справа № 197/128/22
провадження № 3/197/221/22
ШИРОКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

29 квітня 2022 року смт Широке

Суддя Широківського районного суду Дніпропетровської області Шевченко О.В., розглянувши адміністративний матеріал у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Інгулець, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 187 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 808772 від 24.01.2022 (далі - протокол), ОСОБА_1 , перебуваючи під адміннаглядом ВП № 7 КРУП на підставі ухвали Синельниківського РС Дніпропетровської області від 15.06.2021, якою йому було встановлено обмеження у вигляді заборони відлучатися з місця мешкання з 22.00 год по 06.00 год щодоби, 04.01.2022 після 22.00 був відсутній за місцем мешкання: АДРЕСА_1 .

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, у встановленому порядку повідомлена про час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася.

Судом враховується правова позиція, викладена в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016), що суд має бути неупередженим і безстороннім та не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення викладену у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчинення адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином перебиратиме на себе функції обвинувача, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

А у справі «Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії» від 6 грудня 1988 року, Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь обвинуваченого (підсудного). (Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).

Враховуючи правову позицію ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), суддя не має права взяти на себе функції сторони обвинувачення, змінити обсяг інкримінованого правопорушення, усунути певні розбіжності та неточності, які мають місце в протоколі про адміністративне правопорушення, самостійно відшукувати докази винуватості особи, що становило б порушення ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини у справі "Абрамян проти Росії" від 9 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. "а" п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 року у справі "Даллос проти Угорщини", п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом "b" п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції").

Таким чином, неконкретне обвинувачення, пред`явлене обвинуваченому, призведе до порушення його прав на захист та позбавляє суд можливості роз`яснити йому суть обвинувачення, що гарантує обвинуваченому право захиститися від чітко сформованих інкримінованих обставин вчинення адміністративного правопорушення та залежно від цього обрати певну лінії захисту.

Недотримання вказаних вимог закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення порушує засади адміністративного провадження, зокрема принципу верховенства права та законності, які застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини; а також виключає можливість визначення судом меж пред`явленого обвинувачення та роз`яснення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності суті обвинувачення до початку дослідження доказів у судовому засіданні.

Вносити виправлення до протоколу заборонено.

В даному випадку обвинувачення не конкретизоване, оскільки в протоколі не зазначено:

-за яким пунктом ч. 1 ст. 187 КУпАП кваліфіковано діяння обвинуваченням,

-яким судом постановлено ухвалу від 15.06.2021 (найменування судів завжди зазначається без скорочень. Крім того, Синельниківського районного суду Дніпропетровської області не існує).

Копія постанови від 15.06.2021, на яку міститься посилання в протоколі, суду не надана.

В протоколі та доданих до протоколах матеріалах відсутні дані про свідків.

Всі додані до протоколу документи не мають жодного посвідчувального напису, тому ксерокопії постанови суду від 07.06.2021, розписки від 17.06.2021, довідки про звільнення є недопустимими доказами.

Підсумовуючи викладене, суддя, оцінивши надані суду докази, вважаю за необхідне провадження у справі закрити відповідно до ст.ст. 247 п. 1, 284 ч. 1 п. 3 КУпАП у зв`язку з відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247 п. 1, 284 ч. 1 п. 3 КУпАП, суддя

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається через Широківський районний суд Дніпропетровської області до Дніпровського апеляційного суду.

СУДДЯ О.В.ШЕВЧЕНКО