Номер провадження 33/804/119/22
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

21.02.2022р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Залізняк Р.М., розглянувши в м. Бахмут Донецької області апеляційну скаргу захисника Приходька А.П., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Краматорського міського суду Донецької області від 11.01.2022р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с. Калинівка Городищенського району Черкаської області громадянина України, не працюючого, який мешкає в АДРЕСА_1 -

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

при секретарі судового засідання Ситніку Д.Л.

за участю захисника Приходька О.П.

в с т а н о в и л а :

Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 11.01.2022р., ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постанову суду першої інстанції оскаржено захисником Приходько О.П., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі:

- вказує, що ОСОБА_1 не згодний з оскаржуваною постановою через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню;

- наголошує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, проте, підчас проведення особистого дозвілля мав при собі пляшку пива 0,5л., яку нещодавно придбав, та поклав на заднє сидіння автомобіля, пізніше, під час руху зупинився на вимогу працівників поліції, та заглушивши двигун, випив пляшку пива об`ємом 2 літри, автомобілем при цьому не керував;

- вказує, що працівником поліції запропоновано пройти оглядна стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера, проте не було роз`яснено право на проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, та повідомлено, що у разі відмови від продуття алкотестера автомобіль буде поміщено на штрафний майданчик;

- наголошує, що ОСОБА_1 повністю заперечує керування транспортним засобом, підтверджує підписання протоколу, який на момент підписання не був заповнений, перед проходженням огляду на стан сп`яніння до нього було застосовано психологічний вплив, внаслідок чого він не висловлю претензій до дій співробітників поліції, власноруч у протоколі пояснень не писав; факт керування транспортним засобом не підтверджено жодним доказом (відеозаписом чи показанням свідків);

- вказує, що відеозапис з місця події, який надано працівниками поліції є неналежним доказом, оскільки не відповідають вимогам Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, затверджену наказом МВС № 1026 від 18.12.2018р., у поясненнях свідків відсутні відомості про дані особи, яка керувала транспортним засобом;

- вказує, що свідки події не були допитані у судовому засіданні відповідно до вимог ст.ст. 247, 28 КПК України; у своїх письмових поясненнях свідки вказують на факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, проте не підтверджують факту керування ним транспортним засобом, оскільки не бачили цього, що виключає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- зазначає, що в порушення вимог ст. 266, 265-2 КУпАП ОСОБА_1 не було відсторонено від керування а транспортний засіб не було затримано, що є істотним порушенням огляду на стан алкогольного сп`яніння; матеріали справи не мстять направлення ОСОБА_1 до медичної установи для огляду на стан сп`яніння, що є порушенням «Інструкції про порядок виявлення у водіїв стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу» - (далі - Інструкція);

- вказує, протокол про адміністративне правопорушення складають уповноважені працівники поліції відповідно до функціональних обов`язків, проте ЗУ «Про національну поліцію» не передбачено, що таке функціональні обов`язки працівника поліції, а матеріали справи не місять підтверджуючих документів, які б підтверджували наявність інспектора взводу 1 роти БПП в м. Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області лейтенанта поліції Федорова С.С. повноважень на складання протоколів про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП;

- прохає скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Про дату, час та місце судового розгляду особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд апеляційної скарги за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи захисника Приходька О.П., який підтримав доводи апеляційної скарги та прохав про її задоволення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши оводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги захисника без задоволення за таких підстав.

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 17.09.2021р. о 00-50 год. біля буд. № 58 по вул. Парковій у м. Краматорську Донецької області керував транспортним засобом Land Rover, номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за його згодою у встановленому порядку, в присутності двох свідків, із застосуванням спеціального технічного приладу Drager Alcotest 7510 (тест № 114), результат якого становить 1,8 проміле. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ№107098 від 17.09.2021р., яким зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення, час та місце його вчинення, роз`яснені права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, протокол підписаний особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будь-яких зауважень у ньому не зазначено;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , які показали, що в їх присутності ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю, почервоніння обличчя, нечітка мова, були роз`яснені права, запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі. У їх присутності ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора Drager, продув його та результат склав - 1,8 проміле;

- відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, при огляді якого встановлено, що водій ОСОБА_1 був зупинений співробітниками поліції, причиною зупинки стало те, що у керованому ним автомобілі не працювали задні габаритні вогні. Підчас спілкування водій ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки, який було проведено у присутності двох свідків, при цьому застосувався відеозапис. За результатом огляду на стан сп`яніння, під час продуття алкотестеру вміст алкоголю у повітрі, що видувалося ОСОБА_1 склав 1,8 проміле, ОСОБА_1 із встановленим результатом погодився, будь-яких зауважень з цього приводу не висловлював.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими та вмотивованими висновки суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП при обставинах, викладених у постанові суду, а доводи апеляційної скарги захисника в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення є неспроможними.

Висновок суду апеляційної інстанції щодо правильності висновків суду першої інстанції про винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ґрунтується на тому, що відповідно до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 2.5 водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Сукупність досліджених та перевірених судом доказів, які містять матеріали справи про адміністративне правопорушення є допустимими та достатніми, і належним чином підтверджують те, що 17.09.2021р. о 00.50год. ОСОБА_1 по вул. Парковій у м. Краматорську Донецької області керував транспортним засобом Land Rover, номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, був зупинений працівниками поліції, та факт алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом було встановлено у порядку та у відповідності до діючого законодавства, тобто встановлено факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не згодний з оскаржуваною постановою через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню, є безпідставними, оскільки судом повно та всебічно досліджено та оцінено всі докази справи про адміністративне правопорушення, та зроблений обґрунтований висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, проте, підчас проведення особистого дозвілля мав при собі пляшку пива 0,5 літра, яку нещодавно придбав, та поклав на заднє сидіння автомобіля, пізніше, під час руху зупинився на вимогу працівників поліції, та заглушивши двигун, випив пляшку пива об`ємом 2 літри, автомобілем при цьому не керував, є безпідставними за таких підстав.

Так, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 підтверджується відеозаписом, який надано до матеріалів працівниками поліції, на якому зафіксовано, як автомобіль рухається та зупиняється на вимогу працівників поліції, при спілкування із водієм, сторонні особи біля автомобіля відсутні, а отже факт керування автомобілем іншою особою, а не ОСОБА_1 виключається, при цьому на питання працівник поліції ОСОБА_1 особисто вказав що саме він керував автомобілем, що підтверджується відеозаписом.

Доводи апеляційної скарги про вживання ОСОБА_1 пива одразу після зупинки транспортного засобу судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги, оскільки не підтверджені доказами справи, а саме відеозаписом, на якому зафіксовано як під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 нічого не вживає.

Суд апеляційної інстанції окремо звертає увагу, що доводи апеляційної скарги захисника та наполягання, що ОСОБА_1 вжив пиво після його зупинки працівниками поліції, не виключає складу адміністративного правопорушення та окремо утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, а саме притягненню до адміністративної відповідальності підлягає особа, за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Тобто вживання водієм транспортного засобу алкоголю заборонено, як до початку, та під час керування транспортним засобом, так і одразу після зупинки транспортного засобу на вимогу поліцейського. І хоча склад адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 130 КУпАП не ставиться у провину ОСОБА_1 та не може бути предметом розгляду судом апеляційної інстанції, і суд апеляційної інстанції перевіряє фактичні обставини справи та рішення суду першої інстанції лише в межах пред`явленого правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, проте висловлена захисником позиція може бути розцінена як намаганням ОСОБА_1 в такий спосіб ухилитися від відповідності.

Крім того, в апеляційній скарзі захисника вказано, що ОСОБА_1 мав при собі пляшку пива, об`ємом 0,5 літра, яку придбав раніше, проте після зупинки працівниками поліції випив пива об`ємом 2 літри, тобто вбачаються обґрунтовані підстави, які вказують на невизначеність сторони захисту у тому, скільки в дійсності пива випив ОСОБА_1 - 0,5 літра чи 2 літра, а отже ставлять під сумнів правдивість та обґрунтованість доводів.

Доводи апеляційної скарги захисника, що працівником поліції запропоновано пройти оглядна стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера, проте не було роз`яснено право на проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, та повідомлено, що у разі відмови від продуття алкотестера автомобіль буде поміщено на штрафний майданчик, є неспроможними та спростовуються матеріалами відеозапису, які наведених погроз не містять, а зауваження ОСОБА_1 з цього приводу у протоколі відсутні.

Доводи апеляційної скарги захисника, що ОСОБА_1 повністю заперечує керування транспортним засобом, підтверджує підписання протоколу, який на момент підписання не був заповнений, перед проходженням огляду на стан сп`яніння до нього було застосовано психологічний вплив, внаслідок чого він не висловлю претензій до дій співробітників поліції, власноруч у протоколі пояснень не писав; факт керування транспортним засобом не підтверджено жодним доказом (відеозаписом чи показанням свідків), є також необґрунтованими за таких підстав.

Факт керування транспортним засобом особисто ОСОБА_1 підтверджено відеозаписом, якій долучено до справи про адміністративне правопорушення, та який визнано судом допустимим доказом, на яком ОСОБА_1 на питання працівника поліції стверджувально повідомляє що він особисто керував автомобілем.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає необхідним звернути увагу, що захисник в апеляційній скарзі наводить суперечливі доводи щодо дії ОСОБА_1 одночасно вказуючи, що він 1) випив пиво одразу після того, як зупинив транспортний засіб на вимогу працівників поліції та 2) взагалі не керував транспортним засобом.

Підписання протоколу відбувалося після його повного заповнення, що також підтверджується відеозаписом, заповнені рядки протоколу прочитані правником поліції вголос, після чого копія заповненого протоколу була вручена ОСОБА_1 під особистий підпис.

Доводи апеляційної скарги, що відеозапис з місця події, який надано працівниками поліції є неналежним доказом, оскільки не відповідають вимогам Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, затверджену наказом МВС № 1026 від 18.12.2018р., у поясненнях свідків відсутні відомості про дані особи, яка керувала транспортним засобом, є необґрунтованими, оскільки захисник не вказує, з яких підстав цей доказ є неналежним.

Відповідно до ЗУ «Про національну поліцію» працівники поліції можуть використовувати в своїй діяльності технічні засоби відео-, аудіо фіксації, як превентивний захід та використовувати отриманий відеозапис у якості доказу відповідно до вимог ст. 251КУпАП, а отже вважати відеозапис таким, що не відповідає інструкції, у суду апеляційної інстанції обґрунтовані підстави відсутні.

Доводи апеляційної скарги захисника, що свідки події не були допитані у судовому засіданні на виконання вимог ст.ст. 247, 280 КПК України; у своїх письмових поясненнях свідки вказують на факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, проте не підтверджують факту керування ним транспортним засобом, оскільки не бачили цього, що виключає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП є неспроможними за таких підстав.

Так відповідно до вимог ст. 272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі, тобто є дискреційним повноваженням суду, а саме є не обов`язком, а правом суду.

Посилання захисника на обов`язковість свідкам, яких запросили бути присутніми під час огляду водія на стан сп`яніння особисто бачити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом є безпідставними, оскільки фактичні обставини події, а саме нічний час доби - 00.50год., місце події - на проїзній частини міста, взагалі можуть унеможливити присутність таких свідків, оскільки зупинка транспортного засобу та знаходження у вказаному місці свідків є непов`язаними між собою подіями.

Доводи апеляційної скарги захисника, що в порушення вимог ст. 266, 265-2 КУпАП ОСОБА_1 не було відсторонено від керування, а транспортний засіб не було затримано, що є істотним порушенням огляду на стан алкогольного сп`яніння; матеріали справи не мстять направлення ОСОБА_1 до медичної установи для огляду на стан сп`яніння, що є порушенням «Інструкції про порядок виявлення у водіїв стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу» - (далі - Інструкція), є необґрунтованими за таких підстав.

Факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння встановлено на місці зупинки за допомогою продуття ним алкотестера, незгода із результатом огляду на стан сп`яніння не висловлювалася, а отже підстави для його направлення до медичної установи і складанням відповідного направлення були відсутні.

Незастосування працівниками поліції вимог ст. 265-2 КУпАП щодо затримання автомобілю є у даному випадку неможливими, оскільки по-перше, вимоги вказаної статі таких дій працівників поліції у справах про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП не передбачають, та перелік статей при яких вчиняються дії із блокування автомобіля є чітко визначеним, по-друге, ЗУ № 2617-VIII від 2.11.2018р. посилання на ст. 130 КУпАП із диспозиції статті 265-2 КУпАП виключено.

Факт відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом підтверджується відеозаписом, на якому працівник поліції особисто повідомляє ОСОБА_1 про це.

Доводи апеляційної скарги захисника, що протокол про адміністративне правопорушення складають уповноважені працівники поліції відповідно до функціональних обов`язків, проте ЗУ «Про національну поліцію» не передбачено, що таке функціональні обов`язки працівника поліції, а матеріали справи не містять підтверджуючих документів, які б підтверджували наявність інспектора взводу 1 роти БПП в м. Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області лейтенанта поліції Федорова С.С. повноважень на складання протоколів про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП є безпідставними за таких підстав.

Відповідно до ст. 255 КУпАП працівники поліції уповноважені складати протоколи про адміністративні правопорушення, вимоги вказаного закону є однозначними та зрозумілими, та додаткових умов до повноважень працівника поліції не пред`являють. Інспектор взводу 1 роти БПП в м. Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області лейтенанта поліції Федорова С.С. є працівником поліції, а отже повноважною особо на складання протокол про адміністративне правопорушення, у тому числі і за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином доводи апеляційної скарги захисника про скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене вище постанова суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, вмотивованим та справедливим судовим рішенням.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника Приходька Олександра Павловича, який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Краматорського міського суду Донецької області від 11.01.2022р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. залишити без задоволення.

Постанову Краматорського міського суду Донецької області від 11.01.2022р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя