КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2022 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1 та її захисника Невмержицької І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 листопада 2021 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15.11.2021 року ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та звільнено останню від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Як встановив суддя у постанові, з посиланням на протокол про адміністративне правопорушення від 24.10.2021 року серії ВАБ №460059, 24.10.2021 року приблизно о 18 год. 30 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила психологічне насильство стосовно своєї свекрухи ОСОБА_2 , що могло спричинити їй психологічної шкоди здоров`ю, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15.11.2021 року та прийняти нову постанову, якою закрити щодо неї провадження в справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції вимог ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП, оскільки під час розгляду даної справи суд неповно з`ясував всі обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, не дослідив та дав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не повідомив і не викликав її в судове засідання для надання пояснень по суті справи, що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи.

Апелянт вважає, що приймаючи оскаржуване рішення, в матеріалах справи відсутні будь-які фактичні дані, зокрема: дані технічних приладів та засобів фото- і відео спостереження, показання свідків, інші документи, які б свідчили про вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15.11.2021 року, посилаючись на поважність причин пропуску цього строку, оскільки суд не повідомляв її про дату та час судового розгляду та розглянув справу без її участі, а про існування оскаржуваної постанови вона дізналась лише 11.01.2022 року з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження, передбаченого статтею 294 КУпАП, апеляційний суд, з огляду на наведені апелянтом обставини, вважає можливим поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15.11.2021 року, оскільки цей строк був пропущений з поважних причин.

Будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце апеляційного розгляду справи (а.с. 23), ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, а тому, відповідно до ч.6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, враховуючи, що неявка осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без її участі.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та апеляційні доводи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При розгляді справи слід з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі цих вимог закону, а також ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя у постанові повинен навести докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та дати їм належну оцінку в їх сукупності.

Однак, всупереч вказаним вимогам закону, судом першої інстанції не були в повному обсязі з`ясовані та перевірені всі обставини справи, у зв`язку з чим оскаржувана постанова не може бути визнана законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню.

Так, згідно диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність за даною нормою закону настає, зокрема за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п.14 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Між тим, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства, яка вчинила психологічне насильство стосовно свекрухи ОСОБА_2 , що могло спричинити психологічної шкоди здоров`ю останньої, суддя у своєму рішенні не навела належних доказів, якими підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, а лише послалась на складений стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення та наявні у справі письмові пояснення, як на докази винуватості останньої, не розкривши змісту цих доказів.

Крім того, за відсутності в матеріалах справи будь-яких пояснень ОСОБА_1 щодо обставин події, не маючи даних про належне повідомлення останньої про час та місце розгляду справи, суддя розглянула справу без її участі, чим порушив вимоги ст. 268 КУпАП, оскільки позбавив можливості особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, надати пояснення в суді, що призвело до неповноти з`ясування фактичних обставин справи і як наслідок прийняття незаконного та необґрунтованого рішення.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять достатніх доказів, які б вказували, що ОСОБА_1 вчинила психологічне насильство стосовно своєї свекрухи ОСОБА_2 , а складений стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення від 24.10.2021 року та письмові пояснення ОСОБА_2 в даному випадку не можна вважати належним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Також слід зазначити, що диспозиція ст. 173-2 КУпАП за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 173-2 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

Проте, приймаючи оскаржувану постанову, суддя у своєму рішенні, без посилання на положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», не зазначила, які саме дії ОСОБА_1 могли завдати шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_2 , тобто не вказала тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння, внаслідок чого необґрунтовано дійшла висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги вбачається, що оскаржувана постанова судді винесена з неправильним застосуванням норм матеріального права, і під час розгляду даної справи про адміністративне правопорушення суддею не було дотримано вимог, передбачених ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, а тому, враховуючи відсутність в матеріалах справи належних доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 психологічного насильства стосовно своєї свекрухи - ОСОБА_2 , постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15.11.2021 року стосовно ОСОБА_1 підлягає скасуванню із закриттям провадження в справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 листопада 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 листопада 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та звільнено останню від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням - скасувати, а провадження в справі стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду І.М. Сілкова