Справа № 521/4457/22
Провадження № 3/521/3866/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року місто Одеса

Cуддя Малиновського районного суду м. Одеси Мирончук Н.В., розглянувши матеріали, які надійшли з УПП в Одеській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , посвідчення водія НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

13.02.2022 року співробітниками Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП було складено протокол серії ААД № 221829, про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Згідно до вказаного протоколу, 13.02.2022 року, в м. Одесі, площа Дерев`янка, буд. 2, водій ОСОБА_1 , керував т/з Nissan Tiida, р. н. НОМЕР_3 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Огляд на стан сп`яніння проводився в медичному закладі, що підтверджується висновком № 000208, від 13.02.2022 року.

Згідно до довідки інформаційного порталу Національної поліції, протягом року за ч. 1 ст. 130 КУпАП громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягувався до адміністративної відповідальності, у відповідності до постанови Київського районного суду м. Одеси по справі № 947/26611/21, від 06.10.2021 року, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави розміром 17000,00 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

На підтвердження вини водія, матеріали справи містять: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 221829, від 06.10.2021 року; висновок № 000208, від 13.02.2022 року, DVD-носій з відеозаписами з місця події.

Відповідно до п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом справа до розгляду призначалась неодноразово.

Проте, ОСОБА_1 у жодне із призначених засідань, не з`являвся, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток на мобільний номер телефону, вказаний ним при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, та які були ним отримані, що підтверджується довідками про доставку SMS-повідомлень (а. с. 10, 14, 16, 21).

Крім того, 17.05.2022 року об 11 год. 40 хв. ОСОБА_1 був повідомлений про чергову дату судового засідання на 19.05.2022 року об 11 год. 20 хв. шляхом складення телефонограми на мобільний номер телефону, вказаний ним при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, яку ним було отримано особисто, запевнивши, що прибуде у вказане судове засідання (а. с. 17).

Про судове засідання, призначене на 19.07.2022 року ОСОБА_1 повідомлявся, також, шляхом направлення на адресу зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , судової повістки (а. с. 20).

Проте, замість того, щоб прибути у судове засідання та надати докази на підтвердження своїх заперечень, якщо такі мали місце, ОСОБА_1 у судові засідання не прибував.

Отже, судом прийнято всі міри для належного повідомлення ОСОБА_1 про явку до суду.

Зі змісту викладеного вище, приходжу до висновку, що належним чином повідомлений ОСОБА_1 не скористався своїм правом взяти участь у розгляді справи.

Неявка особи, відносно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, яка належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, не є перешкодою для розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення, від 03.04.2008р., у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, тобто не виконував процесуальні обов`язки, вважаю можливим розгляд справи здійснювати у його відсутність, на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Неявка особи, відносно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, яка належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, не є перешкодою для розгляду справи.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Під час розгляду справи, суддею було вивчено наданий до суду DVD-носій з відеозаписами з місця події.

Так, з досліджуваних відеозаписів суддя вбачає, що ОСОБА_1 не заперечував та не оспорював обставини його перебування за кермом т/з та перебування в стані алкогольного сп`яніння.

Зі змісту висновку КНП «ООМПЗ» ООР № 000208, від 13.02.2022 року, вбачається, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а. с. 3).

Диспозицією ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, законодавцем перебачено відповідальність водія за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Як вже було зазначено суддею, згідно до довідки інформаційного порталу Національної поліції, протягом року за ч. 1 ст. 130 КУпАП громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягувався до адміністративної відповідальності, у відповідності до постанови Київського районного суду м. Одеси по справі № 947/26611/21, від 06.10.2021 року, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави розміром 17000,00 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік (а. с. 4).

За таких обставин, дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що водій ОСОБА_1 своїми діями скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 241 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Оскільки, під час розгляду справи встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і останній підлягає адміністративній відповідальності, по справі необхідно винести постанову, передбачену п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення.

Статтею 23 КУпАП законодавцем передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Частиною 2 статті 33 КУпАП встановлено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Визначаючи міру відповідальності правопорушника за скоєне правопорушення, суддя приймає до уваги ступінь суспільної небезпеки скоєного правопорушення, його наслідки.

Отже, враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують його відповідальність, наявність обставин, що обтяжують його відповідальність, вважаю за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами.

Саме це стягнення буде необхідним і достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання вимог законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню правопорушником нових правопорушень.

Відповідно до ст. 401 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Вимогами ст. 4 Закону України «Про судовий збір», передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496 гривень 20 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 130, ст. ст. 23, 33, 279, 283, 284, 287, 401 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , посвідчення водія НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу, у розмірі 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , посвідчення водія НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, в разі не сплати у встановлений строк штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів, з дня винесення постанови.

Суддя: Н.В. Мирончук