Справа № 459/3851/21 Головуючий у 1 інстанції: Мельникович М.В.
Провадження № 33/811/408/22 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 23 березня 2022 року,

встановив:

постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 23 березня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000/сімнадцять тисяч / гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 496 /чотириста дев`яносто шість/ гривень 20 копійок.

Згідно постанови ОСОБА_1 23.11.2021 о 14:12 год у м. Червонограді на вул. Івасюка, 6, керував автомобілем марки «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , із явними ознаками наркотичного сп`яніння: неприродна блідість, підвищена жвавість та рухливість ходи та мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Червоноградського міського суду Львівської області від 23 березня 2022 року, скасувати дану постанову та закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що дана постанова є незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає.

Вказує про те, що наявні в матеріалах справи письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 23.11.2021 не містять будь-яких відомостей про факт керування ним автомобілем.

Також зазначає, що на наявних в матеріалах справи відеозаписах не зафіксовано керування ним автомобілем. При цьому з даних відеозаписів слідує, що на час їх здійснення автомобіль стояв з непрацюючим двигуном, будь-яких ознак руху автомобіля не зафіксовано.

Стверджує, що поліцейські не пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, будь-яких заходів для проведення такого огляду поліцейськими не вживалось, а він відповідно не заявляв про незгоду на проведення такого огляду чи з його результатами, в зв`язку з чим були відсутні передбачені законом підстави для проведення такого огляду в закладі охорони здоров`я, як це передбачено встановленим законом порядком.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, то апелянт вказує, що копію оскаржуваної постанови отримав лише 28 березня 2022 року.

У судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 125412 від 23.11.2021 року (а.с.1); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.11.2021, у якому зазначено, що огляд в КП «ЦМЛ ЧМР» не проводився(а.с.3); письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 23.11.2021, в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в медичному закладі(а.с.4,5); рапортом капрала поліції Качай А.(а.с.6); рапортом старшого інспектора Бродюка Є.Г. від 23.11.2021(а.с.7); відеозаписом події, з якого вбачається, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відмовився від пропозиції поліцейського щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі(а.с.10); копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5064724 від 23.11.2021 відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с.16); показами свідка ОСОБА_2 , наданими в суді першої інстанції.

Доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Згідно з п.2, п.4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Отже поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

При цьому відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння.

Згідно з п.7 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим.

З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що працівник поліції висував ОСОБА_1 вимогу пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, проте ОСОБА_1 відмовився проїхати до медичного закладу для проходження відповідного огляду, а поліцейським було роз`яснено, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення.

Наведеними вище доказами підтверджується те, що ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, що і стало підставою для складання поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Доводи ОСОБА_1 про те, що не було проведено його огляду на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, а матеріали справи не містять доказів, що поліцейські пропонували пройти огляд на місці зупинки є безпідставним, оскільки у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я, де огляд проводиться за допомогою лабораторних досліджень.

Посилання апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час розгляду в суді апеляційної інстанції. Зокрема, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 підтверджується копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5064724 від 23.11.2021 відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Окрім цього, як вбачається з доданого до матеріалів справи відеозапису події, після зупинки транспортного засобу на запитання працівника поліції в ОСОБА_1 чому порушуєте Правила дорожнього руху, останній відповів, що пропускав автомобіль, який виїжджав із гаража, що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом стверджується копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5064724 від 23.11.2021, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП

Таким чином, покликання апелянта про те, що він не керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним та розцінює як спосіб уникнення останнім відповідальності.

Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

постановив:

поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Червоноградського міського суду Львівської області від 23 березня 2022 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 23 березня 2022 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Маліновська-Микич