Справа № 346/2334/22
Провадження № 3/346/1857/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Коваленка Дениса Сергійовича, розглянувши справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; не працює; зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; не працює; зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 )

в с т а н о в и в:

До Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області після доопрацювання 12 липня 2022 року надійшли протоколи серії ВАВ № 064793 № 064792 від 13 червня 2022 року про адміністративні правопорушення, складені відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення (надалі за текстом - КУпАП), з матеріалами.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 липня 2022 року, розгляд вказаних справ про адміністративні правопорушення вирішено розглядати в об`єднаному судовому провадженні.

Аргументи держави Україна, в особі поліцейського, який склав протоколи, полягали у тому, що 13 червня 2022 року близько 10 години 00 хвилин, за місцем проживання: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчинили насильство в сім`ї, тобто умисно вчинили дії фізичного характеру, а саме застосували фізичне насильство, шарпали за верхній одяг та нецензурно лаялись в сторону своєї дочки ОСОБА_3 , що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілої. А за кожне з цих діянь, передбачена адміністративна відповідальність частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_3 пояснила, що: погроз в її адресу не було; поштовх матері був випадковий та не навмисний; нецензурні висловлювання не носили для неї характеру приниження її честі та гідності або образи; батько потягнув її за ногу один раз, але не викручував, оскільки вона лежала і не хотіла спілкуватись, а він намагався приверунти таким чином її увагу для того аби вирішити конфлік; фізичної сили до неї не застосував.

Оцінка суду.

Положення пункту 22 частини 1 статті 92 Конституції України гарантують, що виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них.

При цьому суд враховує, що законодавство України про адміністративні правопорушення складається з Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - КУпАП) та інших законів України (стаття 2 КУпАП).

Так, положеннями частини 1 статті 173-2 КУпАП, серед іншого передбачено, що вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного чи психологічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого є адміністративним правопорушенням.

Наведені положення кореспондують із положеннями пунктів 3, 14 та 17 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року №2229-VIII, за якими:

- домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

- психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

- фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

І суд одразу констатує, що йому не надано доказів того, що у діяннях ОСОБА_1 чи ОСОБА_2 мало місце саме домашнє насильство, оскільки ОСОБА_3 уточнила в суді свої пояснення, які вона надавала поліцейському, а вони спростовують застосування до неї фізичного або психологічного насилля її батьками по відношенню до неї. Вона також пояснила, що пояснення поліцейському писала не вона, їх писав сам поліцейський, але вона підписала їх поспіхом.

А за таких обставин суд констатує, що в діяннях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вчинених ними 13 червня 2022 року, відсутні склади адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Разом з цим, суд, у жодному разі не виправдовує вчинки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які містять ознаки порушення норм моралі у демократичному суспільстві. Жоден закон не дає ОСОБА_1 та ОСОБА_2 допускати висловлювання нецензурного характеру у бік своєї доньки, особливо якщо вона виказує своє небажання спілкуватись у такій формі.

Але питання кваліфікації такого діяння, тобто визначення того за яким законом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повинні понести відповідальність за вчинене діяння і яку саме (кримінальну чи адміністративну) чи жодну відповідальність - це питання компетенції спеціально уповноважених органів виконавчої влади, у тому числі й Національної поліції (по певних правопорушеннях), але не суду.

Функція і роль суду полягає в іншому. Обов`язок суду (у справах про адміністративні правопорушення) перевірити чи є в діянні людини і чи доводяться доказами усі ознаки того складу адміністративного правопорушення, у вчиненні якого його підозрює поліцейський (тобто суд повинен перевірити правильність вже здійсненої кваліфікації), і здійснити це, суд може тільки на підставі наданих йому доказів, і тільки в межах вже здійсненої поліцейським кваліфікації. І якщо склад адміністративного правопорушення, в діянні конкретної людини не підтверджується доказами, навіть хоча би одна ознака не підтверджується, суд повинен справу закрити.

В силу положень частини 2 статті 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

А згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Тому враховуючи це, і оскільки суду не надано доказів наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого 173-2 КУпАП, в діяннях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вчинених ними 13 червня 2022 року, провадження у справах щодо кожного з них слід закрити.

Відповідно до положень статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Тому враховуючи, що судом прийнята постанова про закриття проваджень, судовий збір стягненню не підлягає.

Отже, керуючись статтями 1, 2, 7, 8, 9, 10, 17-24, 26, 27, 33-38, 40-1, 173-2, 221, 245-253, 254-255, 268, 271, 276, 279, 280, 283-285, 287, 294, 298-300, 304, 305, 306 КУпАП, суд

в и р і ш и в:

Провадження у справах про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; не працює; зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; не працює; зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, в діянні кожного з них.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. А у разі подання апеляційної скарги у вказаний строк, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після залишення апеляційної скарги без задоволення.

Копію постанови направити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Коломийському районному відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області.

Суддя Коваленко Д. С.