САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/430/22
Провадження №3/726/370/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2022 м. Чернівці

Суддя Садгірського районного суду м. Чернівці Мілінчук С. В. розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України,

ВСТАНОВИВ :

До Садгірського районного суду м. Чернівці надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення ним правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України.

Так у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що 25.02.2022 року о 08 годині 51 хвилин, по вул. Хотинській, 10 у м. Чернівці, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Смарт сіті», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснюючи обгін, не переконався, що це буде безпечно, не помітив транспортний засіб «Фольцваген атлас» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався перед ним та почав маневр об`їзду перешкоди, врезультаті чого відбулось зіткнення, чим порушив вимоги п. 14.2 б ПДР України. Автомобілі отримали механічні пошкодження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що того дня він, рухаючись у своїй смузі руху, здійснив випередження автобусу та продовжив рух прямо у напрямку вул. Галицький Шлях. У зв`язку із проведенням ремонтних робіт на вул. Хотинській дорожня розмітка була відсутня, на автодорозі були перешкоди у вигляді розміщених піддонів із тротуарною плиткою. Разом із тим, ширина смуги попутного руху розволяла проїзд по ній двох автомобілів у суміжному напрямку. Попереду від нього у суміжній смузі руху, зайнявши крайнє праве положення рухався автомобіль «Фольцваген», під керуванням ОСОБА_2 . ОСОБА_1 рухався із стабільною швидкістю, яка дещо перевищувала швидкість руху автомобіля «Фольцваген» та у зв`язку із розміщенням останнього, дозволяла здійснити його випередження. Майже порівнившись із автомобілем «Фольцваген», не переконавшись, що це буде безпечно та не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, останній, виявивши перед собою перешкоду у вигляді піддону із тротуарною плиткою, не знижуючи швидкість та не подаючи сигналу про намір перестроювання, здійснив різкий маневр вліво, перетнувши траєкторію руху автомобіля «Смарт» та здійснивши із ним зіткнення при цьому продовжуючи рух у напрямку виїзду з прилеглої території .

Вважає, що у його діях відсутнє порушення правил дорожнього руху, свою винуватість у спричиненні ДТП категорично не визнає.

Відповідно до ст. 245 КУпАП вказує, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації,трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У п 24. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено про необхідність звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Згідно ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 124 КУпАП передбачено, що адміністративна відповідальність для водії наступає за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Таким чином, для того, аби притягнути водія до відповідальності, необхідним є встановити у його діях порушення правил дорожнього руху, які мають наслідком пошкодження транспортних засобів. Таке порушення повинно бути зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення.

У протоколі серії ААБ № 336553 від 25.02.2022 року зазначено, що ОСОБА_1 здійснюючи обгін автомобілю «Фольцваген», який рухався у попутному напрямку, здійснив із ним зіткнення, чим порушив вимоги п. 14.2 б ПДР України.

Так, п. 14.2 б ПДР України передбачає, що перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч.

Судом було досліджено відеозапис із нагрудного відео реєстратора працівника поліції. На відеозаписі не зафіксовано момент вчинення ДТП. На час прибуття екіпажу патрульної поліції, автомобілі не знаходились на місці їхнього зіткнення та були розміщені на прилеглій частині дороги. Таким чином із відеозапису неможливим є встановити дійсні обставини ДТП.

Як вбачається із письмових пояснень свідка ОСОБА_3 , який у момент ДТП був пасажиром автомобіля «Смарт», останній вказує, що рухаючись по вул. Хотинській, водій ОСОБА_1 випередив автобус та рухався у напрямку «Дріжзаводу». З правого боку у суміжній смузі руху, рухався автомобіль «Фольцваген», який без будь-яких попереджуючих сигналів, раптово здійснив маневр повороту вліво, зіткнувшись при цьому лівим боком із автомобілем «Смарт» та продовжив рух у напрямку виїзду із ТК «Епіцентр». Заїхавши у поворот, під знак «рух заборонено» припинив рух.

Потерпілий ОСОБА_2 у своїх письмових поясненнях вказав, що він рухався по вул. Хотинській у напрямку ТК «Епіцентр». На проїздній частині дороги виявив перед собою перешкоду та почав її об`їжджати, приймаючи вліво. В цей момент відчув удар у лівий бік свого автомобілю, спричинений автомобілем «Смарт», який на великій швидкості здійснював обгін його авто по зустрічній смузі.

Судом було досліджено схему місця ДТП, із якої встановлено, що проїздна частина дороги не містить розмітки. На схемі не відображено ширину проїзної частини дороги у місці ДТП, а також відстань місця зіткнення від правої межі дороги. Відсутні відомості про встановлені дорожні знаки, у тому числі тимчасові. Разом із тим встановлено, що ширина автодороги за кількадесят метрів від місця зіткнення становить 10,8 метрів. На схемі ДТП зафіксовано, що місце зіткнення не знаходиться в умовних (за відсутності дорожної розмірки) межах смуги зустрічного руху, а розміщується у смузі попутного руху транспортних засобів, ближче до праваго краю дороги.

Разом із тим, згідно п. 1.10 ПДР України обгін це випередження одного або кількох транспортних засобів, пов`язане з виїздом на смугу зустрічного руху.

Випередження рух транспортного засобу із швидкістю, що перевищує швидкість попутного транспортного засобу, що рухається поряд по суміжній смузі;

Кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками, а за їх відсутності самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

Таким чином, враховуючи відомості, зазначені у схемі ДТП, а також відсутність у ній ряду вихідних даних, судом не може бути констатовано, що ОСОБА_1 здійснював обгін автомобілю «Фольцваген», оскільки місце зіткнення транспортних забобів не знаходиться на умовній смузі зустрічного руху. За таких обставин, враховуючи габарити автомобілю «Смарт» можна дійти до висновку, що водій ОСОБА_1 здійснював випередження автомобілю «Фольцваген» у смузі з суміжним напрямком руху. Окрім того невстановленою залишається та обставина, чи подав водій автомобілю «Фольцваген» сигнал про намір повороту (перестроювання) ліворуч, без чого неможливо констатувати про порушення ОСОБА_1 п. 14.2 б ПДР України.

Таким чином, у вину ОСОБА_1 поставлено порушення ним вимог п. п. 14.2 б ПДР України. Однак, належним чином дослідивши зібрані у справі докази, судом не може бути констатовано про порушення ним вказаних вимог ПДР, здійснення обгону транспортного засобу за умови, що потерпілий подав сигнал про намір повороту (перестроювання) ліворуч, а також причинно-наслідковий звязом між такими діями та наслідкими у вигляді пошкодження транспортних засобів. Питання винуватості іншого учасника ДТП судом не вирішується.

Згідно правових позицій Верховного Суду України, викладених у Постанові Пленуму №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суди при розгляді цих категорій справ повинні враховувати, що диспозиції цих норм є банкетними, а тому суду слід ретельно з`ясовувати та зазначати у своєму рішенні, в чому саме полягали порушення, норми яких правил не додержані, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та передбаченими законом негативними наслідками, що настали.

Отже, питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол про адміністративне правопорушення, у діях конкретної особи суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження.

При цьому, диспозиція ст.124 КУпАП є бланкетною, а тому у протоколі повинно бути зазначено, який пункт, пункти Правил дорожнього руху України порушені особою, відносно якої складений протокол.

Юридичний зміст положень ч.2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції України правопорушник не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення, а відповідно до ч. 3 цієї ж статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні в справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Тобто, якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяги на себе функцію щодо збирання доказів.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Приймаючи рішення, суду необхідно керуватись п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Таким чином, існують обґрунтовані сумніви, що ОСОБА_1 , за обставин викладених у протоколі, порушив вимоги п. 14.2 б ПДР України.

Таким чином, зважаючи на відсутність належних та достовірних доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, беручи до уваги наявність обґрунтованих сумнівів у доведенні вини ОСОБА_1 , які трактуються на користь останнього та те, що його вина не випливає із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, з метою недопущення необґрунтованого притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, вважаю за необхідне провадження у справі закрити.

Керуючись ст. 63 Конституції України, ст. 7, ч. 5 ст. 122, 245, 247, 278, 280, 251-252, 256, КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова судді може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області через Садгірський районний суд м. Чернівці протягом 10-ти діб з дня її винесення.

СуддяС. В. Мілінчук