ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Кифлюк В.Ф., розглянувши матеріали за апеляційною скаргою адвоката Черкеза М.І. на постанову Герцаївського районного суду Чернівецької області від 28.03.2022 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 204-1 ч.2 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 28.03.2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.204-1 ч.2 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 496,20 грн.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 25.03.2022 року о 15.40 год., на порушення статей 9,12 Закону України «Про державний кордон України» в закритому пункті пропуску «Дяківці» 887 прикордонний знак, що знаходиться на території Герцаївської ОТГ Чернівецького району Чернівецької області намагався незаконно перетнути державний кордон України з Румунією на транспортному засобі марки «Toyota» д.н.з. НОМЕР_1 , в якості пасажира спільно з водієм ОСОБА_2 та пасажиром ОСОБА_3 , тобто групою осіб, однак був затриманий на відстані 5 м від лінії державного кордону.

На вказану постанову суду адвокат Черкез М.І. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

У своїй скарзі апелянт посилається на те, що не має жодних підстав стверджувати про спробу незаконного перетину державного кордону

ЄУНСС 714/212/22 провадження №33/822/260/22 головуючий у 1 інстанції Козловська Л.Д.

Кураксіним В.О., оскільки така спроба перетину може відбуватись, якщо особа намагається перетнути державний кордон України і особа затримується безпосередньо біля державного кордону. В даному випадку державний кордон взагалі не перетинався, факту порушення державного кордону України чи спроби перетину немає. Крім того, пункт пропуску «Дяківці» є закритим пунктом, а тому фізично неможливо перетнути кордон в даному пункті. Також в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 діяв умисно.

Вказував, що документи, на які посилався суд першої інстанції, не можуть бути доказами у справі, оскільки був порушений визначений законом порядок на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. У власноручному поясненні ОСОБА_1 фактично заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення, а пояснень прикордонного наряду щодо правопорушення в матеріалах справи не має. Також відсутні і пояснення інших осіб, які, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, вчинили правопорушення разом із ОСОБА_1 .

Посилався також на те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та затримання ОСОБА_1 було порушено його право на захист, оскільки при отриманні пояснень від правопорушника не був присутній захисник. Крім того, на думку апелянта, з фабули протоколу не вдається можливим встановити наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 204-1 ч.2 КУпАП, а сам протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Звертає увагу на те, що на час ухвалення оскаржуваної постанови вже було відкрите та здійснюється досудове розслідування кримінального провадження відносно ОСОБА_2 по факту незаконного переправлення через державний кордон осіб, які зазначені в протоколі про адмінправопорушення. А тому апелянт вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення не доведена, постанова суду є незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Заслухавши адвоката Черкеза М.І. та ОСОБА_1 , які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, перевіривши матеріали провадження та наведені апелянтом аргументи щодо незаконності судового рішення, вважаю, що в задоволенні вимог апелянта необхідно відмовити.

Відповідно до положень ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вказаних вимог дотримався.

Статтею 9 Закону України «Про державний кордон України» визначено порядок перетинання державного кордону України, який здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Частиною 2 ст. 204-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинене групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень передбачених цією статтею.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №020267 від 25.03.2022 року 25.03.2022 р. о 15.40 год. прикордонним нарядом «ПП» відділу прикордонної служби «Герца» в закритому пункті пропуску «Дяківці» 887 прикордонний знак на території Герцаївської ОТГ, на відстані 5 м від лінії державного кордону України виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 разом з іншими громадянами України, за спробу незаконного перетину на транспортному засобі державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон України групою осіб (а.с.5)

Викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 діяння, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, підтверджуються й протоколом про адміністративне затримання від 25.03.2022 року (а.с.4), протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 25.03.2022 (а.с.6).

Протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, із зазначенням в ньому всіх даних і суті адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, та інші відомості, необхідні для вирішення справи, підписаний уповноваженою особою та ОСОБА_1 без зауважень.

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не встановлено.

Крім того, з наявної в матеріалах справи заяви ОСОБА_1 вбачається, що останній визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому діяння та просив розгляд справи здійснювати без його участі (а.с.10).

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не перетинав державний кордон, то вони є незрозумілим, оскільки останньому інкримінується спроба незаконного перетину державного кордону.

Не заслуговують також на увагу посилання адвоката, що ОСОБА_1 не намагався перетинати державний кордон України через зачинений пункт пропуску, оскільки ОСОБА_1 був затриманий працівниками прикордонної служби на відстані 5 м від лінії державного кордону України, в місцевості без житлових споруд, що свідчить про намір останнього з іншими особами незаконно перетнути державний кордон.

Твердження апелянта про те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення було порушено право на захист ОСОБА_1 , є голослівними.

З пам`ятки щодо процесуальних прав особи, яка затримана в адміністративному порядку вбачається, що громадянину України ОСОБА_1 було доведено зміст процесуальних прав у відповідності до чинного законодавства України. Також в ній зазначено право особи скористатися безоплатною правовою допомогою та зазначені контактні телефони цих центрів. Копію цієї пам`ятки ОСОБА_1 отримав, про що свідчить його підпис (а.с.7).

Що стосується доводів апелянта про досудове розслідування кримінального провадження щодо ОСОБА_2 за ст. 332 ч.2 КК України, то це ніяким чином не впливає на відсутність складу адміністративного правопорушення в ОСОБА_1 , а навпаки, може свідчити про наявність в нього умислу на незаконний перетин державного кордону.

Аналіз вказаних доказів свідчить про правильність висновку суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.204-1 ч.2 КУпАП.

З урахуванням досліджених по справі доказів, вважаю, що прийняте судом рішення є законним та вмотивованим, а тому підстав для скасування постанови суду та закриття провадження немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні апеляційної скарги адвоката Черкеза М.І. відмовити, а постанову Герцаївського районного суду Чернівецької області від 28.03.2022 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 204-1 ч.2 КУпАП залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф.Кифлюк

Копія. Згідно з оригіналом: суддя