ЛЕТИЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер судової справи №678/47/22
Номер провадження №3-678-34/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2022 року смт Летичів

Суддя Летичівського районного суду Хмельницької області Ходоровський І.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Летичів адміністративний матеріал, який надійшов з відділу поліції №3 Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , пенсіонера, має другу групу інвалідності, працюючого з 21 червня 2019 року інженером з охорони праці в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ПРОКАР»,

за ч. 1 ст. 164 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

1. 20 січня 2022 року до суду для розгляду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серія ВАБ №527971 від 11 січня 2022 року, складений інспектором СРПП ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції Матусом А.А. у якому фабула обвинувачення викладена наступним чином: 11 січня 2022 року о 19 год. 10 хв. в смт Летичів по вул. Богдана Хмельницького громадянин ОСОБА_1 проводив господарську діяльність, а саме діяльність без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню чим порушив вимоги ст. 15 Закону України №481 («Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, пального») чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

2. В судовому засіданні ОСОБА_1 заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

3. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

4. Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

5. Елементами складу адміністративного правопорушення є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Відсутність однієї з ознак означає відсутність складу правопорушення в цілому.

6. Диспозицією ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

7. Таким чином, об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у діяльності, що містить ознаки господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

8. Зі змісту ч. 1 ст. 164 КУпАП вбачається, що вказана норма права є бланкетною.

9. У абз. 4 ч. 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» зазначено, що документ дозвільного характеру - дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ в електронному вигляді (запис про наявність дозволу, висновку, рішення, погодження, свідоцтва, іншого документа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), який дозвільний орган зобов`язаний видати суб`єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб`єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності

10. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензія - право суб`єкта господарювання на провадження виду господарської діяльності або частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню (п. 5); ліцензування - засіб державного регулювання провадження видів господарської діяльності, спрямований на забезпечення безпеки та захисту економічних і соціальних інтересів держави, суспільства, прав та законних інтересів, життя і здоров`я людини, екологічної безпеки та охорони навколишнього природного середовища (п. 6).

В п. 7 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» передбачено, що ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, зокрема, виробництво і торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, і пальним, зберігання пального, яка ліцензується відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Як зазначено у ст. 20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи у період зупинення дії ліцензії повністю або частково, невиконання ліцензіатом розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов, порушення ліцензіатом строку повідомлення про всі зміни даних, зазначених у заяві та документах, а також за наявності контролю за діяльністю ліцензіата у значенні, наведеному у статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції», резидентами держав, що здійснюють збройну агресію проти України, у значенні, наведеному у статті 1 Закону України «Про оборону України», суб`єкти господарювання притягаються до адміністративної відповідальності, передбаченої Кодексом України про адміністративні правопорушення (ч. 1). За порушення законодавства у сфері ліцензування посадові особи органу ліцензування несуть адміністративну, матеріальну або дисциплінарну відповідальність (ч. 3).

11. У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» від 25 квітня 2003 року №3 роз`яснено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

12. Відповідно до ст. 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (ч. 1). Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями (ч. 2).

У ст. 14 ГК України визначено, що ліцензування, патентування певних видів господарської діяльності та квотування є засобами державного регулювання у сфері господарювання, спрямованими на забезпечення єдиної державної політики у цій сфері та захист економічних і соціальних інтересів держави, суспільства та окремих споживачів (ч. 1). Відносини, пов`язані з ліцензуванням видів господарської діяльності, регулюються законом (ч. 3).

Згідно з ч. 1 ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

В силу ч. 2 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

13. Вищезазначене свідчить про те, що однією з основних ознак підприємництва є систематична господарська діяльність (не менше ніж три рази протягом одного календарного року), яка здійснюється суб`єктами господарювання (господарськими організаціями або фізичними особами, які зареєстровані як підприємці) на власний ризик, з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

14. Виходячи з диспозиції ч. 1 ст. 164 КУпАП, суб`єктом даного адміністративного правопорушення може бути лише суб`єкт господарювання.

15. У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 працює в ТОВ «Прокар» оператором.

16. ОСОБА_1 надав суду наказ (розпорядження) №5- від 20 червня 2019 року згідно з яким від прийнятий на роботу з 21 червня 2019 року у відділ збуту на посаду інженера з охорони праці в Товариство з обмеженою відповідальністю «Прокар».

17. З положень ст.ст. 3, 42, 55 ГК України випливає, що підприємництвом, як видом господарської діяльності, не визнається виконання обов`язків найманого працівника на підставі трудового договору.

18. Відповідно до ч. 1 ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

19. Отже, обов`язковою передумовою притягнення до адміністративної відповідальності посадових осіб є недодержання останніми певних правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків і утворюють об`єктивну сторону того чи іншого адміністративного правопорушення.

20. Однак, органом, який склав протокол про адміністративне правопорушення, до матеріалів справи не долучено документів, що регулюють трудові відносини ОСОБА_1 із ТОВ «Прокар» (посадова інструкція, статут, тощо), з яких можливо б було встановити його посадові обов`язки як інженера з охорони праці у ТОВ «Прокар», що, в свою чергу, унеможливлює дійти висновку про те чи діяння, вчинення якого йому інкримінується, входить до кола його службових обов`язків.

21. Органом, який склав протокол про адміністративне правопорушення, не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є посадовою особою ТОВ «Прокар», яка несе відповідальність саме за господарську діяльність й до протоколу не долучено жодних пояснень або інших доказів, які б могли підтвердити або спростувати цей факт.

22. Враховуючи зазначені обставини, ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

23. Згідно ст. 1 КУпАП завданням Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

24. У ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (ч. 1). Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 2). Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч. 3).

25. 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та відповідні Протоколи до неї.

26. Отже, Україна визнала дію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування її норм.

27. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

28. В силу ч. 1 ст. 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України.

29. Хоча приписи КУпАП не передбачають такої форми рішення, як обвинувальний вирок суду, саме постанова по справі про адміністративне правопорушення, якою накладається адміністративне стягнення, за своєю правовою природою є тотожним процесуальним документом, адже особа визнається винуватою у вчиненні певного адміністративного правопорушення.

30. Як зазначено у ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду (ч. 1). Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (ч. 2). Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч. 3).

31. В ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

32. У ч. 1 ст. 126 Конституції України зазначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

33. В силу ч. 2 ст. 126 Конституції України основними засадами судочинства, зокрема, є: 1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 2) забезпечення доведеності вини; 3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

34.Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Наприклад, у рішенні від 09 червня 2011 року по справі «Лучанінова проти України» Суд вказав: заявницю було визнано винною у вчиненні дрібної крадіжки. Відповідно до частини 1 статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення за таке правопорушення передбачалось стягнення у вигляді штрафу або виправних робіт. З огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням, Суд вважає, що провадження, про яке йдеться, є кримінальним для цілей застосування Конвенції (п. 39).

35. У санкції ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачено накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

36. Отже, адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачено у виді штрафу у розмірі від 17000,00 грн. до 34000,00 грн. з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

37. Враховуючи передбачений ч. 1 ст. 164 КУпАП розмір адміністративного стягнення, суд вважає за необхідне у даній справі застосовувати стандарти Європейського суду з прав людини, які притаманні кримінальному провадженню.

38. За змістом рішень Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року) у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

39. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово висловлював позицію згідно якої адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість.

40. Згідно з ч. 1 ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

41. Відповідно до вимог ст.ст. 278, 280 КУпАП суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

42. Аналіз ст.ст. 9, 245 КУпАП дає підстави для висновку, що особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, які мають бути встановлені судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

43. В ч. 1 ст. 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

44. Із аналізу положень ст.ст. 254, 255 КУпАП випливає, що протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення певної особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

45. Відповідно до норм діючого в Україні законодавства, обвинувачення повинно бути конкретним і не порушувати право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на захист, оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинна чітко знати і розуміти суть обвинувачення.

46. Проте, у порушення зазначених приписів, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення серія ВАБ №527971 від 11 січня 2022 року фабула адміністративного правопорушення є неконкретною, формулювання обвинувачення не відображає усіх обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, що фактично позбавляє особу, відносно якої складено протокол, можливості ефективно захищатися від пред`явленого обвинувачення (порушено право на захист) і робить неможливим об`єктивний розгляд справи.

47. З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується проведення господарської діяльності, а саме діяльність без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню чим він порушив вимоги ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (в протоколі про адміністративне правопорушення невірно вказано назву нормативного акта).

48. Стаття 15 вказаного Закону має назву «Імпорт, експорт, оптова і роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального».

Перелічені у цій статті види діяльності підлягають ліцензуванню.

49. Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено який саме вид господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без отримання ліцензії на проведення такої господарської діяльності здійснював ОСОБА_1 .

50. На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, органом, який склав протокол про адміністративне правопорушення, суду, крім протоколу, надано:

рапорт старшого інспектора-чергового ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області Ковальчука О. І. від 11 січня 2022 року, який прийняв повідомлення на лінію 102, згідно якого о 19 год. 10 хв. 11 січня 2022 року надійшло повідомлення по телефону, що по вул. Богдана Хмельницького, 1 в смт. Летичів на АЗС ТОВ «Прокар» здійснюють продаж пального без відповідних документів;

рапорт інспектора СРПП ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції Матуса А.А. від 11 січня 2022 року згідно якого 11 січня 2022 року він спільно із сержантом поліції ОСОБА_2 ніс службу у добовому наряді в смт. Летичів і о 19 год. 05 хв. під час патрулювання на лінію 102 надійшов виклик, що по вул. Богдана Хмельницького незаконно працює АЗС. По прибуттю на місце повідомлення було перевірено документи на дану АЗС і встановлено, що у ОСОБА_1 відсутня ліцензія і складено адміністративний протокол ВАБ №527971 за ч.1 ст. 164 КУпАП;

2 фотосвітлини на яких зображене АЗС, на вказівнику цін зазначено: газ 18,20 грн., ДП 27,40 грн., А92 27,40 грн.

51. Отже, із матеріалів справи вбачається, що виїзд поліції до ТОВ «Прокар» було здійснено у зв`язку із торгівлею пальним, у ОСОБА_1 на це відсутня ліцензія.

52. Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення взагалі не зазначено який саме вид господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без отримання ліцензії на його провадження, що передбачений ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», здійснював ОСОБА_1 .

53. У разі, якщо ОСОБА_1 інкримінується торгівля (про вид торгівлі - оптова чи роздрібна не зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення) пальним, то не зазначено: кому і в якій кількості було реалізовано пальне, номер і марка автомобіля, прізвище та адреси цих осіб або свідків, які могли б підтвердити ці обставини, посилання на докази, що підтверджують розрахунок і об`єм заправленого пального, систематичне здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності, отримання ним прибутку від зайняття такою діяльністю, кількість зафіксованих фактів торгівлі пальним, тощо.

54. Вищенаведене свідчить про неконкретність висунутого обвинувачення.

55. Відсутність конкретного обвинувачення позбавляє суд можливості зробити будь-які категоричні висновки щодо обставин події, об`єктивно визначити кваліфікацію діяння та встановити наявність чи відсутність в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, складу конкретного адміністративного правопорушення, законність висунутого їй обвинувачення.

56. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених у ньому відомостей покладається на уповноважену службову особу та не може бути перекладено на суд.

Суд не вправі самостійно змінювати фабулу обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, та не може самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

57. Вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинна бути доведена органом, який склав протокол про адміністративне правопорушення.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

58. Суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази, які свідчать про те, що ОСОБА_1 , здійснював господарську діяльність та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

59. При вирішенні справи по суті суд також враховує постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду у справі №560/11019/21 від 10 січня 2022 року якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Прокар» до Головного управління ДПС в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області про відмову у видачі ліцензії Товариству з обмеженою відповідальністю «Прокар» на право роздрібної торгівлі від 19 липня 2021 року №8354/6/22-01-09-03-06. Зобов`язано Головне управління ДПС у Хмельницькій області видати ліцензію Товариству з обмеженою відповідальністю «Прокар» на право роздрібної торгівлі пальним за адресою здійснення діяльності: Хмельницька область, смт. Летичів, вул. Богдана Хмельницького, 1/1.

60. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

61. Сукупність встановлених обставин дають суду підстави для висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, є недоведеною, тому провадження в справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (протокол про адміністративне правопорушення серія ВАБ №527971 від 11 січня 2022 року).

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Хмельницького апеляційного суду через Летичівський районний суд Хмельницької області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ходоровський І.Б.