Справа № 503/404/22
Провадження №3/503/348/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2022 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Вороненко Д.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Відділу поліцейської діяльності №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 184 КУпАП,

встановив:

18 квітня 2022 року складено протокол про адміністративне правопорушення Серії ВАВ № 300304, згідно змісту якого ОСОБА_1 в порушення вимог ч.2 ст. 150 СК України не належним чином виконує свої батьківські обов`язки по вихованню неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 19.03.2022 року близько 18.00 години вчинив неправомірні дії відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме ударив його кулаком у живіт не завдавши фізичного болю та не спричинивши тілесні ушкодження, у зв`язку з чим ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явилася, про поважність причин неявки суду не повідомила, про місце і час розгляду справи була своєчасно сповіщена належним чином з урахуванням строку, передбаченого ст. 277-2 КУпАП, про що свідчить зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 300304 від 18.04.2022 року, в якому було зазначено про повідомлення ОСОБА_1 , що розгляд справи відбудеться 26.04.2022 року о 15 год. 00 хв. у Кодимському райсуді із проставленням останнім свого підпису про ознайомлення з місцем та часом розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 на адресу суду не надходило. Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема, рішення «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. З аналізу постанови Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі №0870/8014/12 вбачається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За перелічених вище обставин суд вважає, що неявка ОСОБА_1 на судовий розгляд не має поважних причин та свідчить про ухилення останньої від участі в судовому засіданні з метою створення штучних перешкод у розгляді справи, як обраний спосіб захисту. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції. У зв`язку з вище викладеним і у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП суд вважає за можливе розглянути справу під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд вважає, що вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні вказаного правопорушення повністю доказана, що підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення та отриманими доказами, а саме а саме протоколом про адміністративне правопорушення Серії ВАВ № 300304 від 18.04.2022 року (а.с.2), який підписаний ОСОБА_1 без яких-небудь заперечень щодо обставин викладених в ньому та із зазначенням у графі пояснень по суті порушення того, що в подальшому син подібних дій не вчинятиме; письмовими поясненнями потерпілого - неповнолітнього ОСОБА_3 , наданими ним в присутності законного представника матері 20.03.2022 року (а.с.5); письмовими поясненнями свідка - неповнолітнього ОСОБА_4 , наданими ним в присутності законного представника матері ОСОБА_5 27.03.2022 року (а.с.6); письмовими поясненнями свідка - неповнолітнього ОСОБА_6 , наданими ним в присутності законного представника матері ОСОБА_7 27.03.2022 року (а.с.8); письмовими поясненнями свідка - неповнолітньої ОСОБА_8 , наданими нею в присутності законного представника батька ОСОБА_9 25.03.2022 року (а.с.9); письмовими поясненнями свідка - неповнолітньої ОСОБА_10 , наданими нею в присутності законного представника матері ОСОБА_11 25.03.2022 року (а.с.10); а також письмовими поясненнями самого неповнолітнього ОСОБА_2 , наданими ним в присутності законного представника матері ОСОБА_1 25.03.2022 року (а.с.11).

Водночас із цим суд не приймає копію письмового пояснення неповнолітнього свідка ОСОБА_12 (а.с.7), наданого ним 04.04.2022 року, оскільки вони не містять відомостей про залучення його законного представника при відібранні в нього письмових пояснень та не містить обставин, які мають значення для даної справи, внаслідок відсутності другої сторінки пояснення. Відтак дане письмове пояснення визнається судом недопустимим доказом.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня її вини, майнового стану, не знаходячи обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд вважає необхідним застосувати до порушника адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Крім цього, згідно вимог ст. 401 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. В свою чергу ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI передбачає, що ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюються у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496,20 грн.

Керуючись ст. 23-24, 27, 33-35, 401, 184, 213, 221, 246, 251-252, 268, 280, 283-284 КУпАП,

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП і застосувати до неї адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д.В. Вороненко