Справа № 545/2052/22
Провадження № 3/545/698/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" липня 2022 р. суддя Полтавського районного суду Полтавської області Стрюк Л.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , інші відомості суду не відомі,

за ч.1 ст.130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 12.06.2022 року о 10:02 год. у с. Абазівка, Полтавського району, Полтавської області, по вул. Білоуська, 12, керував транспортним засобом ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. За допомогою приладу DRAGER в присутності двох свідків був проведений огляд на стан алкогольного сп`яніння, за результатами тесту №7510 ОСОБА_1 знаходився в стані алкогольного сп`яніння (0,30 % проміля).

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав повністю та пояснив, що 12.06.2022 року близько 10:00 год. у с. Абазівка він керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції, йому запропонували пройти тест на стан сп`яніння, на що він погодився, оскільки у той день він не вживав алкогольних напоїв. Він незгоден із результатами тесту приладу Драгера, оскільки він був тверезий.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Сілко В.В. просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки при складанні протоколу працівниками поліції були порушені вимоги законодавства щодо проходження ОСОБА_1 огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, оскільки працівник поліції проводив замір приладом Драгер три рази, що викликають сумніви стосовно справності приладу, а також до матеріалів не додані роздруківки усі результати тесту.

Заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, дослідивши матеріали адміністративної справи, вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно зі ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення, передбачені ст. 130 цього Кодексу, мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію".

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом статті 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст. 35 вказаного Закону поліцейський має право зупиняти транспортні засоби у разі:1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Відповідно до п. 5 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, якщо воно вчинене особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, або його розгляд не віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський відповідно до статті 255 КУпАП складає протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно з положеннями ст. 255 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган(посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При вирішенні цього питання слід врахувати характер правопорушення у розумінні гарантій статті 6 ЄКПЛ.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, (далі ЄКПЛ) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини другої статті 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі OZTURK v. GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення даної категорії, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011[2] зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відтак, на всі стадії оскарження у судах постанов у справах даної категорії на позивачів (осіб, яких притягнуто до адміністративної відповідальності) поширюються всі гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Відповідно до ч.1 ст.130 КпАП України відповідальність за нею настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.266 КпАП України та п.6, п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);лікарем закладу охорони здоров`я.

Як доказ вини ОСОБА_1 до протоколу надано протокол огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Drager тест №167, результат огляду 0,30 проміле.

Згідно з протоколом, тест на стан алкогольного сп`яніння проводився 12.06.2022 року о 10 год 29 хв. при температурі повітря 28 С.

Також в матеріалах адміністративної справи наявні пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те, що у їх присутності 12.06.2022 року о 10 год 29 хв. відбувалося тестування на стан сп`яніння ОСОБА_1 .

Процедура проведення огляду водiїв транспортних засобiв на стан алкогольного, наркотичного чи iншого спянiння, та оформлення результатiв такого огляду здiйснюється на пiдставi Інcтpyкцiї про порядок виявлення у водiїв транспортних засобiв ознак алкогольного, наркотичного чи iншого спянiння або перебування пiд впливом лiкарських препаратiв, що знижують увагу та швидкiсть peaкцiї, затвердженої Наказом Miністерства внутрiшнiх справ України, Miністерства охорони здоровя України 09.11.2015 року № 1452/735 Зареєстрованої у Miністерстві юстицiї України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Вiдповiдно до п.10 роздiлу 2 Iнcтpyкцiї, результати огляду на стан сп`янiння водiя транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в Акті огляду на стан алкогольного сп`янiння з використанням спецiальних технiчних засобiв. У випадку установлення стану сп`янiння результати огляду, проведеного полiцейським, зазначаються у протоколi про адмiнiстративне правопорушення, до якого долучаеться акт огляду.

Так, до протоколу про адміністративне правопорушення долучено Акту огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Drager Alcotest 7510 тест №167, результат огляду 0,30 проміле.

Відповідно до інструкції по експлуатації алкотестера Drager Alcotest 7510, який використовувався для проведення перевірки на стан спяніння ОСОБА_1 його калібровка повинна проводитись не рідше одного разу за 6 місяців.

Однак, як вбачається з тесту, дата останнього градуювання ( калібровки) алкотестеру Drager Alcotest- 7510 (прилад №ARMF-0298), проводилася 05.08.2021 року.

Тобто, прилад використовувався з 05.02.2022 року без проведення його обов`язкової калібровки та повірки.

Будь-які інші документи, які б підверджували відповідність алкотестера технічним умовам і стандартам, зокрема, свідоцтво про проведення повірки алкотестера Drager Alcotest- 7510, суду не надано.

Використання алкотестера Drager Alcotest- 7510, який має прострочений термін калібровки - є грубим порушенням Наказу № 1452/735 та інструкції по експлуатації алкотестера, а результати які видані таким пристроєм, не можуть бути визнані доказом перебування особи в стані алкогольного сп`яніння, а відповідно і не доводять вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Будь-яких інших належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, не надано.

Окрім того, зі змісту ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» вбачається, що законодавець чітко визначив виключний перелік умови зупинення транспортного засобу; разом з тим, у матеріалах справ відсутні будь-які відомості про причину зупинки ОСОБА_1 та докази на підтвердження обставин, за яких поліцейський мав право зупиняти та вимагати у ОСОБА_1 проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Як вбачається з відеозапису, поліцейський проводив замір на стан сп`яніння ОСОБА_1 приладом «Драгер» тричі, що викликає обґрунтовані сумніви щодо його технічної справності. Разом з тим, до матеріалів не додані роздруківки перших двох тестів, а долучено лише останній результат, що, з огляду на його показник( 0,30 проміле) в сукупності з іншими обставинами, не є беззаперечним доказом винності особи у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП .

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на те, що роздруківка тестування на алкоголь за допомогою приладу Драгер є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення, а тому його невідповідність, є підставою для визнання його недопустимим та недостовірним доказом, і як наслідок закриття провадження у справі.

Окрім того, наданий суду відеозапис не відповідає вимогам Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- та кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 №1026, згідно якої включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища ( відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). Наданий відеозапис носить епізодичний характер та не є безперервним.

Також в матеріалах справи відсутні дані про відсторонення водія від керування транспортним засобом, хоча у відповідності до ч.1 ст.266 КпАП України особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.

Будь-яких інших доказів того, що ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом, суду не надано.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тому провадження в справі щодо нього слід закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись, керуючись ст. 130, ст.ст. 283-285, 287-290, 294 та п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП..

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Л.І.Стрюк