ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/804/22 Справа № 201/609/22 Суддя у 1-й інстанції - Мельниченко С.П. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2022 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2022 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 15.12.2021 о 11 годині 05 хвилин, за адресою: м. Дніпро, вул. Гоголя, 56/2, керувала т/з «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови). Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на визначення стану сп`яніння водій відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно неї за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції всупереч правової позиції, викладеної у Постанові КАС ВС від 05.05.2020 року у справі №524/5741/16-а, у своїй постанові послав на рапорт працівника поліції, як на доказ вчинення нею адміністративного правопорушення.

Крім того, зазначає, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутній запис з нагрудних камер працівників поліції, на якому зафіксовано факт її незаконного обшуку, незаконного обшуку транспортного засобу та відмова працівників поліції видати їй письмове направлення на проведення огляду на стан сп`яніння, що є порушенням вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення.

Вказує, що в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 повідомив про те, що вона не мала будь-яких ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння, їй було відмовлено у видачі письмового направлення та він не ставив підпис у своїх поясненнях, що залишилось без належної оцінки суду першої інстанції, а свідок ОСОБА_3 , який є громадянином рф та якого ані вона, ані свідок ОСОБА_2 не бачили, у судові засідання взагалі не з`явився, що дає підстави вважати, що такої людини не існує взагалі.

Посилається й на те, що в порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутнє письмове направлення її на проведення огляду на стан сп`яніння, що виключає в її діях склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Позиції учасників апеляційного процесу.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного перегляду, ОСОБА_4 та її захисник до апеляційного суду не з`явились, причин своєї неявки суду не повідомили, заяв про відкладення або про поважність причин неприбуття до суду не надходило у зв`язку з чим та на підставі ч. 6 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд проведено у їх відсутність.

Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб (ч. 6 ст. 294 КУпАП).

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до змісту ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , апеляційний суд приходить до висновку, що викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законними, обґрунтованими і повністю підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №334741 від 25 грудня 2021 року, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від 25.12.2021 року, які засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння; рапортом працівників поліції, відповідно до якого 25.12.2021 року було зупинено автомобіль «Фольксваген Пассат», реєстраційний номер НОМЕР_1 та в ході спілкування у ОСОБА_1 було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння: зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, після чого водію було запропоновано пройти медичний огляд на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовилась в присутності двох свідків, у зв`язку з чим було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Зазначені вище докази, є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх узгодженість, і достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає їх такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на вимогах закону та зводяться до власної переоцінки доказів, з огляду на таке.

Так, посилання ОСОБА_1 на правову позицію КАС ВС, викладену у Постанові від 05.05.2020 року у справі №524/5741/16-а є нерелевантним, оскільки у межах даної адміністративної справи рапорт працівника поліції був єдиним доказом, яким підтверджувався факт вчинення адміністративного правопорушення. Натомість, у даному випадку, вказаний доказ повністю узгоджується з іншими матеріалами справи про адміністративне правопорушення та доповнює їх, а тому підстав для визнання цього доказу неналежним або недопустимим у апеляційного суду не має.

Стосовно посилань ОСОБА_1 на відсутність в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, апеляційний суд зауважує, що такі доводи були предметом перевірки під час розгляду справи судом першої інстанції, який правильно вказав на те, що у разі наявності свідків, які засвідчили факт відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння, наявність відеозапису не є обов`язковою, що у повному обсязі узгоджується з вимогами ч. 2 ст. 266 КУпАП та п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.

Як видно з постанови суду першої інстанції, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 вказав, що був зупинений співробітниками поліції, які запросили його засвідчити відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння та після цього було складено процесуальний документ де він розписався.

Покази вказаного свідка, викладені в судовому рішення у повному обсязі узгоджуються з його поясненнями, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а тому у апеляційного суду відсутні підстави ставити такі покази під обґрунтований сумнів. При цьому, посилання ОСОБА_1 на ту обставину, що вказаний свідок не ставив підпису у своїх поясненнях спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення, оскільки пояснення вказаного свідка містять його власний підпис, який є аналогічним його підпису в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відтак, встановлення наявності ознак сп`яніння є виключною компетенцією поліцейського після зупинки транспортного засобу та спілкування з водієм, а тому ставити під сумнів правильність підозри працівника поліції щодо наявності у ОСОБА_1 25 грудня 2021 року ознак наркотичного сп`яніння не входить до повноважень апеляційного суду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що свідок ОСОБА_2 не бачив у неї ознаки будь-якого сп`яніння не ґрунтуються на вимогах закону.

Апеляційний суд зазначає, що неявка у судове засідання свідка ОСОБА_3 не спростовує правильності висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Більше того, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявні його письмові пояснення, які у повному обсязі узгоджуються з іншими матеріалами справи та показаннями, отриманими від безпосередньо допитаного судом свідка ОСОБА_2 ..

Твердження апелянта про порушення поліцейським порядку проведення огляду на стан сп`яніння, які зводяться до того, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія на стан сп`яніння, а також що вказане направлення не було складено та вручено їй, апеляційний суд розцінює як такі, що ґрунтуються на власному довільному тлумаченні положень закону.

Відповідно до п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,затвердженої спільним наказом МОЗ і МВС № 1452/735 від 09.11.2015 року (Далі - Інструкція) у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції (ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння...), поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Як видно з матеріалів справи, працівники поліції пропонували ОСОБА_1 проїхати з ними до медичної установи для проведення відповідного огляду, проте, остання відмовилась, тому поліцейські не забезпечували її доставку до найближчого закладу охорони здоров`я.

Окрім цього, нормативні положення ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року та Інструкції не містять вимоги щодо вручення працівниками поліції такого направлення на проходження медичного огляду на стан сп`яніння у випадку відмови водія від його проходження.

Так, дійсно, як зазначає в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , у випадку згоди водія та його доставлення до закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду, таке направлення обов`язково оформлюється та є підставою для проведення лікарем відповідного дослідження, проте в даному випадку ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду в медичному закладі.

На думку апеляційного суду, факт відсутності або не вручення цього направлення, не має значення по суті правопорушення, оскільки протокол складений за відмову водія від проходження медичного огляду і водій не виявив бажання проїхати в медичний заклад.

Таким чином, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі необґрунтовано, як відсутність або невручення водію направлення на проходження медичного огляду, виключає його вину за відмову від проходження такого огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає в тому числі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції доходить висновку про залишення апеляційної скарги захисника без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Піскун