Справа № 337/2218/22
Провадження № 3/337/948/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2022 року Суддя Хортицького районного суду міста Запоріжжя Гнатик Галина Євгенівна, розглянувши адміністративний протокол серії ВАВ № № 390661, матеріали додані до протоколу, що надійшли з ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 за статтею 156 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а :

Відповідно до складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, вона 03.07.2022 року о 15-00 годині, знаходячись у кіоску по пр.Ювілейному,23 у м.Запроріжжі, здійснювала продаж тютюнових виробів без марок акцизного збору, чим порушила Правила торгівлі тютюновими виробами.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про розгляд протоколу повідомлена.

Відповідно до ст.. 268 КУпАП, участь особи про розгляді справ про адмінправопорушення, передбачене ст.. 156 КУпАП, не є обов`язковою, тому розгляд справи можливо провести без участі ОСОБА_1 .

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Статтею7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна діяльність чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління.

Підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Суб`єктивна сторона правопорушення - це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Отже обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони даного правопорушення на переконання суду є вина суб`єкта правопорушення у формі умислу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

У своїх рішеннях, в т.ч і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

П.2 ст.6 Конвенції про основні права та свободи людини і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Крім того, згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

Зміст принципу «поза розумним сумнівом» сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», відповідно до якого доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає із зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. Отже, докази повинні бути настільки переконливими, що сумнівів при розгляді справи не повинно бути, а якщо вони є, то повинні тлумачитись тільки на користь особи, відносно якої вирішується питання щодо притягнення до відповідальності.

Відповідно до ч. 1ст. 156 КУпАП, адміністративні відповідальність настає у разі роздрібної або оптової торгівлі алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95 від 19.12.1995р. (далі - Закон №481/95), тютюнові вироби - сигарети з фільтром або без фільтру, цигарки, сигари а також люльковий, нюхальний, смоктальний, жувальний тютюн, махорка та інші вироби з тютюну чи його замінників для куріння, нюхання, смоктання чи жування.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону №481/95, алкогольні напої і тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Частиною 14 ст. 15 Закону №481/95 передбачено, що роздрібна торгівля, зокрема, тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону №481/95, за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі, зокрема, тютюновими виробами, посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно з вимогами абз.16 ч. 2 ст.17 Закону №481/95, до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 грн.

При цьому, виходячи зі змісту наведених положень законодавства, визначальним для вирішення питання застосування до суб`єкта господарювання фінансових санкцій є саме факт реалізації тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка.

Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених ст.17 Закону №481/95, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року № 790.

За приписами п.5 зазначеного Порядку підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.

Отже, Закон №481/95 забороняє здійснювати продаж тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку. У разі здійснення зазначеної діяльності до суб`єкта господарювання застосовується відповідна відповідальність.

Таким чином об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері торгівлі алкогольними та тютюновими виробами, а також у сфері охорони здоров`я населення.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.156 КУпАП, полягає у здійсненні торгівлі, зокрема, тютюновими виробами без марок акцизного збору чи з підробленими марками цього збору.

Торгівля зазначеними виробами може бути оптовою або роздрібною.

При цьому, оптова торгівля-діяльність по придбанню і відповідному перетворенню товарів для наступної їх реалізації суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва)роздрібної торгівлі, іншим суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва); роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування (ст.1 Закону №481/95).

Як вбачається з тесту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 390661 ОСОБА_1 інкриміновано здійснення продажу тютюнових виробів без марок акцизного податку» приміщенні кіоску, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Матеріали провадження не містять інформації щодо отримання дозволу на розміщення такої малої архітектурної форми на вказаній території суб`єктом підприємницької діяльності або що оренди такого приміщення.

Отже, суб`єктами правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, є суб`єкт господарської діяльності, тобто специфічний суб`єкт, який наділений законом спеціальними, властивими йому ознаками.

У відповідності до ч.1, п.1 ч.2 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

З вищевказаного вбачається, що адміністративна відповідальність за ч.1 ст.156 КУпАП настає для суб`єктів господарювання, а не для будь-яких інших осіб.

У відповідності до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів, про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

При цьому, у зв`язку із застосуванням принципу презумпції невинуватості саме поліцейський, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинен зібрати докази наявності події і складу адміністративного правопорушення, винуватості особи, тобто «поза розумним сумнівом» довести наявність законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи і не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який передбачає співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій.

Проте, матеріали справи не містять інформації про те, що ОСОБА_1 , у встановленому законом порядку зареєстрована як суб`єкт господарської діяльності.

Вчинення діяння за ознаками ч.1 ст.156 КУпАП особою, яка не є суб`єктом господарювання, виключає притягнення такої особи до адміністративної відповідальності.

Більш того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження факту здійснення торгівлі тютюновими виробами без марок акцизного збору.

Суд вважає, що сам по собі факт виявлення тютюнових виробів без марок акцизного податку не свідчить про здійснення торгівлі ними.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, долучено копію паспорту ОСОБА_1 , фотознімки особи, яка знаходилася у кіоску, фотознімки вітрини кіоску, листок опитування особи- ОСОБА_1 , з якого вбачається, що вона відмовилася від дачі будь-яких пояснень.

Також до протоколу долучено розписку ОСОБА_1 , яка отримала від працівників поліції 300 пачок цигарок та зобов`язалася їх зберігати до рішення суду.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, на підставі вищевикладеного, відповідно до ст.252, 280 КУпАП, оцінивши надані суду докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку про відсутність належних та допустимих доказів, які б беззаперечно, поза розумним сумнівом доводили факт вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушення за ч.1 ст.156 КУпАП, що в силу презумпції невинуватості трактується судом на її користь, і відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Вимогами частини 6 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи.

Тютюнові вироби (цигарки) без марок акцизного податку: Комплимент жовті- 100 пачок; Комплимент червоні- 100 пачок; Комплимент сині- 100 пачок, а загалом 300 ( триста) пачок, які передано на відповідальне зберігання ОСОБА_1 до рішення суду, є речовими доказами, долю яких суд повинен вирішити, тому вважає за необхідне передати цигарки на потреби ЗСУ, що дозволено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 26.02.2022 № 186-р, а також рішень військового командування про примусове відчуження або вилучення майна, ухвалених на підставі приписів Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Також, слід зазначити, що 24 лютого 2022 року в Україні на підставі указу Президента України № 64/2022, введено військовий стан. 24 лютого 2022 в Запорізькій області на підставі указу Президента України № 68/2022 створено Запорізьку обласну військову адміністрацію.

Статтею 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII визначено, що військове командування разом із військовими адміністраціями можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, а саме - примусово відчужувати майно, що перебуває у приватній або комунальній власності, вилучати майно державних підприємств, державних господарських об`єднань для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану в установленому законом порядку та видавати про це відповідні документи встановленого зразка. тративного правопорушень.

Враховуючи, що суд прийшов до висновку щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КупАП, однак власника вилученого майна встановлено не було, а самі вилучені тютюнові вироби не мають марок акцизного податку, але мають певну цінність та можуть бути використані на потреби Збройних Сил України, суд вважає за можливе конфіскувати зазначені речові докази на користь ЗСУ.

Керуючись ст.156, 247, 268, 277 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.156 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Тютюнові вироби (цигарки) без марок акцизного податку: Комплимент жовті- 100 пачок; Комплимент червоні- 100 пачок; Комплимент сині- 100 пачок, а загалом 300 ( триста) пачок, які передано на відповідальне зберігання ОСОБА_1 до рішення суду, - конфіскувати на користь Збройних Сил України.

Передати конфісковане на потреби Збройних Сил України через акт приймання-передачі товару.

Про виконання постанови в частині консфіскації майна повідомити суд.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: Г.Є.Гнатик