Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/22/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Винар Любомир Вікторович, розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 08.10.2010 року, жителя АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 377327 від 20.12.2021 року вбачається, що 20.12.2021 року, о 01 год. 00 хв., в м. Олевську, по вул. Княгині Ольги, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем Шевроле Авео, державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законодавством порядку, відмовився. Велась відеофіксація.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, до суду надав письмову заяву з проханням перенести розгляд справи у зв`язку з тим, що адвокат Різник І.А., який представляє його інтереси, в телефонному режимі повідомив ОСОБА_1 , що не має можливості прибути на призначену дату до суду, оскільки братиме участь в судовому процесі в Київському апеляційному суді.

Також, від адвоката Різник І.А. надійшла заява про відкладення слухання справи у зв`язку з тим, що 03.08.2022 року він буде зайнятий в іншому судовому засіданні в Київському апеляційному суді.

Розглянувши вказані клопотання суд зазначає наступне.

В ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд звертає увагу, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно використовувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідно до положень ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо він неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130 КУпАП не віднесені до категорії справ, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Хоча ОСОБА_1 та його представник адвокат Різник І.А. і подали заяви про перенесення розгляду справи, проте до заяви ОСОБА_1 та його представника адвоката Різника І.А. не додано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що на розгляді у Київському апеляційному суді перебуває справа за участю адвоката Різника І.А., що унеможливлювало б його безпосередню участь у судовому засіданні під час розгляду справи. Крім того, 28.07.2022 року розгляд справи було відкладено за заявою адвоката Різника І.А. про відкладення слухання справи. У вказаній заяві адвокат Різник І.А. просив суд при визначенні наступної дати слухання не призначати справи на 29.07.2022 року -02.08.2022 року, 05.08.2022 року, 09.08.2022 року, 05.10.2022 року та 25.10.2022 року. Враховуючи зазначене, суд, з метою забезпечення права ОСОБА_1 на захист призначив розгляд справи на 03.08.2022 року, тобто з урахуванням дат, які були зазначені адвокатом Різником І.А. у поданій заяві. Проте, адвокат Різник І.А. не надавши жодних підтверджуючих документів на підтвердження своєї зайнятості у іншому судовому засіданні на призначену судом дату у судове засідання не з`явився та звернувся до суду із заявою про перенесення розгляду справи.

Разом з тим, суд звертає увагу, що справа про адміністративне правопорушення надійшла до Олевського районного суду Житомирської області ще 13.01.2022 року та протягом цього часу ОСОБА_1 подано до суду п`ять клопотань про перенесення розгляду справи. При цьому, в разі неможливості учасників процесу з`явитися до суду, учасники процесу не позбавлені права направити відповідні заяви по суті справи або з процесуальних питань, у порядку, передбаченому КУпАП, в яких викласти свою правову позицію. Проте, ОСОБА_1 та його представник адвокат Різник І.А. вказаним правом на надання письмових пояснень по суті справи до суду не скористалися.

Також, слід зазначити, що 18.02.2022 року ОСОБА_1 отримав копію відеозапису, що міститься в матеріалах справи. При цьому, протягом більше як п`яти місяців, ОСОБА_1 не скористався своїм правом для надання суду доказів, які б підтверджували його невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення та слугували б підставою для закриття провадження у справі.

Таким чином, на думку суду, ОСОБА_1 та його представнику адвокату Різнику І.А. було надано достатньо можливостей та необхідний час для надання доказів щодо відсутності винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Доказів, які б свідчили про неможливість подання ОСОБА_1 чи його представником адвокатом Різником І.А. протягом зазначеного періоду часу вищевказаних доказів матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, таку поведінку ОСОБА_1 та його представника адвоката Різника І.А. в її сукупності суд розцінює як свідоме зловживання своїми процесуальними правами, завідомо направлену на безпідставне затягування розгляду справи.

З огляду на вищезазначене, суд керуючись ч.2 ст.268 КУпАП, яка не передбачає обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає за можливе провести розгляд справи про адміністративне правопорушення без участі ОСОБА_1 та його представника адвоката Різника І.А. за наявності доказів, які знаходяться в матеріалах справи.

Обставини вчинення даного правопорушення підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 377327 від 20.12.2021 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, рапортом інспектора СРПП відділення поліції № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області Гаврилюка О. від 20.12.2021 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, двома дисками з відеозаписом події, які наявні в матеріалах справи.

Факт керування ОСОБА_1 20.12.2021 року, о 01 год. 00 хв., в м. Олевську, по вул. Княгині Ольги, транспортним засобом автомобілем Шевроле Авео, державний номерний знак НОМЕР_2 підтверджується копією постанови Олевського районного суду Житомирської області від 06.07.2022 року по справі № 287/19/22, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. У вказаній постанові судом встановлено, що 20.12.2021 року працівниками поліції під час патрулювання містом було помічено автомобіль Шевроле Авео, державний номерний знак НОМЕР_2 та подано сигнал про зупинку за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів. На вказаний сигнал водій автомобіля Шевроле Авео, державний номерний знак НОМЕР_2 , відреагував зупинившись біля узбіччя дороги. Також, у вказаній постанові суду зазначено, що пізніше встановлено, що особою, яка 20.12.2021 року, о 01 год. 00 хв., керувала транспортним засобом автомобілем Шевроле Авео, державний номерний знак НОМЕР_2 є ОСОБА_1 .

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Таким чином, постанова суду від 06.07.2022 року, якою встановлено що ОСОБА_1 20.12.2021 року, о 01 год. 00 хв., в м. Олевську, по вул. Княгині Ольги керував транспортним засобом автомобілем Шевроле Авео, державний номерний знак НОМЕР_2 , та яка набрала законної сили 19.07.2022 року, має преюдиційне значення.

Відповідно до загальних положень ПДР ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогами ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, проведення огляду на стан сп`яніння, регламентовано ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 (далі - Інструкція №1452/735), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року (далі - Порядок №1103).

Зокрема, згідно з положеннями ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з вимогами п.1 Розділу 1 Інструкції №1452/73 ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду.

Відповідно до положень п.2 Розділу 1 Інструкції №1452/73 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому, пунктом 3 Розділу 1 Інструкції №1452/73 визначено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до вимог п.7 Розділу І Інструкції №1452/73 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно із п.9 розділу ІІ Інструкції №1452/73 з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до положень п.п. 1-4 Розділу 3 даної Інструкції, перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

Огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду ( п. 16 Р. 3 Інструкції).

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, судам слід враховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводить згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Згідно абз. 4 п. 27 згаданої Постанови Пленуму Верховного Суду роз`яснено, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли особа почала рух за кермом транспортного засобу.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

У ст. 40 вищевказаного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Оскільки відеофіксація, відповідно до ст.251 КУпАП є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення, з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом досліджено диск з відеозаписом події, який долучений працівником поліції до протоколу про адміністративне правопорушення.

Із досліджених в судовому засіданні відеоматеріалів вбачається, що 20.12.2021 року працівниками поліції під час патрулювання містом було помічено автомобіль Шевроле Авео, державний номерний знак НОМЕР_2 та подано сигнал про зупинку за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів. На вказаний сигнал водій автомобіля Шевроле Авео, державний номерний знак НОМЕР_2 , відреагував зупинившись біля узбіччя дороги. Після зупинки працівники поліції, підійшли до вказаного автомобіля, проте довгий час з нього ніхто не виходив. Через деякий час через задні двері автомобіля вийшов чоловік, який, як згодом встановлено є ОСОБА_1 . Крім вказаної особи з автомобіля ніхто не виходив та у салоні автомобіля, крім ОСОБА_1 ніхто не перебував. Також, на вказаному відеозаписі не зафіксовано будь-яких інших транспортних засобів або будь-яких інших сторонніх осіб. Вийшовши із автомобіля, ОСОБА_1 стверджував, що працівники поліції його не зупиняли та що він не є водієм вказаного транспортного засобу, а є пасажиром, оскільки вийшов через задні двері автомобіля. При цьому, ОСОБА_1 поводив себе агресивно, виражався нецензурною лайкою та ображав працівників поліції. В подальшому, працівником поліції на виконання вимог Інструкції №1452/73 було роз`яснено ОСОБА_1 , які саме ознаки алкогольного сп`яніння у нього наявні та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку. Проте, ОСОБА_1 на вказану пропозицію відреагував неоднозначно, продовжуючи виражатися нецензурною лайкою та мотивуючи свою відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння тим, що він є пасажиром транспортного засобу. В подальшому відносно ОСОБА_1 складено адміністративні матеріали, роз`яснено його права та обов`язки.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що працівниками поліції у чіткій та однозначній формі запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законодавством порядку, наведену поведінку ОСОБА_1 суд розцінює, як відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. При цьому, усі дії та поведінка ОСОБА_1 , які зафіксовані на відеозаписі, викликають сумніви у їх адекватності, та підтверджують підстави виникнення у представників поліції обґрунтованої вимоги щодо проходження ним огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, складений працівником поліції щодо ОСОБА_1 протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про події правопорушення та особу, яка його вчинила.

Твердження ОСОБА_1 на диску з відеозаписом події, що 20.12.2021 року він не керував транспортним засобом автомобілем Шевроле Авео, державний номерний знак НОМЕР_2 в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження, та спростовуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме диском з відеозаписом події на якому відображено процес зупинки вказаного транспортного засобу. При цьому, ОСОБА_1 хоч і вийшов через задні двері автомобіля, проте, крім нього із автомобіля ніхто не виходив та в салоні автомобіля, крім нього ніхто не знаходився, що свідчить про те, що саме він керував вказаним транспортним засобом. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що вказана позиція ОСОБА_1 , є намаганням уникнути відповідальності за скоєне, оскільки на переконання суду із врахуванням всіх обставин справи та вищевказаних зібраних по справі доказів, версія ОСОБА_1 щодо того, що він не керував транспортним засобом, а керувала інша особа, є неспроможною і такою, що не відповідає дійсності. Вказані обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280, 283 КУпАП), судом встановлені на підставі стандарту доказування «поза розумним сумнівом»: наявність на відеозаписі лише одного автомобіля, що рухався по дорозі, та був зупинений працівниками поліції; відсутність на дорозі будь-яких інших транспортних засобів та будь-яких інших осіб; відсутність у салоні автомобіля будь-яких інших осіб; а також не спроможність ОСОБА_1 надати цьому факту розумні пояснення.

Крім того, у рапорті інспектора СРПП відділення поліції № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області Гаврилюка О. зазначено, що 20.12.2021 року, під час патрулювання в м. Олевську, по вул. Княгині Ольги, було зупинено автомобіль Шевроле Авео, державний номерний знак НОМЕР_2 . Під час зупинки водій пересів з водійського сидіння на пасажирське та став наполягати на тому, що він не водій, проте з моменту зупинки в автомобілі, крім даної особи, нікого не було та автомобіль, крім даної особи, ніхто не покидав. Підстав ставити під сумнів, викладене у рапорті співробітником поліції, у суду немає, оскільки такі відомості повністю узгоджуються між собою. Крім того, інспектор поліції Гаврилюк О. на момент складання адміністративних матеріалів перебував при виконанні службових обов`язків, інформації щодо його упередженості чи зацікавленості у притягненні особи до відповідальності, у суду немає.

На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Дослідивши і оцінивши зібрані у справі докази, які є достовірними, оскільки відповідають фактичним обставинам справи, узгоджуються між собою, взаємно доповнюють один одного, зібрані з дотриманням порядку, встановленого КУпАП, у їх сукупності, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та його дії за ч.1 ст.130 КУпАП кваліфіковані вірно.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно положень ст. 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення у відповідності до ст.ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено.

При обранні міри адміністративного стягнення враховується характер та обставини адміністративного правопорушення, його наслідки, дані про особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, тому суд вважає за необхідне визнати його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та обрати йому адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що визначено ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 27, 40-1, ч.1 ст.130, ст.ст. 283,284,294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Штраф перерахувати на рахунок отримувача (стандарт ІВАN) UA0006001, Отримувач ГУК в Житомирській області, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37976485, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 21081300.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496, 20 грн., які перерахувати на рахунок отримувача UA0026001, Отримувач ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача ( код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Л.В.Винар