Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2022 року м. Рівне

Рівненський апеляційний суд у складі судді Шимківа С.С., перевіривши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Млинівського районного суду Рівненської області від 11 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою Млинівського районного суду Рівненської області від 11 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у межах санкції ч. 4 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20400 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком 3 (три) роки.

Не погодившись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі просив поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в заяві про поновлення строку на подання апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга повертається особі, яка її подала, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також, якщо у поновленні строку відмовлено.

____________________________________________________________________________ Справа № 566/500/20 Суддя в суді І інстанції Бандура А.П.

Провадження № 33/4815/484/22 Суддя в апеляційній інстанції Шимків С.С.

Матеріали справи відносно ОСОБА_1 поступили на розгляд Млинівського районного суду 05 травня 2020 року.

Справа призначалася до розгляду неодноразово, але своєчасно розглянута не була із-за неявки правопорушника в судове засідання, який належним чином повідомлявся про дату, час, місце її розгляду, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Оскаржувана постанова винесена Млинівським районним судом 11 червня 2020 року. Її копія направлялася ОСОБА_1 (а.с. 62).

Апеляційна скарга подана ОСОБА_1 08 червня 2022 року тобто з пропуском строку встановленого для її подання.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він дізнався про наявність оскаржуваного судового рішення лише 30 травня 2022 року та отримав його копію того ж дня, а тому процесуальний строк пропущено з поважних причин не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 знаючи, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, більше двох років з часу складення зазначеного протоколу не цікавився рухом його справи.

Апеляційний суд зауважує, що десятиденний строк для оскарження постанови суду розпочався 12 червня 2020 року і закінчився 21 червня 2020 року.

Окрім того, суд бере до уваги, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У рішенні Європейського Суду від 03 квітня 2008 року у справі Пономарьова проти України зазначено, що сторони вживають заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Рішенням Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання. Одним із таких прикладів, коли поведінка заявників стала однією з причин затягування розгляду справи, є рішення Європейського суду з прав людини «Чікоста і Віола проти Італії».

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 пропущено строк на апеляційне оскарження постанови Млинівського районного суду Рівненської області від 11 червня 2020 року без поважних причин, апеляційний суд не вбачає підстав для його поновлення.

Апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 відмовити у задоволенні заяви про поновлення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Млинівського районного суду Рівненської області від 11 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП повернути апелянту разом із доданими матеріалами, а справу - у Млинівський районний суд.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду Шимків С.С.