оскарження рішення суду, але апеляційною інстанцією йому було повернуто апеляційну скаргу, а Верховним Судом відмовлено у відкритті касаційного провадження. Вважає, що можливо застосувати аналогію закону та ст.80 КК України і звільнити особу від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строків давності виконання судового рішення.

Від представника органу пробації Бубнової І.С. та Бондаренка О.В. надійшли заяви про розгляд подання без їх участі, подання підтримують та просять задовольнити.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов до наступного висновку.

Встановлено, що постановою Золочівського районного суду Харківської області від 18.08.2021 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт.

Постановою Харківського апеляційного суду від 20.09.2021 повернуто ОСОБА_1 заяву про апеляційне оскарження постанови судді від 18.08.2021.

Зазначена постанова набрала законної сили 20.09.2021 та звернена до виконання Богодухівському РВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області.

Відповідно до подання, 03.09.2021 ОСОБА_1 з`явився до органу з питань пробації для постановки на облік та повідомив, що офіційно працює на ТОВ «Кокосвий завод «Новомет», надав частину копій квитанцій про сплату аліментів на утримання своїх дітей. В подальшому 17.02.2022 ОСОБА_1 повідомив, що його діти ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , з серпня 2021 року постійно проживають з ним та перебувають на його повному утриманні. Взяти відпустку для відпрацювання суспільно-корисних робіт він не може, бо самостійно виховує дітей і майже всю відпустку за 2022 рік використав.

Згідно ч.1 ст.303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Відповідно до ст. 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 7/0/9-22 від 14.03.2022 Про зміну територіальної підсудності справ в умовах воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ Золочівського районного суду Харківської області на Диканський районний суд Полтавської області.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Положення КУпАП не містить поняття строки давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення, тобто законодавцем залишено поза сферою свого регулювання питання щодо строків виконання таких постанов, створивши при цьому ситуацію безстрокового виконання такого рішення суду.

Натомість, дані строки, передбачені в КК України, а саме, ст. 80 регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд вважає за можливе до виниклих правовідносин застосувати аналогію закону, а саме норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Згідно ч. 1 цієї статті особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема - 2 роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання, і відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину (ч. 3, ч.4 ст.80 КК України).

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідно до принципу верховенства права давність виконання постанови судді про накладення стягнення у виді суспільно корисних робіт згідно норм КУпАП не може тривати довше, ніж давність виконання обвинувального вироку суду у кримінальному праві, у якому особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано - 2 роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Отже, строк давності виконання постанови судді про накладення стягнення у виді суспільно-корисних робіт не повинен перевищувати двох років.

Як встановлено судом, постанова суду про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 у виді суспільно-корисних робіт датована 18.08.2021, набрала чинності 20.09.2021 та на час звернення із даним поданням не виконана.

Проте на день звернення до суду та розгляду справи не пройшли строки, визначені п.1 ч.1 ст.80 КК України, а саме 2 роки з дня набрання чинності постанови суду, що унеможливлює звільнення особи від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови.

Враховуючи викладене дане подання є передчасним, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст.2, 303 КУпАП, ст.80 КК України, суд,

постановив:

Відмовити у задоволенні подання начальника Богодухівського районного відділу № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області Кабанника О.М. про вирішення питання про давність виконання постанови Золочівського районного суду Харківської області від 18.08.2021 щодо ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Полтавського апеляційного суду через Диканський районний суд Полтавської області.

Головуюча Л.Є. Петренко