Справа № 567/537/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2022 року м. Острог

Суддя Острозького районного суду Рівненської області Василевич О.В., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання : АДРЕСА_2 , громадянина України, розлученого, військового пенсіонера (зі слів), паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

за ст.ст.173, 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення

(права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП та зміст ст. 63 Конституції України ОСОБА_1 роз`яснені), -

встановив :

ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП при наступних обставинах - 18.05.2022 р. ОСОБА_1 , 1975 року народження, житель с.Розваж, вчинив дрібне хуліганство, а саме нецензурно лаявся, образливо чіплявся, застосовував фізичне насильство, погрожував, ображав ОСОБА_2 , чим вчинив дії, що порушують громадський порядок та спокій громадян.

Окрім того, ОСОБА_1 також ставиться у провину вчинення правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП при наступних обставинах - 18.05.2022 р. о 14 год. в м.Острог ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законному розпорядженню (вимозі) поліцейського ОСОБА_2 при виконані ним службових обов`язків по охороні громадського порядку, а саме не припинив нецензурно лаятися, образливо чіплятися, застосовувати фізичне насильство, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрожувати, ображати ОСОБА_2 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив обставини, викладені у складених відносно нього протоколах про адміністративні правопорушення, свою провину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав. Пояснив, що 18.05.2022 р. близько 14 год. він перебував в с.Розваж та йдучи додому поруч з ним зупинився патрульний автомобіль, в якому перебували 3 працівників поліції, один з яких, як він потім дізнався ОСОБА_3 , в грубій формі наказав йому сідати у патрульний автомобіль. Він запитав про причину його затримання, проте працівники поліції нічого не відповіли. В подальшому двоє працівників поліції силоміць затягнули його в патрульний автомобіль, при цьому один з них - ОСОБА_3 завдав йому кулаком руки удар у ділянку тулуба, де знаходиться печінка, чим спричинив йому біль. Після цього його привезли в м.Острог в КЗ «Острозька обласна психіатрична лікарня» та запропонували пройти освідчення на стан алкогольного сп`яніння, на що він відмовився, оскільки не вважав себе п`яним, водночас пояснив, що того дня він вживав пиво у кількості близько 2 л. Зазначив, що він був охайно вдягнутий, на дорозі не валявся, ні до кого не зачіпався, просто йшов додому. Вказав, що він був обурений діями працівників поліції та внаслідок безпідставного його затримання працівниками поліції він перебував у емоційно збудженому стані. З приводу дій поліцейських між ним та працівниками поліції виникла словесна суперечка, заперечив будь-яке нецензурне висловлювання чи образи, фізичні погрози чи насильство по відношенню до працівників поліції, в тому числі до ОСОБА_2 . Пояснив, що будь-якого фізичного опору працівникам поліції він не чинив. Вказав, що після його відмови пройти освідчення на стан алкогольного сп`яніння працівники поліції доставили його у відділення поліції, де у службовому кабінеті безпідставно застосували до нього кайданки та нанесли декілька ударів гумовою палицею по ліктям, коліну та стегну. З приводу нанесених ударів він наступного дня звертався в медичний заклад, де був оглянутий лікарем-травматологом, який встановив забій коліна. Пояснив, що він після вищевказаних подій звернувся із заявою до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій працівників поліції та про прийняте рішення його не повідомляли.

Судом було вжито заходів для виклику в судове засідання з метою допиту в якості свідків працівників поліції ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у присутності яких було здійснено адміністративне затримання ОСОБА_1 , які в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, та ОСОБА_1 не наполягав на повторному їх виклику в судове засідання.

Свідок ОСОБА_6 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, в судовому засіданні пояснила, що з 2008 року працює медсестрою в КП «Острозька ОПЛ» та 18.05.2022 року під час її чергування у супроводі працівників поліції був доставлений ОСОБА_1 з метою проведення освідчення на стан алкогольного сп`яніння, від проходження якого останній відмовився. Вказала, що ОСОБА_1 перебував в емоційно збудженому стані, сперечався з працівниками поліції, будь-яких погроз на їхню адресу не висловлював та фізичного насильства не застосовував.

Свідок ОСОБА_7 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, в судовому засіданні пояснила, що з 2011 року працює медсестрою в КП «Острозька ОПЛ» та 18.05.2022 року до медзакладу працівниками поліції був доставлений ОСОБА_1 для проведення освідчення на стан алкогольного сп`яніння, проте останній від проходження освідчення відмовився, з приводу чого між ОСОБА_1 і працівниками поліції виникла словесна суперечка. ОСОБА_1 під час перебування у лікарні поводив себе емоційно та його поведінка була збуджена. Вказала, що вона не пригадує чи ОСОБА_1 нецензурно висловлювався, водночас пояснила, що він не застосовував фізичного насильства та не висловлював погроз фізичною розправою по відношенню до працівників поліції.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , покази свідків, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку всім доказам у їх сукупності та взаємозв`язку, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.173, 185 КУпАП, з огляду на наступне.

У відповідності до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи. Тобто в такому документі фактично фіксуються беззаперечні дані про вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність суб`єктивних та об`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Відсутність складу адміністративного правопорушення визнається КУпАП обставиною, що виключає провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до диспозиції ст.173 КУпАП дрібним хуліганством визнається нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

До інших подібних дій, що порушують громадський порядок і спокій громадян, зараховують: нанесення непристойних малюнків на тротуари, стіни, паркани, двері чи вчинення написів нецензурного змісту; безпідставне порушення спокою громадян телефонними дзвінками; справляння природних потреб у не відведених для цього місцях; поява у громадському місці в оголеному вигляді; знищення або пошкодження з хуліганських мотивів якого-небудь майна у незначних розмірах тощо.

Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Об`єктом вказаного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Поняття громадського місця наведене в ст.1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», згідно якої громадським місцем визнається частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Вищенаведене дає підстави стверджувати, що громадське місце є публічним і знаходиться у вільному доступі невизначеного кола осіб, тобто є територією невиробничого й нежитлового призначення, оскільки території виробничого й іншого призначення, як правило, знаходяться в приватній власності та потребують згоди до її доступу від власника. Приватна чи виробнича сфера життя є відокремленою від суспільства й не містить публічних інтересів, а отже, у вказаних сферах не виникають і відносини із охорони громадського порядку.

Тобто, обов`язковою ознакою наявності складу даного адміністративного правопорушення є дії правопорушника в громадських місцях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Місце вчинення ОСОБА_1 дрібного хуліганства згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 408356 від 18.05.2022 р. не вказано, а відтак відсутня така ознака об`єктивної сторони як громадське місце.

З досліджених судом відеозаписів з нагрудного реєстратора поліцейського судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував разом з працівниками поліції в КЗ «Острозька ОПЛ», де йому пропонували пройти освідчення на предмет перебування у стані алкогольного сп`яніння, від проведення якого ОСОБА_1 відмовився. Перебуваючи у лікарні ОСОБА_1 неодноразово вказував на те, що при його затриманні відносно нього було застосовано фізичну силу, зокрема, завдано удар у тулуб (в ділянку печінки). В подальшому ОСОБА_1 був доставлений у ВП № 3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області, де він вже перебував у кайданках, та в приміщенні відділення поліції № 3 відносно ОСОБА_1 було складено протоколи про адміністративні правопорушення.

З досліджених доказів, в тому числі з наданих відеозаписів з нагрудного реєстратора поліцейського, судом не встановлено в діях ОСОБА_1 хуліганських мотивів, та на переконання суду у день та час, вказаний у вищевказаному протоколі, мав місце словесний конфлікт з приводу правомірності адміністративного затримання ОСОБА_1 , що в свою чергу не дає підстав кваліфікувати дії останнього як дрібне хуліганство.

Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутній відповідний протокол про адміністративне затримання ОСОБА_1 , обов`язок зі складання якого згідно ст.261 КУпАП покладено на посадову особу органу Національної поліції, за відсутності якого суд позбавлений можливості встановити дійсні мотиви та правомірність затримання ОСОБА_1 .

При вирішенні питання про наявність/відсутність у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передаченого ст.185 КУпАП суд виходить з наступного.

Статтею 185 КУпАП передбачено відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони грмадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, полягає зокрема у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП характеризується наявністю прямого умислу.

Таке правопорушення повинно проявлятись у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обов`язків, або у відмові, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Відповідно до абз.2 п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26.06.1992 р. «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» зазначено, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

З досліджених судом доказів не встановлено обставин, так як вони викладені у складеному відносно ОСОБА_1 протоколі, зокрема, з відеозапису з нагрудного реєстратора поліцейського не вбачається того факту, що ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

У складеному відносно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №408357 від 18.05.2022 року зазначено, що він вчинив злісну непокору законному розпорядженню (вимозі) поліцейського ОСОБА_2 при виконані ним службових обов`язків по охороні громадського порядку, а саме не припинив нецензурно лаятися, образливо чіплятися, застосовувати фізичне насильство, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрожувати, ображати ОСОБА_2 .

Проте з долучених до матеріалів справи відеозаписів, які було досліджено в судовому засіданні, судом не було встановлено, що ОСОБА_1 у присутності працівників поліції поводив себе саме таким чином, як зазначено у протоколі, як і не було встановлено, що працівник поліції звертався до ОСОБА_1 з вимогою припинити правопорушення.

Також в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження висловлення ОСОБА_1 на адресу працівника поліції ОСОБА_2 погроз фізичною розправою, як і не підтверджено застосування ОСОБА_1 фізичного насильства відносно працівника поліції ОСОБА_2 .

Таким чином, суд приходить до переконання, що обставини адміністративних правопорушень, так як вони викладені у складених відносно ОСОБА_1 протоколах, не відповідають обставинам справи та не підтверджуються доказами дослідженими у судовому засіданні.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Згідно п.2 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016р., заява №926/08), в яких серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу належного органу правосуддя.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу

Пунктом 1 ч.1 ст.247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, а саме за відсутності достатніх та переконливих доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ст.ст.173, 185 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

На підставі викладене та керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.283, 284 КУпАП, -

постановив :

Провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.ст.173, 185 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.