ЛЕНІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа № 553/3297/21
Провадження № 3/553/171/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року м .Полтава

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Високих М.С., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в:

На розгляд Ленінського районного суду м. Полтави надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії 134648 складений 29.11.2021 стосовно ОСОБА_1 .

Як убачається із змісту вказаного протоколу, органом Національної поліції ОСОБА_1 поставлено за провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.73-2 КУпАП за наступних обставин: 25.11.2021 близько 10 год. 00 хв., за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчиняє відносно свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного характеру, а саме постійно погрожує та ображає та пише смс з погрозами, внаслідок чого могло бути завдано шкоди його психологічному здоров`ю.

Захисник особи, яка притягується до відповідальності, - адвокат Сидоренко І.О. прохала закрити провадження у справі за підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, посилаючись на викладені у письмовому клопотанні обставини.

Будучи належно повідомленими про дату час і місце розгляду справи особа, яка притягується до відповідальності, ОСОБА_1 , та потерпілий ОСОБА_2 до суду не прибули.

З`ясувавши позиції учасників справи, оцінивши досліджені в судовому засідання докази, суд вказує про наступне.

Згідно із ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Поняття домашнього насильства визначається Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», згідно із п.3 ч.1 ст.1 якого домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п.14 ч.1 ст.1 вищезазначеного Закону психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ст.173-2 КУпАП має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

Тобто, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі.

При цьому суд вказує, що доказування у справах про адміністративні правопорушення, ґрунтується на вимогах ст.251 КУпАП, Протокол про адміністративне правопорушення визнається джерелом доказів у справі за умови його відповідності вимогам ст.ст.254-256 КУпАП.

Так, статтею 256 КУпАП встановлені вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення. Зокрема, у протоколі зазначаються: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Отже, у протоколі мають міститись всі необхідні відомості, в тому числі час вчинення правопорушення, конкретизована суть правопорушення, посилання на відповідні нормативно-правові акти, положення яких порушено особою, щодо якої такий протокол складено. У справах про адміністративні правопорушення суд позбавлений права самостійно змінювати кваліфікацію вчиненого чи корегувати фабулу викладеного у протоколі правопорушення, що поставлено особі за провину відповідним уповноваженим органом.

В разі коли викладене у протоколі формулювання правопорушення не відображає усіх ознак складу правопорушення, особа, щодо якої складено такий протокол, позбавлена права на здійснення ефективного захисту.

Суд наголошує, що стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав і основних свобод людини для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, і «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення.

Так, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04), ЄСПЛ констатував, що у випадку коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь звинувачення.

Як убачається з матеріалів справи, протокол складений щодо ОСОБА_1 двічі було повернуто до відділення поліції для належного оформлення за відповідними постановами Ленінського районного суду м. Полтави.

Разом із тим, суд вказує, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ 134648 стосовно ОСОБА_1 складений з порушенням ст.256 КУпАП, тому не може бути покладений в основу звинувачення та враховуватись як доказ винуватості особи. Так, у протоколі відсутні відомості щодо часу вчинення адміністративного правопорушення, а його суть викладена не конкретно.

Між тим, протокол про адміністративне правопорушення є лише одним з джерел доказів, і наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність особи має встановлюватись виходячи з досліджених та перевірених в судовому засіданні доказів з точки зору належності, допустимості, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Окрім протоколу про адміністративне правопорушення, до справи приєднано протокол прийняття заяви від ОСОБА_2 , пояснення останнього та ОСОБА_1 , копії скріншотів повідомлень, за змістом яких неможливо встановити відомості про їх автора та часу написання.

Після направлення адміністративного матеріалу на дооформлення до справи були приєднані копії паспортів громадянина України на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а також копію рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 31.05.2018 про розірвання шлюбу між ними.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Таким чином, жодний із приєднаних до справи доказів не спростовує наведені особою, яка притягується до відповідальності, твердження відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до ст.62 Конституції України, як норми прямої дії, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом, а усі сумніви тлумачаться на користь правопорушника. Таким чином, суд зобов`язаний дослідити усі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

За таких обставин, враховуючи обставини складання протоколу про адміністративне правопорушення, беручи до уваги досліджені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність належних, допустимих, достатніх та переконливих доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, «поза розумним сумнівом», що є підставою для закриття провадження у справі.

Виходячи із змісту ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.401,283,294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку оскарження.

Суддя

Ленінського районного суду м. Полтави М.С. Високих