Справа № 163/399/22
Провадження № 3/163/401/22
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2022 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Шеремета С.А.

з участю секретаря судового засідання Кузьміної А.В.,

представника Волинської митниці Кондратюка І.П.,

захисника особи, що притягується до відповідальності, ОСОБА_1 - Кривошея А.М.,

розглянувши в приміщенні суду направлені Волинською митницею матеріали справи за протоколом №0468/20500/21 про притягнення до відповідальності за ч.1 ст.483 МК України

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 вчинила дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, при таких обставинах.

21.08.2021 в зону митного контролю митного поста "Доманове" Волинської митниці в`їхав вантажний транспортний засіб з номерними знаками НОМЕР_2 / НОМЕР_3 . Водій транспортного засобу ОСОБА_2 до митного контролю подав CMR №823413, рахунок-фактуру №IEV0000409 від 18.08.2021 разом з митною декларацією типу ЕЕ № UA206050/2021/003597.

Згідно з цими документами переміщувався вантаж «Екскаватор гусенечний з обертанням верхньої частини на 360 градусів, у комплекті з трьома ковшами, марки "JCB", модель"8060", бувший у вжитку, 2003 року випуску, заводський номер НОМЕР_4 , тип двигуна - дизельний, фірма виробник - JCB, торгівельна марка - JCB, країна виробник - GB», загальною вартістю 8800 доларів США.

Відправником в документах вказано литовську компанію "UAB Levos medis", одержувачем ОСОБА_1 .

В результаті проведення повного митного огляду транспорнтого засобу, з номерними знаками НОМЕР_2 / НОМЕР_3 , водієм надано експортну митну декларацію митних органів Литовської Респубілки від 18.08.2021 №21LTVC0100EK21E462, відповідно до якої товар «Екскаватор гусенечний з обертанням верхньої частини на 360 градусів, у комплекті з трьома ковшами, марки "JCB", модель"8060", бувший у вжитку, 2003 року випуску, заводський номер НОМЕР_4 » був проданий компанією "UAB Levos medis" громадянці ОСОБА_1 за ціною 14000 євро, що за офіційним курсом НБУ станом на 21.08.2021 стоновило 436 366 гривень.

З огляду на положення п.п.7, 43 ст.4, ч.2 ст.459 МК України дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.483 МК України як спрямовані на переміщення цих товарів з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави їх переміщення документу, що містить неправдиві відомості необхідні для визначення митної вартості товару.

ОСОБА_1 на розгляд справи в суді не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду, свої права та інтереси доручила представляти захиснику Кривошею А.М.

ЇЇ захисник адвокат Кривошей А.М. не заперечив проти проведення засідання без участі підзахисної, повністю підтримав подане в канцелярію суду клопотання, з наведених у ньому підстав, просив при вирішенні питання про накладення стягнення не застосовувати до ОСОБА_1 санкцію у виді штрафу.

Представник Волинської митниці під час розгляду протоколу заявив, що вважає доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, просив накласти стягнення в межах санкції ч.1 ст.483 МК України, стягнути витрати митниці і судовий збір.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення повністю стверджена матеріалами справи: протоколами про порушення митних правил, митною декларацією типу ЕЕ № UA206050/2021/003597, CMR №823413, рахунком-фактурою №IEV0000409 від 18.08.2021, експортною митною декларацією MRN №21LTVC0100EK21E462, копією контрольного талона для проходження по "червоному коридору", інформацією з АСМО "Інспектор" попередньої системи обміну інформації "PRINEX", актом про проведення митного огляду транспортного засобу, доповідною запискою, службовою запискою інспектора митниці, відповіддю митних органів Республіки Білорусь.

При вирішення питання про обсяг відповідальності ОСОБА_1 встановлено таке.

Статтею 23 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.ст.33-35 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини при вирішенні питання про стягнення необхідно враховувати співрозмірність шкоди, завданої державним та суспільним інтересам, і шкоди, завданої особі. Суд повинен проаналізувати, чи дотримано органами влади розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищати право особи на мирне володіння своїм майном, тобто, чи не стали вжиті заходи особистим та надмірним тягарем для заявника. Крім того, Суд звертає увагу, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним.

Крім цього, в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Гірлян проти Росії" від 09.10.2018 (скарга № 35943/15, §31) зазначено, що положення Кодексу про адміністративні правопорушення Росії … не залишає за судом права винесення вироку стосовно будь-якого розсуду … шляхом надання права вибору між штрафом, еквівалентним, по крайній мірі, неоголошеній сумі, або конфіскації неоголошених готівкових коштів. На думку Суду, така жорстка система не в змозі забезпечити необхідний справедливий баланс між вимогами загальних інтересів и захистом права особи на власність. … Міра конфіскації поклала на заявника індивідуальне и надмірне навантаження і була неспіврозмірна скоєному злочину (див. Ісмаїлов, § 38, и Болевич, § 45, Танасов проти Румунії № 65910/09, § 28, 31 жовтня 2017 року).

За сталою практикою Європейського суду з прав людини такі адміністративні стягнення, як адміністративний арешт і значні адміністративні штрафи, є співмірними з кримінальним покаранням [рішення у справах Engel and others v. The Netherlands від 8 червня 1976 року (заяви №№ 5100/71; 5101/71; 5102/71; 5354/72; 5370/72), Гурепка проти України від 6 вересня 2005 року (заява № 61406/00), A. Menarini Diagnostics S.R.L. v. Italy від 27 вересня 2011 року (заява № 43509/08)].

Частина 1 статті 483 МК України в разі доведеності вини особи передбачає стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів з конфіскацією цих товарів.

Таке стягнення є безальтернативним і позбавляє суд врахувати характер і суспільну шкідливість правопорушення та особу винного. За обставинами цієї справи очевидним є те, що накладення такого безальтернативного стягнення буде, фактично подвійним покаранням ОСОБА_1 . При цьому судом ураховано життєві обставини в якій остання опинилась. Так ОСОБА_1 проживала в м. Бурштин поряд з Бурштинською ТЕС найбільшою електростанцією на Заході України. Хвилюючись за своє життя, через ракетні обстріли Росії ОСОБА_1 01.04.2022 виїхала за межі України до Німеччині, де проживає і до цього часу, вивчає німецьку мову, отримала тимчасову посвідку на проживання, отримує соціальну допомогу.

З огляду на сформульовані Конституційним Судом України підходів до розуміння принципу індивідуалізації юридичної відповідальності принцип індивідуалізації юридичної відповідальності у процедурі притягнення особи до адміністративної відповідальності має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Європейський суд з прав людини вказав, що „<…> для того, щоб відповідати вимозі домірності, суворість санкцій має відповідати тяжкості правопорушень, за які їх призначають <…>. Принцип домірності (пропорційності) має бути дотриманий не лише при визначенні норм, які стосуються суворості санкції, а й при оцінці тих факторів, що їх має бути взято до уваги при визначенні санкції <…> [рішення у справі Imeri v. Croatia від 24 червня 2021 року (заява № 77668/14), § 84].

Крім того, на думку Європейського суду з прав людини, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції вимагає, щоб будь-яке втручання обґрунтовано відповідало [правомірній] меті. Іншими словами, потрібно досягти „справедливого балансу між вимогами загальних потреб суспільства і вимогами захисту фундаментальних прав людини. Цього балансу не буде досягнуто, якщо особі або особам, яких це стосується, доведеться нести особистий і надмірний тягар [див., зокрема, рішення у справах The Former King of Greece and Others v. Greece [GC] від 28 листопада 2002 року (заява № 25701/94), ECHR 2000-XII, § 79, § 82; Jahn and Others v. Germany [GC] від 30 червня 2005 року (заяви №№ 46720/99, 72203/01, 72552/01), ECHR 2005-VI, § 8194; Gogitidze and Others v. Georgiа від 12 травня 2015 року (заява № 36862/05), § 97].

У рішенні у справі Краєва проти України від 13 січня 2022 року (заява № 72858/13) Європейський суд з прав людини, констатувавши, що сума штрафу, накладеного на заявницю за порушення митних правил (частина перша статті 483 Кодексу), становила надмірне втручання в її право власності всупереч вимогам статті 1 Першого протоколу до Конвенції, зазначив, зокрема, що: відповідно до частини першої статті 483 Кодексу, згідно з якою заявницю було визнано винною, штраф у розмірі, що дорівнює вартості товару, що є дуже великою сумою, та конфіскація товару були обов`язковими заходами без жодних винятків; відсутність дискреції стосовно цього не дала українським судам можливості врахувати індивідуальні обставини, що позбавляє сенсу будь-яку оцінку; Європейський суд з прав людини вже зазначав, що подібна жорстка система не здатна забезпечити потрібний справедливий баланс між вимогами загального інтересу та захистом права особи на власність (§ 31).

З огляду на зазначені вище обставини цієї справи та практику Європейського Суду з прав людини вбачаються підстави для висновку, що застосування до ОСОБА_1 і штрафу, і конфіскації предметів порушення митних правил, що передбачено санкцією ч.1 ст.483 МК України як безальтернативне стягнення, буде порушенням положень ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки буде непропорційним, не відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника і буде очевидно неспіврозмірним практичній ролі "правопорушення та відповідальності".

Таким чином, встановлено підстави для накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді конфіскації предметів порушення митних правил без застосування штрафу.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат у справі про порушення митних правил у відповідності до вимог ст. 520 МК України та наказу Міністерства фінансів України від 15.06.2012 року №731, на підставі довідки про витрати митного органу в справі про порушення митних правил за протоколом №0468/20500/21, судом встановлено, що термін зберігання тимчасово вилучених товарів, починаючи з 11 дня його розміщення на власному складі митного органу, становить 308 діб, а обрахунок витрат за даний період згідно курсу НБУ на дату розгляду справи (1€ = 29,8064 грн.) складає 192 788 гривень.

Суд звертає увагу на те, що оскільки стягнення таких витрат, хоча й не є мірою відповідальності в розумінні ст.23 КУпАП, однак вимагає певних майнових затрат особи, які в даному випадку є значними та явно неспіврозмірними практичній ролі правопорушення і відповідальності, а тому суд з врахуванням тих обставин, що товар був поміщений на склад митниці 07.09.2021, а справа про порушення митних правил надійшла до суду на розгляд лише 04.04.2022, у зв`язку із чим товар знаходився на складі митниці з незалежних від ОСОБА_1 обставин, а тому суддя вважає, що витрати митниці стягненню не підлягають.

З порушниці відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України № 3674-VI підлягає стягненню судовий збір у відповідному розмірі.

Керуючись ст.ст.522, 527, 528 МК України,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, і накласти на неї стягнення у виді конфіскації у власність держави товару: бувшого у вжитку екскаватора гусеничного марки «JCB», вилученого за протоколом про ПМП 0468/20500/21, загальною вартістю 436 366 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок судового збору на рахунок UA0003480 в Казначействі України (ЕАП) (отримувач ГУК у Волинській області/місто Любомль, , код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу "судовий збір").

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області С.А. Шеремета