Справа № 156/340/22
Номер провадження 3/156/198/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.07.2022 року Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Бахаєв І.М., за участі: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представників потерпілої особи - Сиротинського С.В., Душного Ю.А., потерпілої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, котрі надійшли з Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимир-Волинського РВП ГУ НП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП):

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нововолинська Волинської області, є одруженим, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №684236 від 24.05.2022, складеним співробітником поліції, 24.05.2022 о 10 год. 00 хв. по АДРЕСА_2 ОСОБА_1 не вжив заходів щодо належного утримання своєї собаки, яка своїми діями спричинила шкоду майну ОСОБА_2 , а саме загризла двох баранів. Таке діяння ОСОБА_1 кваліфіковане поліцейським за ч. 3 ст. 154 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, свою вину у вчиненому правопорушенні заперечив та зазначив, що він не є власником собаки, яка загризла двох баранів, а тому не повинен нести відповідальність за заподіяння нею шкоди ОСОБА_2 .. Додатково ОСОБА_1 пояснив, що він придбав у власність будинок АДРЕСА_2 . Однак за вказаною адресою без реєстрації мешкає ОСОБА_3 .. Також він пояснив, що ОСОБА_3 має на утриманні собаку, схожу на породу лайка, чорної масті. ОСОБА_3 опікується цією собакою, годує її та облаштовував їй місце для проживання, отже, собака не є безпритульною, її господарем є ОСОБА_3 .. З цих підстав ОСОБА_1 просив закрити провадження в справі через відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення.

Потерпіла особа ОСОБА_2 суду пояснив, що він веде домашнє господарство, утримує баранів та здійснює розвиток території орендованого ставка в с. Заставне Володимирського району Волинської області. 24.05.2022 приблизно об 10 годині до нього зателефонував ОСОБА_4 , який мешкає в будинку бабусі ОСОБА_2 та допомагає останньому по господарству, повідомив про те, що собака ОСОБА_1 загризла двох баранів. Після цього ОСОБА_2 поїхав до ОСОБА_1 додому, висловив претензії матеріального характеру, вимагав відщкодувати збитки за загиблих тварин. Натомість ОСОБА_1 сказав, що належна йому собака перебуває в зачиненому вольєрі, звідти нікуди не виходила, тому нічого він відшкодовувати не буде. Потерпілий викликав працівників поліції, котрі склали протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 ..

За клопотаннями учасників справи про адміністративне правпорушення суддею було здійснено допит свідків у судовому засіданні.

Зокрема, свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що він допомагає по господарству ОСОБА_2 ; в один із днів наприкінці травня 2022 року, випасаючи баранів, він побачив собаку чорної масті, яка бігала поряд з господарством, неподалік свідок помітив двох мертвих баранів, після чого зателефонував ОСОБА_2 і повідомив про загибель тварин.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що наприкінці травня 2022 року рано вранці він з товаришем їхав на риболовлю до місцевого ставка. Дорогою вони побачили собаку чорної масті. схожу на породу лайка, яка хапала зубами баранів за шию. Свідок повідомив про це особі, яка доглядає за ставком.

Свідок ОСОБА_6 надав пояснення, за своїм змістом аналогічні показанням свідка ОСОБА_5 ..

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що наприкінці травня 2022 року він перебував на території двору, де мешкає ОСОБА_1 , допомогав йому лагодити трактор. Згодом вони почули крики ОСОБА_2 , який обурювався тим, що собака ОСОБА_1 загризла його двох баранів. ОСОБА_1 в свою чергу пояснив, що його собака породи алабай перебуває весь час вдома, в зачиненому вольєрі, тому він не може зрозуміти претензій до нього ОСОБА_2 ..

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що наприкінці травня 2022 року він допомогав ОСОБА_3 ремонтувати телевізійну антену в домоволодінні по АДРЕСА_2 . Свідок бачив на подвір`ї згаданого домоволодіння собаку, схожу на породу лайка, чорної масті. В подальшому свідку стало відомо, що начебто вказана собака загризла двох баранів ОСОБА_2 ..

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що він мешкає без реєстрації в домоволодінні за адресою АДРЕСА_2 та допомагає по господарству ОСОБА_1 .. Власником собаки, схожої на породу лайка, чорної масті є саме він, але свідок заперечує, що це його собака загризла баранів ОСОБА_2 , оскільки вона весь час перебувала вдома.

Вислухавши особу, щодо якої вирішується питання притягнення до адміністративної відповідальності, потерпілу особу, свідків, дослідивши матеріали справи, суддя прийшов до таких висновків.

Згідно з нормами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Суддя звертає увагу, що до адміністративної відповідальності можливо притягти особу лише у разі наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких певне діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Склад правопорушення становлять повязані елементи: а) об`єкт; б) об`єктивна сторона; в) суб`єкт; г) суб`єктивна сторона.

Згідно з п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 № 9 докази повинні визнаватися здобутими незаконним шляхом тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини, встановленого кримінального процесуального законодавства або не уповноваженою на те особою, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.

Інспектор поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини адміністративного правопорушення, виявити як ті обставини, що вказують на вину, так і ті, що вказують на невинуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до положення ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому на підставі задекларованого принципу (ст. 7 КУпАП) кожній особі, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Отже, суд, керуючись ст. 252 КУпАП, повинен надати належну оцінку всім наявним в матеріалах справи доказам, ґрунтуючись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись при цьому лише законом та правосвідомістю.

Диспозиція ч. 1 ст.154КУпАП передбачає відповідальність за утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також не прибирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях).

Диспозиція ч. 3 ст. 154 КУпАП передбачає відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в таких формах:

1) тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без поводків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях (формальний склад);

2) тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без поводків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях, що спричинило заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну (матеріальний склад).

Правила тримання собак і котів встановлюються органами місцевого самоврядування.

Статтею 9 ЗУ «Про захист тварин від жорстокого поводження», зокрема, передбачено, що особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 не вжив заходів щодо належного утримання своєї собаки, яка своїми діями спричинила шкоду майну ОСОБА_2 , а саме загризла двох баранів.

Разом з тим в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження факту того, що саме ОСОБА_1 належить собака, схожа на породу лайка чорної масті, котра загризла двох баранів ОСОБА_2 .. Натомість під час розгляду справи в судовому засіданні було встановлено, що вказана собака належить свідку ОСОБА_3 (на цьому наголошував сам свідок, також це знайшло підтвердження в показаннях свідка ОСОБА_8 ). Відтак, відсутні підстави вважати, що саме ОСОБА_1 є особою, на яку відповідно до Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» покладено обов`язок забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною, оскільки жодних доказів на підтвердження таких обставин до матеріалів справи не додано.

Крім того, в фабулі протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №684236 від 24.05.2022 не зазначено відомостей щодо собаки, які могли б конкретизувати причетність певної тварини до загибелі домашнх тварин потерпілого. В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 утримує в своєму господарстві собаку, але це тварина породи алабай (не лайка), собака ОСОБА_1 24.05.2022 перебувала в зачиненому вольєрі, не гуляла по селу без нагляду господаря, це підтвердив у своїх показаннях свідок ОСОБА_7 ..

Суддя наголошує, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, повинні бути зазначені відомості, котрі дозволяють ідентифікувати тварину (ними можуть бути відомості про дату народження, породу собаки, кличку тварини, вік, стать). Також до матеріалів повинен додаватися паспорт тварини, щодо якої були порушенні правила тримання. Однак до матеріалів справи спіробітниками поліції не були додані документи, котрі дозволяють беззаперечно ідентифікувати тварину, причетну до можливої події правопорушення.

Окремо варто відзначити, що санкцією ч. 3 ст. 154 КУпАП передбачено застосування до винної особи додаткового стягнення у виді конфіскації тварини.

Відповідно до ст. 313 КУпАП, постанови про конфіскацію предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, та грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, виконуються державними виконавцями в порядку, встановленому законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, постанов судів у справах про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», під час пред`явлення виконавчого документа до виконання подаються у разі виконання рішення про конфіскацію майна згідно з постановою суду - копія протоколу вилучення майна, що підлягає конфіскації, або довідка про відсутність такого майна.

Ураховуючи наведені норми чинного законодавства України, до протоколу про адміністративне правопорушення, за вчинення якого санкцією статті (частини статті) КУпАП передбачено стягнення у виді конфіскації майна (тварини), уповноважена службова особа повинна долучити протокол вилучення майна (тварини), що підлягає конфіскації, або довідку про відсутність такого майна (тварини). Накладаючи адміністративне стягнення в межах ч. 3 ст. 154 КУпАП суддя має враховувати документи, які дозволяють ідентифікувати тварину, яка підлягає конфіскації, відомості про огляд та вилучення тварини - собаки, місця та особи (організації) у якої перебуває тварина. Натомість в протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 684236 не зазначено ознак тварини (окрас, стать, кличка, вік собаки та інші прикмети), за якими вона має бути ідентифікована при здійсненні її обов`язкової конфіскації, відсутність відповідних документів перешкоджатиме виконанню судового рішення в частині конфіскації тварини.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 684236 від 24.05.2022 не зазначені в повній мірі відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, а саме у графі «особу встановлено» - відсутні дані документу (дата видачі і назва органу, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила правопорушення (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток тощо), дата видачі і найменування органу (установи, підприємства, організації), що його видав(ла), на підставі якого було встановлено особу, на яку складено протокол про адміністративне правопорушення. При цьому зазначено, особу встановлено по базі «ІТС ІПНП».

Так, у ст. 13 ЗУ «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» визначено перелік документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а також перелік документів, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус. Зі змісту даної норми випливає, що встановлення особи за наявними базами без предявлення паспорта громадянина України не передбачено діючим законодавством.

Це свідчить про те, що поліцейським під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 684236 від 24.05.2022 була неналежним чином встановлена особа відносно якої було складено даний протокол.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950) із урахуванням практики Європейського суду з прав людини її дія поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності (Lutz v. Germany, § 182; Schmautzer v. Austria; Malige v. France).

Гарантії статті 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод включають зобов`язання суддів надавати достатні підстави для винесення рішень (H. v. Belgium (Н. проти Бельгії), § 53). Достатні підстави демонструють сторонам, що їхню справу було ретельно розглянуто.

Хоча національний суд користується певним правом розсуду, обираючи аргументи і приймаючи докази, він зобов`язаний обґрунтувати свої дії підставами для винесення рішень (Suominen v. Finland (Суомінен проти Фінляндії), § 36).

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення.Водночас протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно з вказаною правовою позицією Європейського суду з прав людини «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. «Поза розумним сумнівом» має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною «поза розумним сумнівом», версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення «поза розумним сумнівом» недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

При цьому суддя зазначає, що відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З урахуванням положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не мас: права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа мас захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на зазначене, Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, котра по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 згаданої Конвенції.

Отже, суддя позбавлений можливості змінити фабулу адміністративного правопорушення та не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Слід визнати, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили той факт, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 154 КУпАП, матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного, суддя дійшов висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Частиною 2 ст. 284 КУпАП передбачено, що постанова про закриття виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Водночас відповідно до ч. 1 ст. 22, та ч. 1 ст. 23 ЦК України особа,якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права,має право на їх відшкодування,а також має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

З цього приводу суддя зауважує, що згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу в порядку цивільного судочинства. Відтак, хоча вина ОСОБА_1 у загибелі домашніх тварин, належних ОСОБА_2 , не була доведена, в подальшому потерпіла особа не позбавлена права звернутись до суду з позовом в порядку цивільного судочинства до власника собаки, котра заподіяла шкоду майну потерпілого внаслідок порушення правил її утримання (тобто до ОСОБА_3 ), і вимагати відшкодування завданих збитків.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Додатково роз`яснити потерпілій особі право звернутись до суду в порядку цивільного судочинства для стягнення з винної особи завданої матеріальної шкоди.

Постанова може бути оскаржена особою, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, та потерпілою особою до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її ухвалення.

Постанова набирає законної сили після спливу встановленого строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Повний текст цієї постанови складено 29.07.2022.

Суддя- І.М.Бахаєв