Справа № 503/447/22
Провадження №3/503/388/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2022 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Вороненко Д.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Відділу поліцейської діяльності №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП,

встановив:

27 квітня 2022 року складено протокол про адміністративне правопорушення Серії ВАВ № 300305, згідно змісту якого ОСОБА_1 в порушення вимог ч.2 ст. 150 СК України не належним чином виконує свої батьківські обов`язки по забезпеченню необхідних умов для проживання, виховання та розвитку своєї малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку через систематичне вживання алкогольних напоїв постійно залишає на тривалий час на знайомих і родичів, не піклуючись про її життя та здоров`я, такі випадки мали місце з 17-19.04.2022 року, а також 24-25.04.2022 року, у зв`язку з чим ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 визнала, що свою малолітню дочку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишала на свого співмешканця, який є біологічним батьком дитини, при цьому вказавши, що останній дає раду з дитиною у її відсутність. Також зазначила, що не має інвалідності, а на час своєї явки до суду для участі у розгляді справи залишила малолітню дочку із матір`ю свого співмешканця ОСОБА_3 .

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд встановив наступні обставини.

Відповідно до свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , виданого Кодимським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 30.06.2021 року (а.с.8), ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , 22.04.2021 року.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (стаття 9 КУпАП).

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, за якою на ОСОБА_1 складено протокол, полягає в неналежному виконанні передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, виховання та розвитку неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Крім іншого, ці дані встановлюються поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_4 (а.с.5), 24.04.2022 року ОСОБА_1 , яка є її колишньою невісткою приїхала у гості до її сусідів та вживала алкогольні напої, а близько 02.00 годині ОСОБА_1 прийшла до неї, щоб побачити своїх малолітніх дітей, які є спільними дітьми з її сином. На той момент, дітей у неї не було, на запитання, де її малолітня дочка, вона відповіла, що не знає. В подальшому ОСОБА_1 посперечавшись із нею пішла із ОСОБА_5 до нього додому, де вони продовжили вживати алкогольні напої.

В свою чергу свідок ОСОБА_3 у письмовому поясненні від 25.04.2022 року (а.с.6) зазначив, що проживає разом з ОСОБА_1 у своєї сестри. Вказує, що є біологічним батьком малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому, 24.04.2022 року близько 24.00 години ОСОБА_1 нічого не сказавши залишила дитину на нього та його сестру ОСОБА_6 та пішла відпочивати в невідомому напрямку. На даний час, донька проживає разом з ним, її життю та здоров`ю нічого не загрожує.

Водночас ОСОБА_1 у письмовому поясненні від 25.04.2022 року (а.с.7) зазначила, що проживає разом з ОСОБА_3 та виховують спільну малолітню дочку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 24.04.2022 року близько 24.00 години, вона, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не знайшовши спільної мови зі співмешканцем ОСОБА_3 , залишила дитину на нього та пішла відпочивати до знайомих в с. Лабушне до сім`ї ОСОБА_7 . Окрім цього, зазначила, що 17 та 18 квітня 2022 року також залишала дочку на співмешканця, а сама перебувала в с. Лабушне.

Будь-які інші докази обставин, які б підтверджували факт не виконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 по відношенню до своєї малолітньої дочки в матеріалах справи відсутні.

Згідно ч.2 ст. 151 СК України, батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам.

Відповідно до ч.5 ст. 150 СК України, передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Водночас із цим, згідно письмового пояснення свідка ОСОБА_3 від 25.04.2022 року (а.с.6) вбачається, що протягом часу знаходження малолітньої дитини на його піклування її життю та здоров`ю нічого не загрожувало.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи, суд не має права у будь-який спосіб конкретизувати пред`явлене посадовою особою адміністративне обвинувачення та його змінювати, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, які передбачені ст. 129 Конституції України.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що оцінюючи докази, суд повинен керуватися принципом доведення "поза розумним сумнівом", який сформульований в рішенні від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення даного принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282) у відповідності до якого, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою.

Отже, враховуючи встановлені фактичні обставини справи, зокрема відсутність будь-яких доказів вини ОСОБА_1 , виникає розумний сумнів з приводу достовірності відомостей, внесених у протокол про адміністративне правопорушення.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд вважає, що в діях ОСОБА_1 , відносно якої складено протокол, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, оскільки не встановлено, що вона будь-яким чином ухилялася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, виховання та розвитку своєї малолітньої дочки.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Ураховуючи, що вина ОСОБА_1 не доведена належними доказами, то провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 184, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП,

постановив:

Закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 184 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д.В. Вороненко