Номер провадження: 33/813/765/22
Номер справи місцевого суду: 504/4100/20
Головуючий у першій інстанції Якимів А.В.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участю секретаря судового засідання Маслова Р.Ю., представника потерпілого ОСОБА_1 адвоката Лебедіна Ю.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника Григор`єва В.В. в інтересах ОСОБА_2 на постанову Комінтернівського райсуду Одеської обл. від 02.06.2022 стосовно:

ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

- про закриття провадження у справі про притягнення до відповідальності за вчинення адміністративногоправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, а також стягнуто з останнього на користь держави витрати за проведення експертизи у сумі 2059, 44 грн.

Відповідно до постанови суду, 27.11.2020 о 14:45 год. за адресою: Одеська обл., Лиманський р-н, с. Візирка, вул. Ново-Заградіївська біля буд. №56 ОСОБА_2 керував трактором «JCB3CX», д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Toyota Landcruiser 200», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, чим порушив вимоги п. 10.1 ПДР України; внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник Григор`єв В.В. в інтересах ОСОБА_2 не погодився із оскаржуваною постановою, зазначивши, що судом допущено порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, поза увагою суду залишилось те, що експерт у висновку №СЕ-19/116-22/4453 від 18.04.2022 судової автотехнічної експертизи не дав чіткої та однозначної відповіді на питання про те, дії кого з водіїв призвели до ДТП, при цьому, у вищевказаному висновку експерт зазначив про те, що провести аналіз відповідності (невідповідності) дій водія трактора ОСОБА_2 вимогам п. 10.1 ПДР України не виявляється можливим.

Посилаючись на викладене, захисник Григор`єв В.В. просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 та його захисник не з`явилися, були повідомлені про його дату та час належним чином, із жодними клопотаннями до апеляційного суду не зверталися. За таких обставин, апеляційний суд на підставі ч.6 ст. 294 КУпАП вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за їх відсутності.

Заслухавши пояснення представника потерпілого Лебедіна Ю.І., дослідивши повторно матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд критично ставиться до тверджень захисника Григор`єва В.В. щодо відсутності в діях ОСОБА_2 ознак складу адміністративного правопорушення, оскільки такі доводи спростовуються матеріалами справи, аналіз яких свідчить про те, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України повністю доведена та підтверджується дослідженими судом 1-ої інстанції наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №099642 від 27.11.2020, відповідно до якого ОСОБА_2 27.11.2020 о 14:45 год. за адресою: Одеська обл., Лиманський р-н, с. Візирка, вул. Ново-Заградіївська біля буд. №56 керував трактором «JCB3CX», д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Toyota Landcruiser 200», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, чим порушив вимоги п. 10.1 ПДР України; внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками (т. 1, а.с. 1);

- схемою місця ДТП від 27.11.2020, якою зафіксовано розташування транспортних засобів-учасників ДТП на проїзжій частині, а також локалізація пошкоджень на транспортних засобам, зокрема, на тракторі «JCB3CX», д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодження ковша з лівої сторони, на автомобілі «Toyota Landcruiser 200», д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодження правого крила, переднього бамперу з правої сторони, правих передніх та задніх дверей, шини правого переднього колеса (т. 1, а.с. 4);

- поясненнями водія-учасника ДТП ОСОБА_1 , відповідно до яких 27.11.2020 керував автомобілем «Toyota Landcruiser 200», д.н.з. НОМЕР_2 , за вищевказаною адресою, попереду нього рухався трактор «JCB3CX», д.н.з. НОМЕР_1 , який зупинився, після чого перед початком руху водій не впевнився в безпечності, не надав йому перевагу у русі та допустив зіткнення з його автомобілем (т. 1, а.с. 5);

- поясненнями водія-учасника ДТП ОСОБА_2 , який пояснив, що 27.11.2020 за зазначеною вище адресою керував трактором «JCB3CX», д.н.з. НОМЕР_1 , перед зміною напрямку руху не впевнився в безпечності, не був уважним, не побачив автомобіль, який рухався позаду, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Toyota Landcruiser 200», д.н.з. НОМЕР_2 , що виїхав на зустрічну смугу руху (т. 1, а.с. 6);

- фото-фіксацією ушкоджень транспортних засобів в якості додатків до протоколу про адміністративне правопорушення, які підтверджують викладену в схемі місця ДТП локалізацію ушкоджень транспортних засобів (т. 1, а.с. 7);

- висновком судової автотехнічної експертизи № СЕ 19/116-22/4453 від 18.04.2022 (т. 2, а.с. 37-46).

Пункт 10.1 ПДР України передбачає, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Зазначені вище докази, на переконання апеляційного суду, є достатніми, узгодженими між собою та повністю доводять провину ОСОБА_2 у порушенні вимог п. 10.1 ПДР України, що призвело до ДТП, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Разом із тим, надаючи оцінку твердженням сторони захисту щодо того, що експерт у висновку вищевказаної судової автотехнічної експертизи не дав чіткої та однозначної відповіді на питання про те, дії кого з водіїв призвели до ДТП, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Так, дійсно, в своєму висновку судової автотехнічної експертизи №СЕ 19/116-22/4453 від 18.04.2022 експерт в п.п. 6, 7 розділу «Висновки» зауважує на тому, що провести аналіз відповідності (невідповідності) дій водія трактора «JCB3CX», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 вимогам п. 10.1 ПДР України та дій водія автомобіля «Toyota Landcruiser 200», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 вимогам п. 12.3 ПДР України, які могли знаходитись в причинному зв`язку із виникненням подій даної пригоди не виявляється можливим (т. 2, а.с. 46).

Водночас, в п.п. 1, 2, 3 висновків вищевказаної експертизи експерт дійшов висновку про те, що комплекс вихідних даних, зазначений у копії постанови про призначення судової автотехнічної експертизи і матеріалах справи про адміністративне правопорушення, який базується на показаннях водія трактора «JCB3CX», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 з технічної точки зору неспроможний, натомість, комплекс вихідних даних, який базується на показаннях водія автомобіля «Toyota Landcruiser 200», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 з техічної точки зору спроможний.

Так, в своїх додаткових поясненнях водій ОСОБА_2 стверджував про те, що він рухався паралельно автомобілю «Камаз», частково з виїздом на зустрічну смугу руху, більшою частиною трактора, а коли вже об`їхав «Камаз», готувався заїхати у свою смугу з певним радіусом повороту, щоб знову заїхати на узбіччя, яке знаходилось за «Камазом», проте відчув сильний поштовх з лівої сторони свого транспортного засобу (т. 1, а.с. 28).

Експерт визнав такі показання ОСОБА_2 про те, що він рухався прямолінійно, паралельно автомобілю «Камаз» та після зіткнення почав викручувати кермо праворуч не спроможними, оскільки в такому випадку трактор «JCB3CX», д.н.з. НОМЕР_1 , не міг зайняти та знаходитись у тому положенні на проїзній частині, яке зафіксоване схемою місця ДТП від 27.11.2020 (повернутим передньою частиною трактору в напрямку лівої межі проїзної частини вул. Новозаградіївська).

При цьому, експерт дійшов висновку про те, що у даній дорожній ситуації водій трактора «JCB3CX», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1 ПДР України та мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем «Toyota Landcruiser 200», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

За таких обставин, апеляційний суд констатує, що висновок експерта в даному випадку не суперечить іншим доказами, які містяться в матеріалах справи, а навпаки узгоджується із ними, спростовує показання водія-учасника ДТП ОСОБА_2 щодо механізму отримання ушкоджень транспортними засобами та разом із іншими матеріалами справи доводить провину ОСОБА_2 у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Апеляційний суд наголошує на тому, що факт можливої наявності в діях водія автомобіля «Toyota Land Cruiser 200» ОСОБА_1 ознак порушень правил дорожнього руху, які могли призвести до ДТП, не може бути предметом оцінки в даній справі, натомість, предметом розгляду в даному випадку є саме дії водія ОСОБА_2 , а також їх відповідність вимогам ПДР України та перевірка обставин отримання пошкоджень транспортними засобами.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд 1-ої інстанції, розглядаючи справу, на підставі всебічного, повного та об`єктивного аналізу наявних в матеріалах справи доказів, дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_2 допустив таке порушення правил дорожнього руху, яке перебуває в прямому причинному зв`язку із ДТП, зокрема, перед початком руху не переконався в тому, це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з іншим транспортним засобом, у зв`язку із чим правильно кваліфікував його дії за ст. 124 КУпАП, як порушення учасником дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Водночас, дійшовши загалом обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та необхідності закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП, суд 1-ої інстанції допустив порушення вимог процесуального закону з огляду на таке.

Пункт 7 ст. 247 КУпАП передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій шостій цієї статті.

На підставі аналізу матеріалів справи вбачається, що правопорушення було вчинене ОСОБА_2 27.11.2020, на підставі чого апеляційний суд погоджується із висновком суду 1-ої інстанції про те, що на момент розгляду справи, тобто станом на 02.06.2022, передбачені законом строки накладення стягнення спливли.

Разом із тим, питання щодо необхідності встановлення (не встановлення) винуватості при закритті справи за строками в національній судовій практиці є спірним.

Водночас, в узагальненому науково-консультативному висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України від 07.11.2017 міститься позиція щодо того, що п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення; поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд.

Так, зі змісту вищенаведеної ч. 2 ст. 38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов:

- вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення;

- сплив встановленого законом тримісячного строку.

Тобто, на переконання апеляційного суду, для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є, поміж іншого, встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення протиправної, винної дії чи бездіяльності.

При цьому, ч. 1 ст. 284 КУпАП передбачає, що по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

За таких обставин, на переконання апеляційного суду, в резолютивній частині постанови при закритті провадження по справі у зв`язку зі спливом строків передбачених ст. 38 КУпАП, суд 1-ої інстанції позбавлений можливості визнавати особу винуватою у вчинені правопорушення, натомість такі висновки повинні міститись в мотивувальній частині постанови, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови суду та прийняття нової про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Частина 7 ст. 294 КУпАП встановлює, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника Григор`єва В.В. в інтересах ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню із прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі за підставами, передбаченими п. 7 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 38, 251, 247, 252, 280, 283, 284, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Григор`єва В.В. в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Комінтернівського райсуду Одеської обл. від 02.06.2022 про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати за проведення експертизи у сумі 2059, 44 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца