ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2022 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі судді Пустовойт Т. В., при секретарі Мазій І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Володимир, матеріали, які надійшли з Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який проживає по АДРЕСА_1

за ч.3 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В:

До Володимир-Волинського міського суду Волинської області з відділу поліції № 1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 18липня 2022 року серії ВАБ № 735211, згідно якого 03 липня 2022р. близько 18-50год. за місцем свого мешкання ОСОБА_1 ухилився від вимог, передбачених ст.150 СК України батьківських обов,язків відносно своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , 2006р.н., що привело до вживання алкогольних напоїв останньою поблизу с.Острівок та кар,єра, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.184 КУпАП.

ОСОБА_1 , який був повідомлений належним чином про день та час розгляду справи, надав до суду заяву, вказавши, що не згоден з рішенням відносно нього.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Диспозиція частини 3 статті 184 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність для батьків або осіб, які їх замінюють у разі вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходам впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку встановленому законом, а застосування заходів адміністративного впливу проводиться в межах компетенції того органу, який його застосовує у точній відповідності із законом.

Обов`язок щодо збирання доказів, відповідно ст.251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Сам протокол про адміністративні правопорушення, за відсутності інших доказів, не є, на думку суду, належним і допустимим доказом в розумінні ч.1 ст.251 КУпАП.

В ході судового слідства встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП, оскільки протокол взагалі не містить кваліфікації правопорушення та належних, допустимих і достатніх доказів вчинення такого правопорушення неповнолітньою ОСОБА_2 , 2006р.н., і ця обставина не відповідає диспозиції ч.3 ст. 184 КУпАП, а тому виключає притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за цією статтею.

7 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява №7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до положень ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного вище, оцінивши докази, які повинні відповідати такому рівню доказування, який не залишив би жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини правопорушника, приходжу до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 за ч.3 ст.184 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.24, 40-1, 280, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 за ч.3ст.184 КУпАП закрити через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Тетяна ПУСТОВОЙТ