П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2022 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Хамник М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла після доопрацювання з відділу прикордонної служби «Ужгород» 94 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання (зі слів) АДРЕСА_1 , місце роботи, посада тимчасово не працює,

- за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 29.03.2022 ЗхРУ №012056, о 16.20 в ППр «Ужгород» на виїзд з України, прибув гр. Великої Британії, який на паспортний контроль надав закордонний паспорт громадянина Великої Британії № НОМЕР_1 , виданий 22.02.2021 року на ім`я ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 . У ході здійснення прикордонного контролю інспектором шляхом перевірки БД «Ризик» та процедури контролю другої лінії було встановлено, що дана особа є громадянином України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_2 , паспорт громадянина України № НОМЕР_3 . Також було встановлено, що вказаний громадянин намагався виїхати з України по закордонному паспорту громадянина Великої Британії з метою ухилення від мобілізації.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.204-1 КУпАП.

На розгляд справи ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату та місце розгляду був належним чином повідомлений. Разом з тим, до дня судового засідання ОСОБА_1 на офіційну електронну скриньку суду надіслав заперечення на протокол про адміністративне правопорушення в якому зазначає наступне.

Під складом адміністративного проступку розуміють сукупність установлених законом суб`єктивних і об`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративний проступок. Структура складу містить у собі чотири елементи (підсистеми):1) суб`єкт правопорушення; 2) об`єкт правопорушення; 3) суб`єктивну сторону; 4) об`єктивну сторону правопорушення. Відсутність хоча б однієї ознаки, що характеризує суб`єкт, об`єкт, суб`єктивну сторону або об`єктивну сторону адміністративного проступку, свідчить про те, що це правопорушення не відбувалося.

У п. 4 рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010, N 23-рп/2010 роз`яснено, що конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (ст.ст. 1, 3, ч. 2 ст. 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту. Відповідно до п. 4.1 вказаного рішення, процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні». Так, диспозицією ч. 1 ст. 2041 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон (1) України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів (2) або за документами, що містять недостовірні відомості про особу (3) чи без дозволу відповідних органів влади (4).

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №012056 від 29.03.2022, на думку ОСОБА_1 не вказано жодної дії, що підпадає під ознаки об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.204-1 КУпАП, а матеріали справи про адміністративне правопорушення, оформлені за результатами скоєного правопорушення, не містять жодних доказів, що поданий документ (паспорт громадянина Великобританії) при перетині державного кордону 29.03.2022 у пункті пропуску «Ужгород» містить недостовірні відомості про його особу, є підробленим або недійсним. Сам же по собі факт пред`явлення документу, який є справжнім та дійсним (не анульованим, не відкликаним та/або не скасованим) не може вважатись порушенням законодавства та не є порушенням правил та порядку перетинання державного кордону України такі дії не охоплюються диспозицією ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

У запереченні ОСОБА_1 зазначає, що дійсно громадянства України у визначеному порядку його не позбавлено, однак при цьому він також є громадянином Великобританії. Законодавством України не передбачено відповідальність за подвійне громадянство.

Щодо нібито посилання в протоколі на ухилення від мобілізації, то вказаний «висновок» уповноваженої особи ДПСУ не ґрунтується на жодному належному та допустимому доказі. Натомість відповідно довідки начальника Полтавської обласної військової адміністрації №1049 27.04.2022 ОСОБА_1 виконує завдання, пов`язані із забезпеченням потреб для Збройних Сил України та гуманітарних місій на території України, виконання яких передбачає перетин державного кордону України.

У зв`язку з наведеним ОСОБА_1 просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов наступного висновку.

У підтвердження вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення до протоколу додано рапорт інспектора прикордонної служби 1-ї категорії 3 групи інсекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби «Ужгород» (тип А) відділу прикордонної служби «Ужгород» (тип Б) штаб сержанта Наталії Хомяк від 29.03.2022, копії закордонних паспортів громадянина Великої Британії та громадянина України для виїзду за кордон, паспорт громадянина України, видані на ім`я ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ).

Санкція ч.1 ст.204-1 КУпАП передбачає відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

Зазначена норма закону встановлює порядок перетину державного кордону України громадянами України.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 при перетині кордону на паспортний контроль пред`явив паспорт громадянина Великої Британії для виїзду за кордон, а також надав паспорт громадянина України, який згідно вимог діючого законодавства, надає право громадянину України на в`їзд з України.

Під час розгляду справу, встановлено, що ОСОБА_1 має подвійне громадянство, однак відповідно до ст. 2 Закону України «Про громадянство України», у відносинах з Україною він залишається лише громадянином України та перетинав державний кордон України як громадянин України, що підтверджується його поясненнями в протоколі та копією поданого до паспортного контролю паспорту.

Дослідженими доказами лише констатовано факт наявності у ОСОБА_1 двох дійсних паспортів, щодо яких немає відомостей про їх підробку, недійсність чи інші протиправні ознаки, а відповідальність за наявність двох паспортів не передбачена диспозицією ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Сам же по собі факт наявності двох паспортів не вказує про наявність умислу на незаконне перетинання або спробу перетинання державного кордону України.

Згідно із вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП під час провадження у справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зіст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи вищевикладене, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, під час розгляду адміністративного матеріалу в суді не здобуто, а ті, що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, суд оцінює критично з наведених вище обставин.

Згідно із п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку із встановленими фактичними обставинами провадження в справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ознаками ч.1 ст.2041 КУпАП щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілим, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М.Хамник