Єдиний унікальний номер 448/359/22
Провадження № 3/448/208/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.04.2022 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Кічак Ю.В., розглянувши матеріали справи, що надійшли з Відділу прикордонної служби «Шегині» 7-го прикордонного Карпатського загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина Турецької Республіки, непрацюючого; ID-карта громадянина Республіки Туреччини № НОМЕР_1 , дійсна до 01.08.2028 року,

за ч.1 ст.204-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Громадянин Турецької Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) слідуючи 22.02.2022р. о 17 год. 20хв на виїзд з України в Республіку Польща вчинив спробу незаконного перетину державного кордону України, пред`явивши на паспортний контроль в пункті пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Шегині», що на території Яворівського району Львівської області, спеціальний паспорт громадянина Турецької Республіки для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 19.12.2019 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході проведення поглибленої перевірки вищевказаного документа встановлено, що документ, який особа пред`явила на паспортний контроль містить ознаки підробки, а саме: книжний блок оригінальний із національного паспорта громадянина Турецької Республіки, а обкладинка пред`явленого паспорта переклеєна із спеціального паспорта. Такими своїми діями ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) чим вчинив спробу незаконного перетину державного кордону України з використанням підробленого документу та порушив вимоги ст.9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991року, п.1 ст.6 Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.1999р.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) в судове засідання не з`явився, проте в матеріалах справи міститься заява, в якій останній зазначає, що свою вину визнає та просить суд справу розглянути у його відсутності.

Відповідно до статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є обов`язковою, а тому приходжу до переконання про можливість розгляду справи без участі ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ).

Проаналізувавши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У відповідності до положень ст.248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Згідно з положеннями ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення завжди є протиправною дією (бездіяльністю) тобто діянням, забороненим законом або іншим нормативним правовим актом. Громадянин, що вчиняє протиправну дію, порушує свій конституційний обов`язок, оскільки норми ч.1 ст.68 Конституції України встановлюють, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина).

Частина 1 ст. 204-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використання підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Так, об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону України.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 статті 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого умислу, тобто коли правопорушник усвідомлює, що він незаконно перетинає державний кордон, передбачає наслідки своїх дій і бажає цього.

Суб`єктом правопорушення може бути громадянин України, іноземець або особа без громадянства.

Відповідно до положень ст.9 Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством. Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Статтею 12 даного Закону передбачено, що пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Згідно п.1 ст.6 Закону України «Про прикордонний контроль» перетинання особами, транспортними засобами державного кордону і переміщення через нього вантажів здійснюються лише за умови проходження прикордонного контролю та з дозволу уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України, а у випадках, визначених цим Законом, - посадових осіб Державної прикордонної служби України, якщо інше не передбачено цим Законом

Винність ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у вчиненому правопорушенні підтверджується такими доказами по справі, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №136221 від 23.02.2022р.; протоколом про адміністративне затримання від 22.02.2022р.; протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 22.02.2022р.; висновком за результатами здійснення поглибленої перевірки документа від 22.02.2022р.; рапортом інспектора прикордонної служби вищої категорії 2 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби «Шегині» (тип А) ВПС «Шегині (тип Б) Ендзевич А.М. від 22.02.2022; іншими документами, доданими до протоколу.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому судом враховується також те, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) дії працівників прикордонної служби щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього - суду не скеровував.

Аналізуючи вищенаведені докази, що безпосередньо дослідженні та здобуті в ході розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності в їх сукупності, приходжу до переконання в доведенні винності ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у спробі перетинання державного кордону України в пунктах пропуску через державний кордон України з використанням підробленого документа, що передбачено ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Статтею 16 КУпАП передбачено, що іноземці і особи без громадянства, які перебувають на території України, підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах з громадянами України.

У відповідності до ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який вперше притягується до адміністративної відповідальності, є іноземцем, ступінь його вини та майновий стан, зокрема ту обставину, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) непрацевлаштований, відсутність обставин, які б обтяжували відповідальність, вважаю за доцільне застосовувати такий вид адміністративного стягнення як адміністративний арешт, що передбачено санкцією ч.1 ст.204-1 КУпАП. Таке покарання відповідає вимогам ст.33 КУпАП та буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети виховного впливу, виправлення правопорушника і запобігання вчинення ним нових правопорушень. Обмежень щодо застосування даного виду стягнення, передбачених ч.2 ст. 32 КУпАП, судом не встановлено.

ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) був затриманий 22.02.2022 року (на термін до трьох діб з метою з`ясування обставин правопорушення), а тому йому необхідно зарахувати час адміністративного затримання в строк відбування адміністративного арешту.

Відповідно до змісту ст.40-1 КУпАП та ст.4 Закону України «Про судовий збір» є всі підстави для стягнення з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, судового збору в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2481грн. х 0,2=496,20 грн.).

Керуючись ст.ст. 8, 16, 33, 34, 40-1, 283, 284 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір», -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винуватим ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 2 (дві) доби.

Зарахувати ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) в строк відбуття адміністративного арешту його адміністративне затримання з 22.02.2022року по 24.02.2022 року та вважати призначене йому адміністративне стягнення відбутим.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.В. Кічак