Справа 729/395/22
3/729/239/22 р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2022 р. Суддя Бобровицького районного суду Чернігівської області Бойко В.І. за участю секретаря судових засідань Романченко С.С. , з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,захисника - адвоката Фурсія С.О.,

розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 2 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , пенсіонера ,

за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в :

До Бобровицького районного суду Чернігівської області надійшли матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП. Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, він, керуючи транспортним засобом автомобілем ЗАЗ DAEWOO НОМЕР_1 в м.Бобровиця по вул. Горького, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення з автомобілем КРАЗ 5233 НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , чим порушив вимоги п. 13.3 Правил дорожнього руху України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини не визнав та просить справу про адміністративне правопорушення відносно нього закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не доведена матеріалами справи, посилаючись на наступне. 14.06.2022 року він дійсно, керуючи транспортним засобом ЗАЗ DAEWOO НОМЕР_1 , рухався з с. Браниця Ніжинського району Чернігівської області в сторону м.Бобровиця, не виїжджаючи на смугу зустрічного руху і дотримуючись безпечного інтервалу та безпечної швидкості руху, перїжджаючи залізничний переїзд, повертаючи праворуч , побачив, що на зустріч йому рухався автомобіль КРАЗ, який рухався ближче до його машини, щоб не пошкодити камери спостереження, які знаходяться на переїзді, в результаті чого задніми колесами автомобіля здійснив наїзд на його автомобіль, пошкодивши в ньому бампер, ліву фару, ліве крило, капот та після цього з"їхав назад, щоб не залишатися не переїзді та не заважати руху. Він у свою чергу залишився в тому місці де відбулося зіткнення. Звертає увагу суду, що місце ДТП, вказне в схемі місця ДТП зазначено не вірно, і повинно бути зазначене на схемі ближче до його автомобіля. Вважає, що саме водій транспортного засобу марки КРАЗ винен у ДТП, а в його діях відсутній склад вищезазначеного адміністративного правопорушення, оскільки він рухався виключно по своїй смузі руху, не виїжджав на смугу зустрічного руху та дотримувався безпечного інтервалу та безпечної швидкості руху , правил ПДР не порушував.

Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвокат Фурсій С.О. просив закрити провадження у справі, оскільки ОСОБА_1 не порушував п.13.3 ПДР України, а рухався по своїй полосі руху, дотримуючись безпечного бокового інтервалу. Не наполягав на виклику іншого учасника ДТП, оскільки він на даний час військовий і більше всього, що не зможе прибути в судове засідання, просить взяти до уваги його пояснення, де він вказує, що він рухаючись 14.06.2022 року о 07. 45 хв. на автомобілі КРАЗ в напрямку з міста Бобровиця в с. Браниця на жд переїзді здійснив наїзд на транспортний засіб Ланос д.н.з НОМЕР_3 та пошкодив в ньому бампер, ліву фару, ліве крило та капот.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , адвоката Фурсія С.О., дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

У відповідності до положень ч. 1ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вимогами ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

У відповідності зі ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у встановленому законом порядку суддя встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в його вчиненні та інші обставини, які мають значення для правильного розгляду справи. Закон України «Про дорожній рух» встановлює єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують Правила дорожнього руху України, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський Суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобіля є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Положеннями п. 2.3б, п. 12.1 ПДР України чітко передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до п. 13.3 Правил дорожнього руху, під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, водії не розминулися при зустрічному роз`їзді.

Як встановлено зі схеми ДТП, після зіткнення транспортний засіб ОСОБА_1 залишився на місці ,тобто на своїй полосі руху, а автомобіль КРАЗ знаходиться на полосі руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 ( а.с. 3) . При цьому, суд враховує, що пунктом 13.4 Правил дорожнього руху визначено, що якщо зустрічний роз`їзд утруднений, водій, на смузі руху якого є перешкода чи габарити транспортного засобу, яким він керує, заважають зустрічному руху, повинен дати дорогу. Тобто водій ОСОБА_3 при заходженні у поворот мав врахувати габарити свого транспортного засобу та його особливості. Більше того, як вбачається зі схеми ДТП водій транспортного засобу КРАЗ мав можливість рухатись виключно по своїй смузі руху, на заїжджаючи навіть частково на зустрічну, а відповідно уникнути зіткнення, оскільки зі сторони його смуги руху залишалося достатньо місця проїжджої частини .

Як зазначив у своїх поясненнях інший учасник ДТП ОСОБА_2 , що він рухаючись 14.06.2022 року о 07. 45 хв. на автомобілі КРАЗ в напрямку з міста Бобровиця в с. Браниця на жд переїзді здійснив наїзд на транспортний засіб Ланос д.н.з НОМЕР_3 та пошкодив в ньому бампер, ліву фару, ліве крило та капот.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що матеріалами справи не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки він рухався своєю смугою руху, доказів виїзду на зустрічну смугу руху, матеріали справи не містять, зіткнення відбулося саме на його смузі руху, куди частково задніми колесами виїхав транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 , в`їжджаючи у поворот, а відповідно в судовому засіданні не здобуто доказів, що саме ОСОБА_1 , керуючи автомобілем не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого відбулася ДТП.

Згідно з роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 за №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна права позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17.

Згідно зі ст. 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Крім цього, процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача та судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»). У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Отже, у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому справа відносно нього підлягає закриттю.

Отже, згідно з вимогами ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно з якими «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення позбавлений доказової сили, якщо він не підтверджений іншими доказами, які долучені до нього.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

На підставі ст.252 КУпАП оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

В порушення вимог ст.ст.251, 255 КУпАП, не зібрано доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та порушенні п.13.3 ПДР України .

Судом встановлено, що обставини відображені у протоколі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Протокол складено за відсутності належних, достовірних та достатніх доказів про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення із викладеною у протоколі про адмінправопорушення серії ААБ № 261699 від 14.06.2022 року фабулою, наслідком чого є закриття провадження в адміністративній справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 124, 247, 251, 252, 276, 279, 280, 283, 284 Кодексу про адміністративні правопорушення, суддя,

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя