Справа № 578/160/22>
провадження № 3/578/244/22
Постанова

Іменем України

03 серпня 2022 року смт Краснопілля

Суддя Краснопільського районного суду Сумської області Басова В.І., за участю секретаря- Верещак С.Л., розглянувши матеріали, які надійшли від управління стратегічних розслідувань в Сумській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого начальником третього відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 - заступника військового комісара з територіальної оборонипаспорт НОМЕР_1, за ч.1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 обіймаючи посаду заступника військового комісара з територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_2, на момент видання та підписання наказу тимчасово виконував обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2, порушуючи вимоги запобігання і врегулювання конфлікту інтересів, що визначено Законом України «Про запобігання корупції», маючи ознаки приватного інтересу безвідповідально поставився до виконання своїх обов`язків щодо врегулювання конфлікту інтересів та 02.09.2020 особисто видав та підписав наказ № 59 «Про встановлення премій та надбавок військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_2», яким встановив собі особисто премію в розмірі 35% від посадового окладу, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 обіймаючи посаду заступника військового комісара з територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_2, на момент видання та підписання наказу тимчасово виконував обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2, порушуючи вимоги запобігання і врегулювання конфлікту інтересів, що визначено Законом України «Про запобігання корупції», маючи ознаки приватного інтересу безвідповідально поставився до виконання своїх обов`язків щодо врегулювання конфлікту інтересів та 02.09.2020 особисто видав та підписав наказ № 59 «Про встановлення премій та надбавок військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_2», яким встановив собі особисто премію в розмірі 35% від посадового окладу, про що не повідомив військового комісара Сумського обласного військового комісаріату, що є вчиненням правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого п.1-4 ч 1 ст.28 ЗУ «Про запобігання корупції», , відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-7 КУпАП

Постановою судді Краснопільського районного суду Сумської області від 26 липня 2022 року вказані протоколи було об`єднано.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаних правопорушень визнав , пояснив, що так дійсно він видав такий наказ, оскільки розмір премії є сталим, він не приймає рішення щодо розміру премії. Крім того, цей наказ він передав в Сумський обласний центр комплектування і там його пропустили без жодних зауважень та здійснили виплату.

Прокурор в судовому засіданні зазначив про те, що додані до складених протоколів матеріали підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, тому просив притягнути його до адміністративної відповідальностіта накласти на нього стягнення з урахуванням положень ст.36 КУпАП у виді штрафу.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявнні докази в їх сукупності, суддя дійшла наступних висновків.

За змістом частини 1 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу виливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП визначено, то завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`ектинне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також ниявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, громадянин ОСОБА_1 притягається до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП України, а саме: неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів. Вказане порушення тягне за собою накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Та за ч.2 ст 172-7 КУпАП, а саме: вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів, за що передбачено штраф від двохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

ОСОБА_1 , на час вчинення правопорушення, перебуваючи на посаді тимчасово виконувача обов`язків військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 належить до суб`єктів на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Стаття 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

У листі ВССУ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією», вих. №223-943/0/4-17 від 22.05.2017 наголошено, що вирішуючи справи цієї категорії суди повинні керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VІІ «Про запобігання корупції», Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини.

Пункт 9 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначає, що правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони, обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 Закону «Про запобігання корупції», за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Завданням політики запобігання конфліктам інтересів с підтримання доброчесності, об`єктивності як політичних і адміністративних рішень, так і системи державного управління в цілому відповідно до положень та вимог антикорупційного законодавства.

Чинне антикорупційне законодавство України, а саме п.2 ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року, встановлює, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 нього Закону, зобов`язані повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Адміністративна відповідальність, згідно ч.1 ст. 172-7 КУпАП, настає за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а за ч.2 ст. 172-7 КУпАП за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції». (1) приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті. що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях; (2) реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час никонання зазначених повноважень; (3) близькі особи - особи, які спільно прожинають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки із суб`єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких із суб`єктом не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі, а також - незалежно від зазначених умов - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син. дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід. баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням згаданого суб`єкта.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів: 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосередньою керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційною конфлікту інтересів.

Натомість як вбачається з наданих суду документів та встановлено поза розумним сумнівом ОСОБА_1 особисто видав та підписав накази № 59 від 02.09.2020 «Про встановлення премій та надбавок військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_2», яким встановив собі особисто премію в розмірі 35% від посадового окладу та не повідомив безпосередньою керівника не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли дізнався про наявність у нього реального чи потенційного конфлікту інтересів та вчинив дії і прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

За вказаних обставин та аналізуючи в сукупності викладені обставини, приходжу до переконання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушеннь, передбачених ч.1 ст. 172-7 КУпАП. тобто неповідомлення у встановлених законом випадках та порядку про реальний конфлікт інтересів та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП вчинення дій та прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Основоположним принципом діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, як таких, що несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування, зашкодити суспільним інтересам.

Водночас згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією. - також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Пункт 7 ст. 247 КУпАП містить імперативне правило, згідно із яким провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Слід зазначити, що встановлення законодавцем строку давності притягнення до відповідальності є важливою гарантією прав особи, що випливає з принципу правової визначеності, який є елементом принципу верховенства права. У зв`язку з цим тлумачення положень частини другої статті 38 КУпАП не може носити довільного характеру та розумітися суто формально.

Так, у справі « Волков проти України»(OleksamlrVoіко w. Ukraine, рішення від 9 січня 2013 року, заява № 21722/11) Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) зазначив: «Суд вважає, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності. захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, то мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними. Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень." (§§137, 139).

Практика ЄСПЛ не містить конкретних вимог щодо того, яким тривалим має бути строк притягнення до відповідальності, у тому числі до адміністративної, залишаючи це питання на розсуд держави, у першу чергу, законодавця. Проте, на думку ЄСПЛ, держави повинні встановити такі строки, при цьому відповідні норми мають відповідати критеріям якості та передбачуваності, що накладає певні обмеження під час їх тлумачення, таке тлумачення має бути виключно послідовним роз`ясненням правил кримінальної, адміністративної чи іншої відповідальності, яке повинно бути сумісним з сутністю правопорушення та може бути розумно передбачуваним (див.:ОАО NcftyanayaKompaniyaYukosv. Russia, §571).

Відповідно до листа ВССУ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією», вих. № 223-943/0/4- 17 від 22.05.2017, якщо на момент розгляду справи в суді закінчились строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд в разі заперечення особою своєї вини чи наявності у її діях складу адміністративного правопорушення повинен дослідити всі обставини справи, встановити, чи містить діяння ознаки та склад адміністративною корупційного правопорушення, чи належить особа до суб`єктів цього корупційного правопорушення, чи винна вона в його вчиненні, і лише після цього закрити провадження у справі.

Ураховуючи те, що винуватість ОСОБА_1 , суб`єкта відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, у вчиненні адміністративних правопорушеннь за ч.1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП є доведеною поза розумним сумнівом, і до моменту постановления судового рішення 03.08.2022, закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, що передбачені статтею 38 КУпАП, то відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись статтями 38, 221, 247, 283 - 285, 287 - 289, 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Сумського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Краснопільський районний суд Сумської області.

Суддя В. І. Басова