КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/844/2022
Головуючий в суді першої інстанції: Федосєєв С.В.
Доповідач: Трясун Ю.Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2022 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні з використанням цифрового засобу зв`язку програмного забезпечення «Viber» апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 20 грудня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1
потерпілої ОСОБА_2 ,
представника потерпілої Котовича І.О.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 20 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить вісімсот п`ятдесят гривень.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 01 листопада 2021 року о 13 год. 10 хв., керуючи автомобілем «Toyota Camry» номерний знак НОМЕР_1 , по бул. Верховної Ради, 24 у м. Києві, під час руху заднім ходом, не переконалась, що це буд безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернулась за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого спричинила зіткнення з транспортним засобом «Mazda 6» номерний знак НОМЕР_2 , який рухався позаду. Внаслідок цього зіткнення автомобіль «ToyotaCamry» номерний знак НОМЕР_1 відкинуло на автомобіль «Audi100» номерний знак НОМЕР_3 , який стояв на місці, що призвело зіткнення транспортних засобів. При ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень, чим ОСОБА_1 порушила п. 10.9 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) та вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та таким, що винесено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, ОСОБА_1 посилається на те, що під час розгляду справи, судом було заслухано покази свідка зі сторони потерпілої особи, який на думку ОСОБА_1 , не був достатньо обізнаний про обставини дорожньо-транспортної пригоди та надав неправдиві свідчення. Апелянт зазначає, що на місці ДТП поруч з її автомобілем не було жодної особи, зокрема і свідка, якого було допитано в судовому засіданні. Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що суд при розгляді справи не допитав її в якості свідка.

Оскаржуючи постанову суду, ОСОБА_1 також посилається на те, що суд не взяв до уваги обставини зіткнення транспортних засобів, їх розташування та механічні пошкодження, яких вони зазнали. Зокрема, апелянт зазначає, що під час зіткнення з автомобілем «Mazda 6» номерний знак НОМЕР_2 її автомобіль не рухався та стояв на місці, про що на думку ОСОБА_1 свідчать пошкодження автомобіля «Mazda 6» номерний знак НОМЕР_2 . Поряд з цим, ОСОБА_1 зазначає, що перед початком виїзду з паркувального місця, вона переконалася у безпечності маневру та відсутності перешкод позаду її транспортного засобу.

В той же час, на думку апелянта, працівниками поліції було не вірно застосовано пункт 10.9 ПДР України та протиправно складено адміністративний протокол відносно неї. ОСОБА_1 вважає, що кваліфікація їй наведеного пункту Правил дорожнього руху, не відповідає її діям, оскільки на момент зіткнення, вона вже завершила рух заднім ходом, виїхала з парковки та стояла прямо, в той час як зазначений пункт Правил дорожнього руху, передбачає рух транспортного засобу заднім ходом.

Крім того, у доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що водій автомобіля «Mazda 6» номерний знак НОМЕР_2 під час руху, не зменшив швидкість до зупинки свого транспортного засобу та фактично не дотримався п. 12.3 ПДР України, що і призвело до зіткнення автомобілів.

Як зазначає апелянт, факт перебування її транспортного засобу на проїжджій частині, не звільняв водія автомобіля «Mazda 6» номерний знак НОМЕР_2 від виконання ним вимог п. 12.3 ПДР України.

Крім того, на думку ОСОБА_1 , водій автомобіля «Mazda 6» номерний знак НОМЕР_2 не мав на меті зупинятися, про що свідчить відсутність гальмівного шляху на місці пригоди.

Підсумовуючи, скаржник вважає, що її вина у вчиненні адміністративного правопорушення недоведена, а постанова суду підлягає скасуванню.

Поряд з цим в своїх запереченнях проти апеляційної скарги, представник потерпілої ОСОБА_2 - ОСОБА_4, зазначає, що доводи апелянта про те, що її не було допитано в якості свідка в судовому засіданні жодним чином не порушують право на захист ОСОБА_1 , оскільки під час ухвалення оскаржуваного рішення в судовому засіданні був присутній її захисник.

В той же час, в запереченнях представник посилається на те, що доводи апеляційної скарги про необізнаність допитаного в судовому засіданні свідка зі сторони потерпілої, не відповідає дійсності, так як зазначений свідок під присягою повідомив суду про те, що він дійсно був присутній на місці події в день ДТП.

Поряд з цим, представник вважає, що твердження ОСОБА_1 про те, що водій автомобіля «Mazda 6» номерний знак НОМЕР_2 рухався з перевищенням швидкості, не підтверджується жодним доказом. Натомість, звертає увагу на те, що розташування транспортних засобів та їх пошкодження свідчать про невиконання ОСОБА_1 положень п. 10.9 ПДР України, а також того, що в момент зіткнення її автомобіль був повернутий по дузі, а не стояв прямо, як це зазначено в апеляційній скарзі.

На думку представника, доводи ОСОБА_1 про те, що на момент зіткнення вона завершила рух заднім ходом, спростовуються наявними в матеріалах справі доказами. А тому, як вважає представник потерпілої в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 слід відмовити.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , яка підтримали апеляційну скаргу та просила її задовольнити, а також пояснення потерпілої та її представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 стверджує, що не вона, а водій автомобіля «Mazda 6» номерний знак НОМЕР_2 не дотримався вимог ПДР України та допустив зіткнення з її автомобілем.

Однак зазначені доводи не відповідають дійсності.

Зокрема, як вбачається з досліджуваних судом апеляційної інстанції фото з місця пригоди, автомобіль «Toyota Camry» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 був запаркований на паркувальному місці під кутом по діагоналі. Виїжджаючи з парковки, ОСОБА_1 дійсно не пересвідчившись у безпечності руху заднім ходом, здійснила зіткнення з автомобілем «Mazda 6» номерний знак НОМЕР_2 , який рухався позаду.

Доводи ОСОБА_1 про те, що її автомобіль під час зіткнення вже закінчив маневр руху заднім ходом, спростовуються схемою ДТП та відповідними пошкодженнями транспортних засобів.

Так, вбачається, що на момент зіткнення автомобіль «ToyotaCamry» номерний знак НОМЕР_1 виїжджав з парковки та перебував, саме під кутом, а не прямо, про що свідчить пошкоджений задній бампер та задня ліва фара автомобіля «Toyota Camry», а також пошкоджені передній бампер, передні праве крило, фара та дверцята транспортного засобу «Mazda 6».

Крім того, про те, що в момент зіткнення ОСОБА_1 не закінчила маневр заднім ходом, свідчить також те, що після зіткнення з транспортним засобом «Mazda 6» номерний знак НОМЕР_2 її автомобіль відкинуло на припаркований поруч автомобіль «Audi 100» номерний знак НОМЕР_3 , у якого пошкоджені переднє ліве крило, бампер та фара.

Тобто розташування наведених транспортних засобів та характер їх пошкоджень підтверджує порушення ОСОБА_1 п. 10.9 ПДР України та вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. А отже, доводи апелянта про неправильність кваліфікації працівниками поліції її дій пунктом 10.9 ПДР України та неправомірність складання протоколу відносно неї, не ґрунтуються на вимогах закону.

В той же час, доводи ОСОБА_1 про те, що під час розгляду справи її не було допитано в якості свідка не є безумовною підставою для скасування прийнятого судом рішення та закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки в матеріалах справи наявні письмові пояснення ОСОБА_1 , які були прийняті до уваги судом під час ухвалення оскаржуваної постанови.

Поряд з цим, в доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає про сумнівність показів свідка ОСОБА_3 , зі сторони потерпілої, який був допитаний судом.

Апеляційний суд вважає, що такі доводи апелянта не є слушними.

Так, відповідно до змісту ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, серед іншого можуть бути будь-які фактичні дані щодо адміністративного правопорушення, що містяться в поясненнях потерпілих, свідків. КУпАП не обмежує суд в питанні оцінки доказів, зокрема таких, які містяться в поясненнях свідків.

Як вбачається з матеріалів справи, покази свідка ОСОБА_3 були надані ним в судовому засіданні під присягою, при цьому, не містять неточностей чи суперечностей та повністю узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує про відсутність її вини у інкримінованому правопорушенні, однак апеляційний суд вважає такі доводи непереконливими, оскільки вони суперечать наявним в матеріалах справи доказам.

Отже, оскаржувана постанова суду містить посилання на докази, якими суд обґрунтовував своє рішення, їх оцінку, а також мотиви прийнятого рішення.

Наведені докази в сукупності давали суду право поза розумним сумнівом дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що суд цих вимог закону дотримався в повній мірі та ухвалив рішення, яке є вмотивованим, а викладені в ньому висновки відповідають фактичним обставинам справи, тому підстав для скасування оскаржуваної постанови немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П ОС Т АН О ВИ В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 20 грудня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун