Справа №345/362/22
Провадження № 3/345/199/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.05.2022 м. Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Кулаєць Б.О., розглянувши матеріали, що надійшли з Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянку України, непрацюючу,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 031823 від 26.01.2022 ОСОБА_1 26.01.2022 о 12:25 год. в м. Калуш по вул. Б.Хмельницького керувала транспортним засобом «ZAZ Sens», д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка вимова слів. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України за, що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 подала до суду заяву про закриття провадження по справі, в якій зазначила наступне. Вона заперечує будь-яке керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Із доданих доказів до протоколу про адміністративне правопорушення, якими є відеофайл, чітко вбачається, що даного автомобіля, який зазначено у вищевказаному протоколі не було взагалі зафіксовано, а також, що вона знаходилася за кермом даного автомобіля, як зазначено в протоколі поліцейським і її було зупинено. Тобто жодних ознак керування нею транспортним засобом не здобуто. Окрім того, протокол не містить жодних застережень про затримання транспортного засобу. Таким чином матеріалами справи не можливо встановити, що вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Фактично відсутні беззаперечні докази керування нею автомобілем в стані сп`яніння та ставиться під сумнів і необхідність в її освідуванні на стан сп`яніння. За наведених вище обставин вона вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. А тому просить суд, закрити провадження у справі про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу цього адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі необхідно закрити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень п. 2.9.а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обов`язковою ознакою вказаного адміністративного правопорушення, в даному випадку, є встановлення факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Керування транспортним засобом необхідно розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом, чи за допомогою буксирування. При цьому не має значення, де, у якому місці особа керувала транспортом.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІ, пункту 2 розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

При огляді в судовому засіданні диску, на якому міститься файл із відеофіксацією події, яка мала місце 26.01.2022 о 12:25 год., встановлено, що початок зйомки вказаного відеозапису розпочинається з моменту коли ОСОБА_1 стоїть на вулиці та працівник поліції запропонувала останній пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння або проїхати до медичного закладу для проходження вказаного огляду, від чого ОСОБА_1 відмовилася та зазначила, що автомобілем вона не керувала, оскільки її сюди привезли.

Водночас, на вказаному відеозаписі не зафіксовано, ні факту перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля, ні факту руху останньої на транспортному засобі, та не зафіксовано того, щоб її зупиняли працівники поліції. При цьому, працівниками поліції не додано відеозапису, який б міг підтвердити факт зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .

Щодо письмових пояснень ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , то суд вважає їх неналежними доказами підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУПАП, оскільки вони не були безпосередніми свідками керування ОСОБА_1 транспортним засобом у зв`язку із тим, що знаходилися в приміщені ліцею № 7 м. Калуш, при цьому вони побачили останню, коли вона знаходилася на території ліцею коло автомобіля, який не рухався (а.с. 8-11).

Щодо письмових пояснень ОСОБА_5 , який є чоловіком ОСОБА_1 , то їх також не можна вважати належним доказом підтвердження вини останньої, тому що він був відсутній на місці події, яка мала місце о 12:25 год. 26.01.2022, а прибув до ліцею тільки після телефонного дзвінка дружини (а.с. 7).

Водночас направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, не підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а засвідчують виключно факт відмови останньої проходити освідування (а.с. 2-3)

Також суд звертає увагу, що долучені до матеріалів справи рапорти поліцейських (а.с. 4-6) не можуть бути доказом вини ОСОБА_1 , оскільки працівник поліції є зацікавленою особою.

Аналогічну позицію висловив ВАС ВС по справі № 524/5741/16-а від 20.05.2020.

При цьому судом встановлено, що письмові пояснення свідків не мають вирішального значення для вирішання питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки сукупність інших доказів разом з відеозаписом, яким фактично не зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення, не дозволяють повно та об`єктивно встановити обставини, які мають істотне значення для розгляду справи по суті.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Таким чином в матеріалах справи немає жодного достовірного доказу, який би підтверджував, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом, а це є обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При з`ясованих обставинах, за відсутності доказів про те, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або вживання ним лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, сам по собі наявний протокол про адміністративне правопорушення не дає достатньо підстав для впевненого і переконливого висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 в скоєнні нею інкримінованого їй адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься і в ст. 62 Конституції України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу правопорушення.

Таким чином, за викладених вище обставин, суд вважає, що у даній справі не доведено поза всяким розумним сумнівом факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачено відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому суд приходить до висновку про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Таким чином, провадження в адміністративній справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 130, 247, 283-287 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя: