Справа № 303/2534/22
Провадження № 3/303/1158/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2022 року м.Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Котубей І.І., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , працівниці Закарпатської продовольчої групи,

за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 450677 від 17.03.2022 року, о 22 год. 12 хв. 14 березня 2022 року громадянка ОСОБА_1 ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання доньки ОСОБА_2 , 2010 року народження, яка нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_3 .

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що зі слів доньки на неї поскаржилися. Вона прийшла до поліції та ознайомилася з повідомленням, що її донька нанесла тілесні ушкодження дівчинці. Вона визнає, що дійсно була суперечка, словесна образа, смикали за волосся, штовхалися, але тілесні ушкодження іншій дитині, в тому числі удари в область живота, її донька не спричиняла. Бійку спричинила дівчинка ОСОБА_4 , а її донька тільки захищалася. Донька і раніше скаржилася, що у неї з ОСОБА_5 склалися неприязні стосунки, які мають ознаки булінгу, з приводу чого вони звернулися до правоохоронних органів. Матеріали справи не містять доказів наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями її доньки та спричинення закритої травми живота ОСОБА_6 , а тому вважає, що не доведено її вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, орган (посадова особа) встановлює у визначеному законом порядку на основі будь-яких фактичних даних, тобто доказів. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідальність за ст. 184 КУпАП настає у разі, коли ухилення батьків або осіб, які їх замінюють від виконання обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей має систематичний характер. Разовий характер відповідних дій не утворює складу правопорушення, відповідальність за яке передбачено цією статтею.

Про систематичний характер дій ОСОБА_1 щодо ухилення від виконання обов`язків в протоколі не зазначено.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, надано протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 450677 від 17.03.2022 року, рапорт старшого інспектора-чергового ЧЧ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області від 14.03.2022 року, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 14.03.2022 року, поясненням ОСОБА_7 від 06.04.2022 року, пояснення ОСОБА_1 від 17.03.2022 року, поясненням ОСОБА_8 від 23.03.2022 року, повідомленням КНП «Обласна дитяча лікарня» № 872/08-01 від 15.03.2022 року.

Згідно повідомлення КНП «Обласна дитяча лікарня» № 872/08-01 від 15.03.2022 року, 14.03.2022 року о 20 годині 41 хвилині в хірургічне відділення КНП «ОДЛ» ЗОР звернулася за допомогою неповнолітня ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зі скаргами на болі в животі. Зі слів дівчинки, її побила інша дівчинка (вдарила коліном у живіт). Діагноз: тупа травма живота. Дівчинку госпіталізовано в хірургічне відділення.

Із змісту протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 14.03.2022 року вбачається, що 14 березня 20221 року близько 19 год. по вул. І.Франка, біля будинку № 152, малолітня громадянка ОСОБА_9 , мешканка АДРЕСА_2 , інші дані встановлюються, спричинила малолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканці АДРЕСА_3 , тілесні ушкодження, яка перебуває на стаціонарному лікуванні в Мукачівській ОДЛ в хірургічному відділенні. Крім того, очевидцями події вказані ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , із зазначенням їх номерів мобільних телефонів.

Згідно пояснень ОСОБА_7 , пояснень ОСОБА_8 від 23.03.2022 року, близько 18:00 год. 14 березня 2022 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_12 виникла конфліктна ситуація, під час якої остання почала смикати ОСОБА_4 за волосся, ображати та нанесла їй удар в область живота.

17 березня 2022 року від ОСОБА_1 відібрано пояснення, згідно якого остання заперечила факт спричинення її донькою тілесний ушкоджень та зазначила, що бійку спричинила ОСОБА_4 , а її донька тільки захищалася. Дані пояснення ОСОБА_1 підтвердила і в судовому засіданні.

В матеріалах справи відсутні пояснення ОСОБА_13 .

З матеріалів справи слідує, що як ОСОБА_7 так і ОСОБА_1 не були очевидцями правопорушення та знають про його вчинення зі слів дітей.

На противагу твердженням ОСОБА_8 , у матеріалах справи наявні пояснення ОСОБА_1 від 17.03.2022 року, які заперечують твердження потерпілої.

З пояснень ОСОБА_8 від 23.03.2022 року слідує, що очевидцями конфлікту між дівчатами були ще й хлопці. Проте в ході опрацювання матеріалів за зверненням ОСОБА_7 від 14.03.2022 року, працівниками поліції особи хлопців не встановлені, пояснення від них не відбиралися.

На підтвердження пояснень потерпілої ОСОБА_8 , яка звинувачує ОСОБА_14 у нанесенні їй удару коліном в живіт, чи спростування пояснень ОСОБА_1 , що її донька не спричиняла тілесні ушкодження ОСОБА_8 , а тільки захищалася, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано фото- чи відеоматеріали події правопорушення, а також пояснення інших осіб, які були свідками (очевидцями) події правопорушення: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , зазначених як очевидці в протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 14.03.2022 року, а також хлопців, про присутність яких вказано в поясненнях ОСОБА_8 від 23.03.2022 року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, до нього висуваються певні вимоги, а обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Враховуючи те, що під час судового розгляду не встановлено причинного зв`язку між діями ОСОБА_1 та наслідками, що настали, суд приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ст. 247 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 184, ст. 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції через Мукачівський міськрайонний суд.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду Іван КОТУБЕЙ