КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/824/252/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2022 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника Стецюк Р.А. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду міста Києва від 07 грудня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Подільського районного суду міста Києва від 07 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, захисник Стецюк Р.А. подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, вважаючи її незаконною.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , працівниками поліції не було чітко зазначено причина зупинки. Як вважає апелянт, за таких обставин ОСОБА_2 не зобов`язана була проходити огляд на стан сп`яніння. Крім цього, за доводами апелянта, матеріалами справи не підтверджується те, що ОСОБА_2 мала ознаки алкогольного сп`яніння і зобов`язана була проходити огляд на стан сп`яніння.

Крім цього звертає увагу суду, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту відсторонення ОСОБА_1 від керування та передачі керування іншій особі, що свідчить про порушення поліцейськими порядку оформлення документів.

За результатами апеляційного перегляду просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнана винуватою у тому, що вона 04 вересня 2021 року о 23 год. 19 хв. керувала транспортним засобом «KIA» д.н.з. НОМЕР_1 по вулиці Нижній Вал, 13 в місті Києві з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння відмовилась, чим порушила п.2.5 ПДР України.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи та дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Частині 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За оскаржуваною постановою суду ОСОБА_1 визнана винуватою у тому, що в установленому судом місці та час керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, в порушення п.2.5 ПДР від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан сп`яніння відмовилась.

У протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , працівниками поліції зазначено, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук). Від огляду у встановленому законом порядку на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора та у лікаря-нарколога відмовилась шляхом ухилення.

Викладені в протоколі обставини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджуються відеозаписом з місця події, який міститься в матеріалах справи і з якого вбачається, що працівниками поліції було роз`яснено підстави для зупинки транспортного засобу, проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння та наслідки відмови від його проходження. На неодноразові пропозиції працівників поліції ОСОБА_1 відмовилась пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку.

Оскільки ОСОБА_1 в порушення п.2.5 ПДР України відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах притягнув її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Як правильно дійшов висновку у своєму рішенні суд першої інстанції, законність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не є предметом розгляду в даному провадженні, а такі дії працівників поліції не оскаржені в передбаченому законом порядку.

Також судом не може прийматися до уваги як доказ невинуватості ОСОБА_1 та обставина, що вона не була відсторонена від керування транспортним засобом працівниками поліції, оскільки це не впливає на правильність прийнятого судом рішення.

З урахуванням вище викладеного, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права.

Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу захисника Стецюк Р.А. в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Подільського районного суду міста Києва від 07 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Стецюк Р.А. в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Мосьондз