Справа № 503/424/22
Провадження №3/503/368/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Вороненка Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Вдовиченко В.О.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Відділу поліцейської діяльності №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП,

встановив:

21 квітня 2022 року складено протокол про адміністративне правопорушення Серії ВАВ № 300270, згідно змісту якого 21.04.2022 року о 10.50 годині ОСОБА_1 , на фільтраційному посту на автодорозі Т1611 не виконавши правила перетину фільтраційного посту, чіплявся до поліцейського, на законну вимогу поліцейського СРПП ВПД №1 сержанта поліції Богачука С.В. припинити порушувати порядок не реагував, при цьому висловлювався в грубій формі, у зв`язку з чим своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

В судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 свою вину у вищевказаному правопорушенні не визнав вказавши, що 21.04.2022 року він проїздив блок-пост на трасі Т1611 в м. Кодима, де знак «стоп» стояв не за нормами і його було зупинено. При цьому, працівник поліції ОСОБА_2 повідомив його про невиконання вимог згаданого дорожнього знаку та почав вимагати надати йому документів на транспортний засіб. В свою чергу ним було відмовлено у наданні документа на транспортний засіб в руки працівнику поліції та покладено його під скло автомобіля із запропонуванням останньому ознайомити з його змістом через скло. Зазначене не влаштувало працівника поліції і ним було повторно висловлено вимогу про надання йому документа, а після його заперечень на це, також висловлено вимогу вийти із транспортного засобу. Такі вимоги працівника поліції ОСОБА_2 обурили його, внаслідок чого ним на адресу даного працівника поліції були зроблені висловлювання (яке неодноразово були відтворені ОСОБА_1 під час судового розгляду в судовому засіданні і яке суд не вважає за можливе відображати у змісті своєї постанови). На питання суду повідомив, що з постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП не згодний та має намір звернутись щодо її оскарження. Просив суд прийняти законне рішення. Також зазначив, що одружений, не є учасником бойових дій, не має інвалідності, але має на своєму утриманні трьох неповнолітніх дітей, двоє з яких мають інвалідність.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд встановив наступні обставини.

Згідно ст. 185 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Близько 10:00 години 21.04.2022 року ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Фольцваген Транспортер, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на автодорозі Т1611 в напрямку м. Кодима, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», а саме не зупинився перед ним, про що свідчать рапорти працівників поліції ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 від 21.04.2022 року (а.с.4-6); письмові пояснення військовослужбовців відділення ТРО ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 21.04.2022 року (а.с.7-8); а також поясненнями наданими самим ОСОБА_1 , як письмово у своєму пояснені від 21.04.2022 року (а.с.9) так і наданих усно ним під час судового розгляду в судовому засіданні, в яких останній не заперечував, що зупинився вже на самому блок-пості, оскільки знак «стоп» був встановлений не за правилами.

Внаслідок не виконання вимог дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» ОСОБА_1 було порушено пункт 8.4.6 Правил дорожнього руху, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, що підтверджує копія відповідної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ЕАО № 5359696 винесена 21.04.2022 року (а.с.10). Десяти денний строк оскарження даної постанови, передбачений ст. 289 КУпАП, сплив та зі слів самого ОСОБА_1 до теперішнього часу ним не оскаржена. У зв`язку з чим та враховуючи положення ст. 291 КУпАП суд вважає, що на даний час постанова Серії ЕАО № 5359696 від 21.04.2022 року вже набрала законної сили.

В свою чергу із висловленими ОСОБА_1 запереченнями щодо того, що дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» встановлений перед блок-постом не за правилами, суд оцінює критично, оскільки не надано належного нормативного обґрунтування порушення порядку його встановлення. При цьому, суд відзначає, що сам ОСОБА_1 підтверджував його існування на місці події.

Після зупинки транспортного засобу працівник поліції ОСОБА_2 запропонував водію ОСОБА_1 пред`явити для перевірки документ на транспортний засіб (згідно рапортів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 від 21.04.2022 року (а.с.4-6) та посвідчують його особу (згідно письмових пояснень військовослужбовців відділення ТРО ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 21.04.2022 року (а.с.7-8) і письмового пояснення самого ОСОБА_1 від 21.04.2022 року (а.с.9)).

Згідно пункту 2.4 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (надалі за текстом Правила), на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

При цьому, пункт 2.1 (а, б, г) Правил, серед іншого, передбачає посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Також згідно ч.2 ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII (надалі за текстом Закон), поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

При цьому, пункт 1 ч.1 ст. 31 Закону визначає перевірку документів особи як один із превентивних заходів, які може застосовувати поліція.

Відповідно до пунктів 2-3 ч.1 ст. 32 Закону, поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю.

Крім того, згідно пункту 3 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р. № 1456, який набрав чинності 26.01.2022 року (надалі за текстом Порядок), правовою основою перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян є Конституція України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Кодекс України про адміністративні правопорушення, Закони України Про основи національного спротиву, Про правовий режим воєнного стану, Про оборону України, Про національну безпеку України, Про Національну поліцію, Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України, указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України, та інші нормативно-правові акти.

Згідно абзацу першого пункту 4 Порядку, перевірка документів в осіб, огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян здійснюється лише після введення воєнного стану в межах території та у строки, зазначені в указі Президента України про введення воєнного стану, на підставі наказу військового командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення).

Відповідно до пункту 5 Порядку, право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.

В свою чергу пункт 7 Порядку передбачає, що уповноважена особа має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, серед іншого, у випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення; порушення особою відповідних заборон, введених на території, де запроваджено правовий режим воєнного стану.

Згідно пункту 10 Порядку, уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі: порушення водієм Правил дорожнього руху; проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.

У зв`язку з чим суд вважає, що у працівників поліції та Збройних Сил (ТРО) були правові підстави як для зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 так і вимагати в останнього пред`явлення ним документів, що посвідчують його особу, підтверджують його відповідне право (на керування транспортними засобами), а також реєстраційний документ на транспортний засіб. При цьому, суд відзначає наявність у працівника поліції, на підставі ст. 32 Закону, права вимагати саме надання йому зазначених документів під час їх пред`явлення особою, якщо це необхідне йому для можливості прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах (зокрема у випадках якщо цьому перешкоджає забрудненість скла, його затонованість або ефект відзеркалення світла від скла через яке вони пред`являються особою).

Після зазначеного ОСОБА_1 почав робити на адресу працівника поліції ОСОБА_2 висловлювання, які образливо охарактеризували особу даного працівника поліції, неодноразово були відтворені ОСОБА_1 під час судового розгляду в судовому засіданні, внаслідок чого зафіксовані на аудіозаписі ходу судового засідання і яке суд не вважає за можливе відображати у змісті своєї постанови. На вимоги припинити зазначені висловлювання не реагував продовжуючи їх висловлювати, про що свідчать рапорти працівників поліції ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 від 21.04.2022 року (а.с.4-6); письмові пояснення військовослужбовців відділення ТРО ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 21.04.2022 року (а.с.7-8); а також поясненнями наданими самим ОСОБА_1 , як письмово у своєму пояснені від 21.04.2022 року (а.с.9) так і наданих усно ним під час судового розгляду в судовому засіданні.

При цьому, суд погоджується із оцінкою наведеною в матеріалах справи стосовного того, що згадане висловлювання за своїм змістом і характером є нецензурною лайкою.

Згідно ч.3 ст. 61 Закону, за поліцейськими зберігаються всі права, визначені для громадян України Конституцією та законами України, крім обмежень, встановлених цим та іншими законами України.

Водночас ст. 3 Конституції України передбачає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Також ст. 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

В свою чергу, згідно ч.1 ст. 299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації.

Згідно ч.6 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, під час виконання службових обов`язків поліцейський має право на повагу до своєї особистості, коректне ставлення з боку керівників, колег та інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст. 62 Закону, законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

У зв`язку із наведеним вище суд вважає, що працівник поліції ОСОБА_2 мав право як на коректне ставлення та повагу до своєї особистості з боку водія ОСОБА_1 так і на законе висловлення останньому вимоги припинити образливі висловлювання щодо себе.

Таким чином, суд вважає, що в діянні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявні ознаки передбачені ст. 185 КУпАП, а саме злісна непокора законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

В свою чергу заперечення ОСОБА_1 щодо вчинення згаданого вище правопорушення викладенні ним усно в судовому засіданні на початку судового розгляду справи, суд оцінює критично, як обраний спосіб відстоювання своєї позиції та побудови свого захисту з метою ухилення від відповідальності, оскільки дані заперечення суперечать вище наведеним доказам та спростовуються останніми.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні був введений воєнний стан строком на 30 діб. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Указом Президента України від 14.03.2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні"» від 15.03.2022 року № 2119-IX, затверджено Указ Президента України від 14.03.2022 року № 133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні".

Згідно пояснень наданих ОСОБА_1 під час судового розгляду в судовому засіданні останній не працює, інвалідності не має та має на своєму утриманні трьох неповнолітніх дітей, двоє з яких мають інвалідність.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини, майнового стану, не знаходячи обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративні правопорушення, визнаючи обставиною, що обтяжує відповідальність за адміністративні правопорушення, вчинення останнього в умовах воєнного стану, суд вважає необхідним застосувати до порушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі максимально передбаченому санкцією за вчинення даного адміністративного правопорушення.

Крім цього, згідно вимог ст. 401 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. В свою чергу ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI передбачає, що ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюються у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496,20 грн.

Керуючись ст. 23-24, 27, 33-35, 401, 185 ч.1, 213, 221, 246, 251-252, 268, 280, 283-284 КУпАП,

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП і застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн.

Роз`яснити правопорушнику, що штраф має бути сплачений ним не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови, з наданням до суду в цей строк документа, який підтверджує його сплату. У разі несплати штрафу, постанову про його накладення буде звернуто для примусового виконання, а з порушника стягнуто подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д.В. Вороненко