Справа № 304/1882/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.04.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/332/20, за апеляційною скаргою захисника - адвоката Штефаняка І.І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 17.02.2020.

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, офіційно не працевлаштований, визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. судового збору.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №059005 від 24.11.2019 та постанови судді від 17.02.2020 вбачається, що 24.11.2019 о 22 год., ОСОБА_1 по вул.Центральній у с.Порошково Перечинського району Закарпатської області, керував автомобілем марки ВАЗ 21063 державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння (огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків), чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України за, що передбачена відповідальність у відповідності ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 059006 від 24.11.2019 та постанови судді від 17.02.2020 вбачається, що ОСОБА_1 24.11.2019 о 22 год. по вул.Центральній у с.Порошково Перечинського району Закарпатської області, керуючи автомобілем марки ВАЗ 21063 державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав законну вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою червоно-синіх маячків та звукової сирени, після чого шляхом переслідування патрульним автомобілем був затриманий, чим порушив п.2.4 Правил дорожнього руху України.

-2-

В апеляційній скарзі, захисник - адвокат Штеваняк І.І. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову судді від 17.02.2020 скасувати та закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ст.122-2 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає про те, що постанова суду є незаконною, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного з`ясування фактичних обставин справи. Захисник вказує на те, що судом проігноровано клопотання сторони захисту про виклик і допит свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , незважаючи на очевидні розбіжності між відомостями зазначеними у протоколі та результатами тестування, більш того, один із зазначених у протоколі свідків взагалі не був 24.11.2019 присутнім при складенні на ОСОБА_1 протоколу, а наявна на відеозаписі особа ним не являється. Також захисник зазначає, що ОСОБА_1 24.11.2019 не зупинився на вимогу працівників поліції, оскільки не бачив проблискових маячків синьо-червоного кольорів та не чув звук сирени. В роздруківці результатів тестування на алкогольне сп`яніння №1590 наявні виправлення та розбіжності у даті народження ОСОБА_1 , а в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння відсутні дата та час його складення. Також при складанні на ОСОБА_1 протоколу серії ОБ №059005, йому не роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що деякі матеріали у ній оформлені у 2016 році. У зв`язку з наведеним та з урахуванням ст.62 Конституції України, просить закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 за відсутністю події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП.

Будучи неодноразово належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Штефаняк І.І. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися. Останні рухом справи не цікавилися, судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч.4 ст.294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Штефаняка І.І., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст.ст.268,271 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

За змістом ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст.ст.245,251,252,280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діяннях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП.

-3-

З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 24.11.2019 о 22 год. по вул.Центральній у с.Порошково Перечинського району Закарпатської області, керуючи автомобілем марки ВАЗ 21063 державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав законну вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою червоно-синіх маячків та звукової сирени, після чого шляхом переслідування патрульним автомобілем був затриманий, чим порушив п.2.4 Правил дорожнього руху України.

На переконання апеляційного суду, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, відповідно до якої адміністративна відповідальність настає за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим, та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами в їх сукупності, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №059006 від 24.11.2019, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 24.11.2019, та диском з відеозаписом правопорушення, який долучений до матеріалів справи, із якого вбачається, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ВАЗ 21063 державний номерний знак НОМЕР_1 , на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу не зупинився, на увімкнені сині з червоними проблисковими маячки та спеціальний звуковий сигнал, не реагував та продовжував рух, переслідувався патрульним автомобілем та був зупинений шляхом переслідування.

З огляду на обставини зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , встановлені під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, а саме, у невиконанні водієм вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, є доведеною.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 не бачив увімкнені сині з червоними проблисковими маячки та не чув спеціальний звуковий сигнал, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі спростовані наведеними вище доказами.

Крім того, під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено даних, які б давали підстави вважати, що поліцейський - інспектор СРПП Перечинського ВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області Шкріба М.В. був упереджений при складанні протоколу і, що в нього були підстави фальсифікувати такий, - на такі дані не вказується як в апеляційній скарзі, так і під час розгляду справи апеляційним судом. Тому, апеляційний суд приходить до висновку про те, що поліцейський при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.

При оцінці зібраних по справі доказів, з урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд уважає, що вимоги КУпАП та інші нормативно-правові акти, при збиранні та фіксуванні таких, порушені не були.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку та вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст.122-2 КУпАП, а тому твердження захисника Штефаняка І.І. в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необгрунтованими.

Крім того, відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

-4-

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до пункту 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №059005 від 24.11.2019, зміст якого відповідає вимогам ст.256 КУпАП, відповідно до якого 24.11.2019 о 22 год., ОСОБА_1 по вул.Центральній у с.Порошково Перечинського району Закарпатської області, керував автомобілем марки ВАЗ 21063 державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння (огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків), чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього рухуУкраїни за, що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП стверджується: роздруківкою тесту №1590 від 24.11.2019, відповідно до якого ОСОБА_1 о 22 год. 51 хв. 24.11.2019, знаходився в стані алкогольного сп`яніння, проміле - 0,99 %; поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які засвідчили згоду ОСОБА_1 з результатами проведеного огляду на стан сп`яніння та даними відеозапису з нагрудних камер поліцейських.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

-5-

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необгрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про допущення працівниками поліції при оформленні матеріалів ряду порушень також є безпідставними.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №059005 від 24.11.2019 зазначено: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; а також зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, чим скористався ОСОБА_1 надавши пояснення по суті правопорушення, яке міститься на окремому аркуші, про що в протоколі наявна відповідна відмітка.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейським СРПП Перечинського ВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області Ярчичем Р.В. законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейським дотримано вимоги ч.2 ст.251, ст.ст.256,265-2,266,268 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №059005 від 24.11.2019 складено у відповідності до вимог, встановлених ст.256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в діях ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставилось йому за провину.

Також поліцейським у протоколі зазначено, що огляд водія проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». Результат огляду на стан сп`яніння - 0,99 проміле. Те, що з результатами згідний, ОСОБА_1 засвідчив власноручним підписом. Обставини огляду, своїми підписами засвідчили і свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Апеляційний суд враховує те, що результат тесту ОСОБА_6 , проведеного працівниками поліції, а саме - 0,99 % проміле, перевищує гранично допустиму норму (0,2% проміле) та беззаперечно вказує на перебування особи в стані алкогольного сп`яніння, виключаючи можливу технічну похибку.

Стосовно інших доводів апеляційної скарги захисника, зокрема щодо описок в даті пояснень свідків на бланках та відсутності в самому акті огляду даних про дату та часу його проведення, то вони також не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Також, зі змісту апеляційної скарги вбачається, що захисник вказує на те, що суд першої інстанції не допитав свідків, зазначених у протоколі, які могли надати пояснення, що мають істотне значення для розгляду справи, разом з тим, дане клопотання було предметом розгляду суду першої інстанції і підстав для його задоволення не встановлено.

-6-

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про те, що всупереч вимог ст.268 КУпАП, суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 , без його належного сповіщення про час і місце розгляду справи, апеляційний суд вважає також такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції викладених у судовому рішенні та не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення, а також не свідчать про порушення права ОСОБА_1 на захист. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що факт розгляду справи без участі правопорушника не являється підставою для скасування чи зміни судового рішення у справах про адміністративні правопорушення цієї категорії.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП в діях ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених місцевим судом обставин подій, які були предметом оцінки в суді першої інстанції.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необгрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП.

Обставини справи суддею місцевого суду з`ясовані всебічно, повно і об`єктивно, що спростовує доводи апеляційної скарги про протилежне, і винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги захисника Штефаняка І.І. в інтересах ОСОБА_1 щодо порушення місцевим судом законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі захисника Штефаняка І.І., не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Адміністративне стягнення за ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст.33 КУпАП, зокрема, і у відповідності до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, за якою передбачено лише одне безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, врахувавши при цьому, характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху, є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, відтак адміністративне стягнення відповідає характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення.

Окрім того, при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП, судом першої інстанції враховано і те, що ОСОБА_1 станом на 12.02.2020 посвідчення водія на право керування транспортними засобами не отримував, що підтверджується повідомлення Перечинського ВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області №724/106/25/3-2020 від 13.02.2020, тому суддя обґрунтовано вважав, що до ОСОБА_1 не може бути застосовано додаткове стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

-7-

Також суддею дотримані вимоги ст.36 КУпАП при накладенні стягнень при вчиненні кількох адміністративних правопорушень.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга захисника - адвоката Штефаняка І.І., подана в інтересах ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст.294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі про витребування доказів, не заявлялось.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Штефаняка І.І. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 17.02.2020,щодо ОСОБА_1 ,-без змін.

Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя