ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2022 Справа №607/5170/22 Провадження №3/607/2958/2022 м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Царук І.М., розглянувши матеріали справи, яка надійшла з ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт.Берегомет, Вижницького району, Чернівецької області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, який проходить військову службу на посаді солдата резерву 204 запасної батареї військової частини НОМЕР_1 ,

за ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

17.04.2022 близько 21-ої години солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, займаючи посаду солдата резерву 204 запасної батареї військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, протиправно, всупереч інтересам служби та вимогам Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, на порушення своїх статутних обов`язків, в умовах особливого періоду, знаходився на території військової частини НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, у зв`язку із неможливістю прибути в судове засідання через необхідність виконання обов`язків військової служби. У поданому клопотанні ОСОБА_1 також зазначив про визнання своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Відповідно до положень ч.2 ст.268 КУпАП, адміністративне правопорушення за ч.3 ст.172-20 КУпАП не відноситься до правопорушень, по яким є обов`язковою присутність в судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За наведеного, враховуючи письмове клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи без його участі, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за його відсутності на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.4 ст.15 КУпАП за вчинення військових адміністративних правопорушень військовослужбовці, а також військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Частиною 1 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративна відповідальність настає за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Встановлено, що солдат ОСОБА_1 проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, відповідно до вимог ст.ст.9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, солдат ОСОБА_1 був зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

За визначенням, викладеним у статті 1 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію №3543-ХІІ від 21.10.1993, мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу, а особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини 2 статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини 1 статті 106 Конституції України, було оголошено проведення в Україні загальної мобілізації на території, зокрема, Тернопільської області.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991 (зі змінами) визначено, що особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, який відповідно до Указу Президента України №133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» був продовжений на території України на 30 діб.

Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.

Рішень про демобілізацію усіх призваних військовослужбовців та переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу Президент України не приймав.

Крім визнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, така доведена матеріалами справи, зокрема даними, що містяться у: протоколі про військове адміністративне правопорушення серії ЛВТ №62 від 22.04.2022, складеному у відповідності до вимог ст.256 КУпАП; виписці №56 з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» ТОР від 17.04.2022, з якої вбачається, що військовослужбовець ОСОБА_1 17.04.2022 о 23 год. 50 хв. перебував у стані алкогольного сп`яніння (середня ступінь); наказі командира в/ч НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) ОСОБА_2 від 18.04.2022 №403 про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 із накладенням адміністративного стягнення у виді суворої догани та позбавлення премії за квітень 2022; рапорті командира 9-го взводу запасної батареї в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 від 17.04.2022, згідно якого 17.04.2022 на території гуртожитку ДНЗ «Тернопільського центру професійно-технічної освіти» м.Тернопіль був виявлений солдат ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим останнього було направлено на освідчення в КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» ТОР; витязі із наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 від 26.02.2022, згідно з яким солдат ОСОБА_1 з 26.02.2022 зарахований до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 ; копії військового квитка серії НОМЕР_2 від 25.02.2022, виданого ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Цією конституційною нормою встановлено заборону саме подвійного, а не повторного притягнення до відповідальності.

Отже, законом не забороняється притягнення особи за одне й те саме правопорушення до адміністративної, дисциплінарної чи цивільно-правової відповідальності особи. Поєднання кримінальної та адміністративної відповідальності за одне й те саме правопорушення є неприпустимим, на що безпосередньо вказує ч.2 ст.9 КУпАП.

Таким чином, приходжу до висновку про наявність в діях солдата ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення поява військовослужбовця на території військової частини в нетверезому стані, вчинене в умовах особливого періоду, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності.

Зібрані у справі докази не дають суду підстав для визнання вчиненого солдатом ОСОБА_1 військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, малозначним та звільнення його від адміністративної відповідальності. Підстав, що виключають адміністративну відповідальність ОСОБА_1 згідно ст.17 КУпАП у справі також не встановлено. Термін притягнення до адміністративної відповідальності не закінчився.

Відповідно до ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно з ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч.1 ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Враховуючи викладене та з урахуванням особи ОСОБА_1 , який за час проходження служби характеризується посередньо, що стверджується службовою характеристикою, втім займаній посаді відповідає, характеру вчиненого правопорушення та інших обставин, викладених у ст.ст.33-35 КУпАП, вважаю можливим застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому ч.3 ст.172-20 КУпАП. Для застосування іншого виду адміністративного стягнення, яке є більш суворим, достатніх підстав не убачається.

На думку суду застосування такого заходу буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Крім того, відповідно до п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Керуючись ст.ст.33-35, 245, 280, 283-285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) гривень.
На підставі п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення.
Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення із ОСОБА_1 в дохід держави підлягає стягненню подвійний штраф в розмірі чотириста тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 7310 (сім тисяч триста десять) гривень.

СуддяІ. М. Царук