ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Карабак Л.Г., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за протоколом про адміністративне правопорушення серії НГ № 7895, що надійшов з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янець-Подільського Хмельницької області, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , лейтенанта, командира 2-го вогневого взводу 1-ї гаубичної самохідно-артилерійської батареї гаубичного СА дивізіону, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

З наданих суду матеріалів вбачається, що 17.04.2022 командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_2 складено протокол про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу ОСОБА_1 16.04.2022 о 08:30 год. будучи військовослужбовцем за контрактом в умовах воєнного стану, за наказом командира військової частини НОМЕР_1 , здійснював керівництво військовослужбовцями строкової служби, що знаходились у військовому містечку НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 , не вжив заходів щодо припинення порушення правил поводження зі зброєю солдатом ОСОБА_3 , чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, не визнав та пояснив, що 16.04.2022 перебуваючи за місцем проходження військової служби, о 08:40 пролунав сигнал «ракетна небезпека». Згідно з покладеними на нього обов`язками він, як командир взводу, під час вищезазначеного сигналу, повинен вивести весь особовий склад з приміщення та перевірити, щоб нікого в цей час не було в будівлі. Після того, як він почув вказаний сигнал, перебуваючи на другому поверсі, спустився на перший поверх та здійснив перевірку щодо відсутності військовослужбовців у приміщенні. Впевнившись у тому, що весь особовий склад покинув будівлю, він, прямуючи до особового складу в укриття, не дійшовши кілька метрів, почув постріл. У цей час, на зустріч йому рухався солдат, який повідомив, що в нас поранений. Він наказав надати пораненому медичну допомогу, а сам побіг до чергових військових медиків. Повідомивши медиків одразу ж повернувся до місця події та надавав медичну допомогу пораненому. В чому саме його вина не розуміє, оскільки діяв у відповідності до своїх обов`язків. Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, себе не вважає, оскільки будь-яких норм законодавства не порушував, жодних доказів на підтвердження його вини немає, у протоколі цього також не вказано. На підставі викладеного, просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, на підставі наступного.

Пояснення ОСОБА_1 не підтверджують викладені у протоколі обставини, що дає підстави вважати необґрунтованими обвинувачення у вчиненні даного адміністративного правопорушення.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній, зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.

Частина 2 ст. 172-15 КУпАП, передбачає недбале ставлення військової службової особи до військової служби, в умовах особливого періоду.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Однак, всупереч зазначеним вимогам закону протокол не містить ані сутіадміністративного правопорушення, ані нормативних-правових актів, які він порушив, необхідних для вирішення справи.

Водночас, диспозиція складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП є бланкетною нормою, однак жодного нормативно-правового акту, який порушив ОСОБА_1 в протоколі не вказано.

Також у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, які саме заходи не вжив ОСОБА_1 , або які дії він повинен був вчинити, що є недбалим ставленням до обов`язків військової служби.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративне правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП, передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган, (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи.

Щодо формулювання суті адміністративного правопорушення, то Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винність у скоєнні якого певною особою має доводитись в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винності особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, характеризується суспільно-небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби та суспільно-небезпечними наслідками у вигляді шкоди і причинним зв`язком між вказаними бездіяльністю і наслідками. Недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них. Якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків (через хворобу, у зв`язку з виконанням інших покладених на неї обов`язків внаслідок нетривалої роботи на посаді та за відсутності досвіду тощо), не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним.

Недбале ставлення до військової служби характеризується невиконанням або неналежним виконанням військовою службовою особою своїх обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, інструкціями, наказами, через несумлінне ставлення до них, наявністю негативних наслідків, що порушують встановлений порядок здійснення військовими службовими особами своїх функцій щодо забезпечення належного рівня військової дисципліни, статутного порядку, збереження військового майна, що є складовою воєнної безпеки України. Невиконання службових обов`язків означає невиконання військовою службовою особою дій, передбачених нормативними актами (статутами, наказами, інструкціями, постановами тощо) які є безумовними для виконання нею. В той же час дії ОСОБА_1 , вчинені ним за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, не створюють недбалості, а отже у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, так як її вину не доведено належним чином, а обґрунтовано на припущеннях, що є неприйнятним та суперечить, як нормам національного законодавства, так і міжнародного.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, дана справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 172-15, 247, 283, 284 КУпАП України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду, через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Л.Г.Карабак