Справа № 445/2606/21 Головуючий у 1 інстанції: Бакаїм М.В.
Провадження № 33/811/358/22 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Золочівського районного суду Львівської області від 17 лютого 2022 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення - штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк - один рік.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 496,20 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 21.11.2021 року о 21 год. 20 хв., в м. Золочів, по вул. Ст. Бандери, 2, Львівської області керував автомобілем марки Опель Астра, р.н. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.9 А ПДР.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження постанови судді Золочівського районного суду Львівської області від 17 лютого 2022 року, скасувати зазначену постанову, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що не погоджується з оскаржуваною постановою у зв`язку із невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права, допущеною суддею при розгляді справи.

Вказує, що після зупинки та з`ясування особи апелянта на нього було складено постанову серії БАВ №472613 «Про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі» за ч.1 ст. 126 КУпАП за те, що 21.11.2021 в 21.20 год керував транспортним засобом без посвідчення водія та реєстраційних документів на транспортний засіб. Від підпису у вказаній постанові ОСОБА_1 відмовився, дану постанову не оскаржував, накладений на нього штраф оплатив, оскільки дійсно при собі не мав документів.

Зазначає, що в постанові складеній 21.11.2021 в 21.10 год зазначається, що він керував автомобілем о 21.20 год, що є неправдоподібно, оскільки виходячи з часу оформлення постанови таку було складено заздалегідь, до зупинки його транспортного засобу.

Звертає увагу, що протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №173562 за ч.1 ст. 130 КУпАП, у двох графах, проставлено два різних підписи.

Наголошує, що розгляд справи проведено у відсутності апелянта, його вдруге подане клопотання про відкладення розгляду справи відхилено у зв`язку з чим судом будь яких пояснень з його сторони та доказів в заперечення адміністративного правопорушення не було отримано.

Апелянт вважає, що неналежним доказом у справі є висновок КНП «Золочівської ЦРЛ» від 21.11.2021, оскільки у такому обстеженою особою значиться ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , замість правильної дати народження ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує, що факт скоєння адміністративного правопорушення не підтверджено в судовому засіданні жодним свідком, очевидцем події.

Зазначає, що судом не з`ясовано причини відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду безпосередньо в приміщенні лікарні. Від проходження огляду апелянт відмовився оскільки його проведення не відповідало п.п. 4-8 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», тобто без письмового направлення на огляд, без інформування про порядок застосування спеціального технічного засобу, надання сертифіката відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Стверджує, що з правами особи, передбаченими ст. 268 КУпАП, в тому числі права на правову допомогу апелянта не було ознайомлено, копію протоколу не було вручено.

В обґрунтування пропуску строку апеляційного оскарження постанови судді Золочівського районного суду Львівської області від 17 лютого 2022 року ОСОБА_1 покликається на те, що оскаржувану постанову він отримав поштою 22.02.2022, однак у зв`язку з початком військової агресії Росії проти України, яка розпочалася 24.02.2022, не зміг подати апеляційну скаргу, відтак вважає, поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи не прибув, клопотань про відкладення розгляду справи, розгляд справи у його відсутності суду апеляційної інстанції не подавав, про причини своєї неявки апеляційний суд не повідомляв.

Відповідно до ч.6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка правопорушника в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши докази, перевіривши наявні матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Відповідно до вимог ст. 245, 252, 280 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно і об`єктивно в їх сукупності.

При цьому суд при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і винести постанову, зміст якої має відповідати вимогам ст. 283 КУпАП.

Наведених вимог закону суддею місцевого суду під час розгляду справи та при прийнятті постанови в повній мірі не дотримано, на що обґрунтовано вказується в апеляційній скарзі.

За диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2, ч. 3, ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до п.2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Згідно з п.3 розділу І Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відтак, зважаючи на вищезазначені норми законодавства, працівник уповноваженого підрозділу України, який забезпечує безпеку дорожнього руху, вправі направити особу, яка керує транспортним засобом, для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, лише у тому випадку, коли є достатні підстави вважати, що вказана особа перебуває у відповідному стані.

Відповідно до п.7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Згідно з п.6, п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 (далі Порядок), водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як на докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення суддя місцевого суду покликався у судовому рішенні на протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 173562 від 21.11.2021 (а.с.3), письмові поясненнями ОСОБА_2 (а.с.4), та компакт-диск з відео-матеріалами на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення (а.с.7).

Однак, при цьому суддя першої інстанції не дав оцінки наведеним доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів - з точки зору достатності для прийняття рішення про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 173562 ОСОБА_1 21.11.2021 року о 21 год. 20 хв., в м. Золочів, по вул. Ст. Бандери, 2, Львівської області керував автомобілем марки Опель Астра, р.н. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.9 А ПДР.

У висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №325 від 21.11.2021, складеному лікарем (фельдшером) КНП «Золочівська ЦРЛ» ОСОБА_2 зазначено, що ОСОБА_1 «клінічно в стані алкогольного сп`яніння без тілесних ушкоджень».

Поряд із цим, як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_2 , такий є лікарем приймального відділення КНП Золочівської ЦРЛ та 21.11.2021, близько 21 год. 30 хв. працівниками поліції було доставлено ОСОБА_1 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння відмовився.

Крім того, як вбачається з матеріалів відеофіксації правопорушення зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем та відмову в приміщенні лікарні проходити тест на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, апеляційним судом встановлено порушення працівниками поліції вимог п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений Постановою № 1103 КМУ від 17.12.2008 року, в якій чітко зазначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення.

За наявних обставин, а саме відмови ОСОБА_1 від проходження огляду в закладі охорони здоров`я складення поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення за керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння не відповідає фактичним обставинам справи. Відповідно протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом та не може бути покладений в основу судового рішення про визнання особи винуватою у вчиненні правопорушення.

Окрім цього, відповідно до п. 8 розділу 2 Інструкції форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Разом з цим, у матеріалах справи відсутнє направлення до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану сп`яніння, де б були зазначені ознаки алкогольного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Не виконання вказаних дій, свідчить про порушення порядку проведення огляду водія на стан сп`яніння та вказує на формальний підхід службових осіб до виконання свої обов`язків.

Відтак, у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, суддя першої інстанції, неповно встановивши фактичні обставини справи, не дослідивши та не перевіривши належним чином всі докази в справі, передчасно дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 7 КУпАП також визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Отже, постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Золочівського районного суду Львівської області від 17 лютого 2022 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задоволити.

Постанову судді Золочівського районного суду Львівської області від 17 лютого 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати та провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф. Романюк