Справа № 199/4880/22
ПОСТАНОВА

іменем України

05.08.2022 року місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська Воробйов В.Л., розглянув справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м.Лозова Харківської області, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

18.06.2022 року відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 344729, за ч.1 ст.187 КУпАП, про те, що він «21.04.2022 року о 23-15 годині під час перевірки адміністративного нагляду був відсутнім за місцем свого мешкання: АДРЕСА_1 , чим порушив п.2 встановлених судом обмежень адміністративного нагляду».

ОСОБА_1 до суду не з`явився, був повідомлений про дату та час шляхом направлення поштового та смс-повідомлення, про причини своєї неявки суд не повідомив. Матеріали справи містять копію заяви, відповідно до якої останній просить розглядати справу у його відсутність.

Дослідивши наявні докази, вважаю, що ОСОБА_1 не винний в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КУпАП, тобто в порушенні правил адміністративного нагляду особами, щодо яких встановлено такий нагляд, а саме: порушення заборони виходу з будинку (квартири) у визначений час, який не може перевищувати восьми годин на добу з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.187 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Явка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, до суду не забезпечена.

Розгляд справи у відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності за ст. 187 КУпАП, законом заборонений, правопорушник до суду органом, який склав матеріал про адміністративне правопорушення, не доставлений, на судовий виклик ОСОБА_1 не з`явився, був повідомлений шляхом направлення поштового та смс-повідомлення, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Постанова суду про привід ОСОБА_1 у судове засідання органами поліції не виконана.

Суд також звертає увагу на наявність в матеріалах справи заяви ОСОБА_1 від 18.06.2022 року, відповідно до якої той просить розглядати справу без його участі та свою провину у вчиненні інкримінуємого адміністративного правопорушення визнає у повному обсязі, яка є копією та згідно її змісту не вбачається яку саме справу він просить розглянути у його відсутність.

Відсутність необхідних відомостей не дозволяє суду всебічно, повно й об`єктивно досліджувати обставини справи і винести постанову в точній відповідності з законом, тим самим порушуються положення ст.ст.7, 245, 251, 252 КУпАП.

Між тим, розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 призведе до порушення його конституційного права на участь у судовому засіданні, його права на захист та порушить ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» - право на справедливий суд, коли кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно с вимогами ст.245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вимогами відповідно ст. 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, частиною 1 ст.187 КУпАП визначена об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, а саме, порушення правил адміністративного нагляду особами, щодо яких встановлено такий нагляд, а саме: порушення заборони виходу з будинку (квартири) у визначений час, який не може перевищувати восьми годин на добу.

У зв`язку з цим слід зазначити, що згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Санкція ч.1 ст.187 КУпАП передбачає стягнення у вигляді арешту, а тому дана справа про адміністративне правопорушення розглядається з дотриманням стандартів ЄСПЛ, притаманних кримінальному провадженню.

У відповідності до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Незважаючи на вимоги ч.2 ст.251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, який визначає межі судового розгляду, не містить обов`язкових відомостей, визначених диспозицією ст.187 КУпАП.

Відповідно до протоколу, ОСОБА_1 інкримінується порушення адміністративного нагляду, разом з цим матеріали справи не містять належних та допустимих доказів цьому. Так зокрема матеріали справи лише містять фактичні дані, які нібито підтверджують факт встановлення такого нагляду, при цьому будь-які докази, що ОСОБА_1 безпосередньо порушив адміністративний нагляд, матеріали справи не містять.

В той же час, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Так, у справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення, але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства Російської Федерації така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить порушення ч.1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

У якості доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суду надано рапорт працівника поліції від 21.04.2022 року, однак, в розумінні правової позиції висловленої у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 року №489/4827/16а вбачається, що свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, тому і вищевказаний рапорт працівника поліції не можна вважати доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КУпАП.

Крім того, у якості доказів суду надано копію пояснень ОСОБА_1 , які неможливо визнати допустимим доказом, оскільки оригінал пояснень відсутній, та суду незрозуміло за яких причин.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог п.1) ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, в справі відсутні об`єктивні і належні докази, які б підтверджували наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КУпАП, в діях ОСОБА_1 , у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1) ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п.1) ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: Воробйов В.Л.