Справа № 462/9639/21 Головуючий у 1 інстанції: Іванюк І.Д.
Провадження № 33/811/347/22 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Богуша І.М. на постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 18 березня 2022 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 18.12.2021 о 23:45 год. по вул.Любінській, 89, у м.Львові, керував автомобілем марки «Mazda 626» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, за результатами огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестера «Drager 6820» в організмі виявлено 1,62 проміле алкоголю, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Богуш І.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку.

Вважає зазначену постанову незаконною та необґрунтованою, оскільки під час судового розгляду не здобуто жодних доказів керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 . Суддею допущено упередженість та неповноту судового розгляду, оскільки вона обмежилась лише оглядом відеоматеріалів, і абсолютно незаконно відмовила в допиті свідків, в тому числі працівників поліції та витребовуванні сертифікату відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки приладу «Drager ARSL 0257».

Звідеоматеріалів чітко вбачається, що автомобіль на момент прибуття патрульного екіпажу був унерухомлений з невключеним двигуном, більше того все його лобове скло та капот були в дуже засніженому стані, що фізично унеможливлювало фактичне керування ним через відсутність видимості.

З цих же матеріалів чітко вбачається, що патрульний екіпаж, що виявив автомобіль, вів якісь переговори з ОСОБА_1 та, не досягнувши згоди, викликав інший екіпаж, що і склав адмінпротокол.

При цьому ОСОБА_1 жодних його прав роз`яснено не було, аналогічно як запрошення понятих при перевірці на стан сп`яніння.

Наголошує, що поліцейські ні першого, ні другого екіпажу не бачили рух автомобіля, тобто вказані в протоколі відомості не відповідають фактичним обставинам справи.

Пояснення ОСОБА_1 про те, що автомобіль покотився по необережності, і він ним не керував, а чекав разом із своєю дівчиною товариша, котрий повинен був разом з ними поїхати відвезти дівчину додому суддя до уваги не взяла, але і не спростувала жодним іншим доказом, аналогічно як і те, що ОСОБА_1 знаходився на пасажирському сидінні, а не на місці водія, що чітко видно із долучених захистом відеоматеріалів. Також видно і товариша, що прибув на місце події.

Окрім цього, акт огляду та протокол були складені на місці події, а не в закладі охорони здоров`я, скерування до такого закладу поліцейським не було здійснено.

Таким чином, в ході судового розгляду не було здобуто жодних належних та допустимих доказів скоєння ОСОБА_1 адмінправопрушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Богуш І.М. в судове засідання апеляційного суду 20.04.2022 року не з`явились, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення судового засідання не надходило, що не позбавляє можливості розглянути справу у їхній відсутності.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

Відповідальність за ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові, зокрема даними наведеними у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 522963 від 19.12.2021 року, роздруківці тесту №1382 за результатом огляду ОСОБА_1 із застосуванням приладу «Драгер 6820», акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеозаписі нагрудної камери патрульного поліцейського, поясненнями в суді першої інстанції ОСОБА_1 .

Як встановлено судом першої інстанції, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, яким забезпечені працівники поліції, з дотриманням вимог Інструкції, у присутності двох свідків. Результат тесту, становив 1,62 проміле, що підтверджується також відповідною роздруківкою, у якій ОСОБА_2 поставив свій підпис.

При апеляційному розгляді не встановлено, що ОСОБА_1 не погоджувався із результатом огляду та наполягав на його проведенні у медичному закладі, відповідно у працівників поліції не було обов`язку щодо оформлення відповідного направлення.

Водночас не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги в тій частині, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, апеляційний суд погоджується з висновком судді суду першої інстанції з даного приводу, який критично оцінив пояснення ОСОБА_1 з приводу самовільного руху автомобіля, оскільки такі спростовуються поясненнями ОСОБА_1 при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, зафіксованими записом нагрудної камери патрульного поліцейського, суперечать іншим зібраним у справі доказам і є, на думку суду, надуманими та наданими ОСОБА_1 з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Оскільки, ОСОБА_1 18.12.2021 о 23:45 год. по вул.Любінській, 89, у м.Львові, керував автомобілем марки «Mazda 626» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, за результатами огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестера «Drager 6820» в організмі виявлено 1,62 проміле алкоголю, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року.

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, а висновок суду першої інстанції, про керування ним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, чим порушено п.2.9 а Правил дорожнього руху, жодним чином не спростовано.

Тому, підстав для скасування постанови суду, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено.

Стягнення накладене судом на ОСОБА_1 відповідно до положень ч.2 ст.33 КУпАП, за змістом якої, при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, не враховуються.

Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, накладене у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, з дотриманням вимог ст.33 КУпАП та є безальтернативним.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було здобуто, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Богуша Ігоря Михайловича - залишити без задоволення, а постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 18 березня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я.Гончарук