Справа № 135/231/22
Провадження № 3/135/125/22
ПОСТАНОВА

іменем України

27.04.2022 м. Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Корнієнко О.М., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , непрацюючого,

ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

12.03.2022 о 22 год. 25 хв. в м. Ладижин по вул. П.Кравчика, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Mercedes-Benz E220», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в приміщенні КП «Ладижинська міська лікарня», результат освідування 1,58 проміле.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою не визнав, повідомив, що свідків, зазначених в протоколі він не бачив в лікарні при освідуванні, біля автомобіля теж не бачив. В лікарні продував прилад 3-4 рази, що свідчить про те, що прилад не працював. В іншій частині відмовився від дачі пояснень.

Захисник Волошин І.А. вказав на те, що до пояснень свідків слід віднестись критично, оскільки їх свідчення в судовому засіданні не відповідають письмовим поясненням свідків, долученим до справи. Доказів, що підтверджували б керування автомобілем ОСОБА_1 немає. Відтак провадження у справі підлягає закриттю за відсутності належних і допустимих доказів, що підтверджували б його винуватість.

Незважаючи на захисну позицію ОСОБА_1 , його вина у вчиненому правопорушенні підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, зокрема: даними, що містять: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №321143 від 12.03.2022; рапорт працівника поліції відділення №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області від 12.03.2022; направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння в КП «Ладижинська міська лікарня» від 12.03.2022; висновок щодо результатів медичного огляду №21 виданий 12.03.2022 КП «Ладижинська міська лікарня»; роздруківка приладу «Драгер»; відеозапис освідування на стан сп?яніння, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та їх показами в судовому засіданні.

Так, висновком №21 від 12.03.2022, виданим КП «Ладижинська міська лікарня», підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , о 22 год. 51 хв. 12.03.2022 перебував в стані алкогольного сп?яніння. Згідно роздруківки алкотестера «Драгер» підтверджено, що за результатом тестування встановлено наявність 1,58 проміле алкоголю.

Крім того, відповідно до даних відеозапису, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на CD-диску, вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд в КП «Ладижинська міська лікарня» з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер 6810», результат якого показав 1,58 проміле.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що він з колегами заступив на патрулювання від територіальної оборони спільно з працівниками поліції. Їхали своїм автомобілем за службовим автомобілем поліції. В м. Ладижин десь після 22 години, під час комендантського часу, на перехресті біля дев?ятиповерхового будинку поліцейськими шляхом подачі сигналу проблисковими маячками було зупинено автомобіль Мерседес, під керуванням ОСОБА_1 , інших осіб в автомобілі не було. Працівники поліції попросили вийти водія, в ході розмови з ним було встановлено, що водій перебуває в стані сп?яніння, було чути запах алкоголю від нього. Працівники поліції повезли водія своїм автомобілем в лікарню на експертизу. Вони як тероборона їхали за автомобілем поліції. В приміщення лікарні він не заходив.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні повідомив, що він в складі тероборони патрулював спільно з патрулем поліції в м. Ладижин. Їхали своїм автомобілем за автомобілем працівників поліції. Десь біля 23 години працівники поліції поїхали за автомобілем Мерседес, в якому перебував лише водій. Зупинили вказаний автомобіль. Вони зупинили свій автомобіль десь за 10 м, вийшли з автомобіля. Працівники поліції підійшли до водія, спілкувались з ним, оглянули багажник. З розмови водія зрозумів, що він в стані сп?яніння. Поліцейські повезли своїм автомобілем водія на освідування в лікарню. В приміщення лікарні не заходив.

Вказані докази суд бере до уваги, оскільки вони не суперечать один одному, є належними та взаємодоповнюваними, тому не викликають сумнівів у своїй достовірності та об?єктивності.

Невизнання ОСОБА_1 своєї провини в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується матеріалами справи і зазначеними доказами.

Доводи сторони захисту щодо неналежного оформлення матеріалів даної справи суд визнає такими, що не спростовують доведеність вчинення правопорушення.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності матеріалів справи про адміністративне правопорушення чи проходження огляду на стан сп`яніння, ні ОСОБА_1 , ні його захисником не надано, не здобуто таких і в процесі судового розгляду.

Твердження захисту про відсутність належних та допустимих доказів, що вказували б на те, що водій керував автомобілем є безпідставним, оскільки факт керування ОСОБА_1 автомобілем підтверджено в судовому засіданні як протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків, а також показами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , даними в судовому засіданні. Так, свідки чітко зазначили, що працівниками поліції було зупинено автомобіль «Мерседес», в якому перебував лише водій ОСОБА_1 ..

Щодо посилання сторони захисту на невідповідність показань свідків їх письмовим поясненням, то судом встановлено, що в цілому допитані в судовому засіданні свідки надали пояснення які відповідають їх письмово викладеним поясненням. А наявність в письмових поясненнях свідків вказівки на те, що в результаті огляду на стан сп?яніння було встановлено результат алкотестера, хоча свідки вказали, що не заходили в приміщення лікарні, не може відчити про неправдивість показів свідків в судовому засіданні.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він не бачив допитаних свідків ні на місці зупинки ні в лікарні при огляді, жодним чином не ставить під сумнів покази свідків. Такі пояснення особи, яка притягується до відповідальності суд оцінює як такі, що дані з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Жодних доказів на підтвердження захисної версії ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння ним не надано.

Згідно з вимогами п. п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Отже суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. «а» п.2.9 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

При накладенні на ОСОБА_1 стягнення, суд згідно з вимогами ст.33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП - судом не встановлено.

Враховуючи обставини справи, особу порушника, з метою запобігання вчиненню нових порушень та виховання особи, порушник заслуговує на адміністративне стягнення у розмірі, встановленому санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

В порядку, визначеному ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» на користь держави з особи яка притягується до адміністративної відповідальності стягується судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп..

Відповідно до п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільняється від сплати судового збору, так як має II групу інвалідності.

На підставі наведеного та керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. 283 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження даної постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя