П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" серпня 2022 р. м. Сокаль

Суддя Сокальського районного суду Львівської області Фарина Л. Ю. розглянувши матеріали справи які надійшли від з Державної екологічної інспекції у Львівській області Державної екологічної інспекції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 ,

за ч.4 ст.85 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 26.04.2022 року о 04:30 год. на р.З.Буг поблизу с.Межиріччя Червоноградського району Львівської області, проводив вилов риби в нерестовий період забороненим знаряддям лову, сіткою ставною, чим порушив п.3.15 Правил любительського та спортивного рибальства затверджених Наказом Державного комітету рибного господарства України від 15 лютого 1999 року №19 та ст.63 Закону України «Про тваринний світ» та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.4 ст.85 КУпАП.

Зі змісту ст.ст.245, 248 КУпАП випливає, що одним із основних завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є об`єктивне з`ясування обставин справи, рівність всіх громадян перед законом і органом, що розглядає справу.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України "Про міжнародні договори" від 22 грудня 1993 року міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" в спірних питаннях, або які не врегульовані національним законодавством, суди застосовують міжнародні договори, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи закінчився строк, передбачений ст.38 КУпАП.

Разом з цим, пунктом 2 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Аналогічна норма закріплена в ст.62 Конституції України, відповідно до частини першої якої, передбачено, що особа вважається невинуватою у вчинені злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Тобто встановлювати вину особи можна виключно в обвинувальному вироку суду, за аналогією постановою у справі про адміністративне правопорушення про визнання особи винною та притягнення її до адміністративної відповідальності.

У справі Грабчук проти України Європейський суд з прав людини визнав порушення ч.2 ст.6 (презумпція невинуватості) та наголосив, що при закритті провадження у суді за строками давності суд не повинен висловлюватись у термінах, які не залишають сумніву щодо погляду на те, що заявниця вчинила злочин. Зокрема, у рішенні від 04 грудня 2000 року слідчий використав слова: в діях )заявниця) є склад злочину та моменту, коли (заявниця) вчинила злочин, а суд зазначив, що в діяннях заявниці вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст.167 КК України. Такі твердження суперечать презумпції невинуватості, а тому дії українського суду ЄСПЛ визнав такими, що порушують Конвенцію з прав людини.

Так в узагальненому науково-консультативному висновку при Вищому Адміністративному суді України від 07.11.2017 року суддя приходить до переконання, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Після виключення провадження втрачається можливість здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави стверджувати про відсутність у судді необхідності з`ясовувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття справи.

В силу ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Враховуючи наведене та відповідно до ст.247 КУпАП подальше провадження в даній справі виключається, а справа підлягає до закриття.

Таким чином, оскільки з дня вчинення інкримінованих ОСОБА_1 правопорушення закінчилися строки давності притягнення до адміністративної відповідальності, що є підставою закриття провадження.

Керуючись ст.ст.38, 283-285 КУпАП

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.4 ст.85 КУпАП провадженням закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Сокальського районного суду.

Суддя: Л. Ю. Фарина