Справа № 336/1723/20
Провадження № 3-в/336/59/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

09 серпня 2022 року суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Звєздова Н.С., розглянувши подання начальника Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області підполковник внутрішньої служби Тесло Олесі Володимирівни про вирішення питання, пов`язаного з подальшим виконанням постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2020 про накладення адміністративного стягнення у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

встановив:

В провадження Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшло подання начальника Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області Тесло О.В. про вирішення питання, пов`язаного з подальшим виконанням постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2020 про накладення адміністративного стягнення у відношенні ОСОБА_1 , на якого постановою суду відповідно до ст. 183-1 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт, у зв`язку з тим, що після встановлення місця проживання порушника було з`ясовано, що він за цим місцем не проживає, місцеперебування його не відоме та наявні підстави, що унеможливлюють виконання постанови суду.

У поданні просить вирішити питання, пов`язане з подальшим виконанням постанови суду про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на якого постановою Шевченківського районного судом м. Запоріжжя від 12.05.2020 року згідно зі статтею 183-1 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення накладено адміністративне стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт.

Подання обґрунтовує тим, що 27.05.2020 до Шевченківського районного відділу з питань пробації на виконання надійшла постанова Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2020 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно постанови суду порушник у судовому засіданні присутнім не був.

Після отримання постанови суду, порушник був викликаний до Шевченківського районного відділу з питань пробації на 04.06.2020 року для роз`яснення порядку та умов відбування стягнення, а також наслідків ухилення від виконання суспільно корисних робіт та вручення направлення для відбування призначеного стягнення. Однак, за викликом до уповноваженого органу з питань порушник не з`явився, про причини неявки не повідомив.

На вимогу пункту 13.10 Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт (далі - Порядок) органом з питань пробації 05.06.2020 ОСОБА_1 був надісланий повторний виклик про необхідність явки 12 червня 2020 року, однак за викликом порушник знову не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Положеннями п.13.10. Порядку передбачено, що якщо порушник не з`явився за викликом до уповноваженого органу з питань пробації після двох викликів, уповноважений орган з питань пробації надсилає запит до відповідного органу реєстрації, або органу державної виконавчої служби, або органу поліції з метою з`ясування факту проживання (перебування) порушника за вказаним у постанові суду місцем проживання.

24.06.2020 за адресою, зазначеною у постанові суду, був здійснений вихід з метою з`ясування причин неявки порушника 04.06.2020 року та 12.06.2020 року за викликами до Шевченківського РВ з питань пробації для постановки на облік, в ході розмови з сусідкою (надавати свої данні відмовилась), яка мешкає в кв. 68 встановлено, що ОСОБА_1 вона не знає, а у кв. 67 мешкає жінка з чоловіком на ім`я ОСОБА_2 , де може мешкати гр. ОСОБА_1 їй не відомо.

25.08.2020 Шевченківським районним відділом уповноваженого органу з питань пробації, після вжитих заходів щодо встановлення місця перебування порушника ОСОБА_1 , керуючись п.13.13, п. 13.14 Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт та на підставі ст. 304 КГІК України було направлено подання до суду по вирішення питання щодо виконання постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2020 у відношенні ОСОБА_1 .

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.09.2020 подання Шевченківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області про вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови залишено без задоволення.

Також згодом відділом пробації неодноразово направлялись подання для вирішення питання, пов`язаного з виконанням постанови відповідно до ст.304 КУпАП, які були залишені без задоволення.

11.05.2022 за вх. № 1021 отримано постанову Шевченківського районного суду від 04.04.2022 року про відмову в задоволенні подання органу пробації.

Згідно інформації департаменту реєстраційних послуг, ОСОБА_1 з 19.01.1995 року по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

03.03.2021 в ході телефонної розмови з головою правління ОСББ «Авраменко-7» ОСОБА_3 встановлено, що кв. АДРЕСА_3 дійсно належить ОСОБА_1 , але квартира закрита та у ній тривалий час ніхто не проживає, де може мешкати ОСОБА_1 їй не відомо.

04.02.2022 начальником Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області Тесло О.В. був здійснений вихід за вищезазначеною адресою з метою встановлення місцезнаходження порушника.

За вказаною адресою знаходилась неповнолітня дитина, яка крізь двері повідомила, що її батьки винаймають дану квартиру у якоїсь жінки та на даний час вони знаходяться на роботі, а хто такий ОСОБА_1 вона не знає. В дверях квартири був залишений виклик про необхідність явки ОСОБА_1 до відділу пробації на 07.02.2022.

11.02.2022 на номер телефону начальника Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області Тесло О.В. зателефонувала ОСОБА_4 , 1965 р.н., яка представилася сестрою ОСОБА_1 та повідомила що, її брата в Україні не має, він наразі перебуває у рідних АДРЕСА_3 належала її батькам та тривалий час була порожня. На даний час у вказаній даній квартирі проживає її племінник разом зі своєю родиною. Квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка зазначена у постанові суду, ОСОБА_4 не відома та жодному з їх рідних не належить.

Згідно інформації відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Запорізькій області від 25.07.2022, ОСОБА_1 з 19.01.1995 року по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно повідомлення Шевченківського РВ ДРАЦС від 25.06.2022, актовий запис про смерть ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з травня 2020 року по теперішній час не значиться.

12.07.2022 до відділу пробації з Шевченківськогс ВДВС у м. Запоріжжя надійшло повідомлення №Б/Н від 11.07.2022 про те, що в матеріалах виконавчого провадження боржника адресою ОСОБА_1 зазначено: АДРЕСА_2 , інших даних, щодо місцезнаходження боржника, не відомо. ОСОБА_1 у трудових відносинах не перебуває, кордон України не перетинав.

В ході виконання постанови встановлено, що ОСОБА_5 за вказаною у постанові адресою та за адресою, вказаною у виконавчому провадженні, не проживає, оголошення розшуку правопорушників діючим законодавством не передбачено.

Суд, вивчивши подання, дослідивши матеріали адміністративної та особової справи, оцінивши надані докази у сукупності, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з Кодексу про адміністративні правопорушення та інших законів України.

Згідно зі ст. 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Положеннями КУпАП передбачено, що орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, може припинити її виконання, при цьому звільнення особи від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення не передбачено.

В силу вимог ст. 302 КУпАП за наявності обставин, зазначених у пунктах 5, 6 і 9 ст. 247 цього Кодексу, орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання.

Так, відповідно до пунктів 5, 6 та 9 ст.247КУпАП орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання, у разі: видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо застосування ст. 80 КК України суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 р. зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У п. 3.4 і 3.6. свого рішення від 11.10.2011 р. (справа № 10-рп/2011) Конституційний Суд України, аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищезазначене, окремі суди (судді) вважають за можливе до правовідносин, які виникли, застосовувати аналогію закону, а саме норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі).

Таким чином, системний аналіз положень КУпАП у поєднанні із вказаним законодавством і судовою практикою, дає підстави вважати, що строк давності виконання постанови суду про накладення стягнення повинен розпочинатися з дня набрання цим судовим рішення законної сили і в усякому разі не перевищувати двох років, оскільки особи, які притягуються до адміністративної відповідальності знаходяться явно в невигідній правовій ситуації в порівнянні з тими, хто вчинив більш тяжке правопорушення (злочин) у питанні давності виконання постанов про накладення адміністративних стягнень та обвинувальних вироків.

Судом встановлено, що постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2020 року (справа №336/1723/20) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 183-1 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт. а також стягнуто судовий збір сумі 420,40 гривень.

Постанова суду набрала законної сили та була направлена для примусового виконання до Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області, де 27.05.2020 було заведено особову справу №16/2020.

Згідно зі ст. 303 КУпАП не підлягають виконанню постанови про накладення адміністративного стягнення, якщо їх не звернуто до виконання протягом 3 місяців з дня винесення.

Стаття 80 КК України (за аналогією) передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Особа, на яку накладено адміністративне стягнення певного виду не може перебувати в потенційному очікуванні виконання фактично покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і правопорушником адміністративні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання постанови про накладення стягнення.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного стягнення зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, на яку накладено певний вид стягнення, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання, тобто невиконання постанови суду сталося не з його вини.

За таких обставин, застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Як зазначалося вище, ОСОБА_1 був визнаний за постановою суду від 12.05.2020 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді виконання суспільно корисних робіт на строк сто двадцять годин.

З даних АСДС «Д-3» вказана постанова набрала законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що постанова суду була вчасно направлена для виконання, тобто звернута до виконання у передбачений чинним законодавством строк, а невиконання її сталось через неналежне виконання працівниками органу пробації своїх обов?язків.

Спроби органу пробації встановити місце знаходження правопорушника за період з 27.05.2020 по теперішній час виявилися безрезультатними.

На підставі п.13.13. «Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт» затвердженого наказом МЮУ № 474/5 від 19.03.2013 року, якщо після встановлення місця проживання порушника з`ясовано, що він за цим місцем не проживає, місце перебування його невідоме та наявні підстави, що унеможливлюють виконання постанови суду (судді), уповноважений орган з питань пробації вносить до суду, який виніс постанову, подання щодо вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови. Порядком не передбачено проведення розшуку осіб, до яких застосовано адміністративне стягнення у виді суспільно-корисних робіт місцеперебування яких невідоме, однак і не заборонено вживати додаткові заходи, спрямовані на встановлення їх місця проживання. Працівникам уповноважених органів з питань пробації, з метою отримання необхідної інформації про можливе місце перебування порушника можуть проводити додаткові заходи.

Наразі ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді суспільно корисних робіт на строк сто двадцять годин не виконав, що може свідчити про ухилення або злісне ухилення особи від відбування адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 325-4 КУпАП у разі ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності. У разі злісного ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до кримінальної відповідальності в порядку, встановленому законом.

Подання та матеріали особистої справи №16/2020 не містять відомостей, що органом пробації вживалися передбачені ст. 325-4 КУпАП заходи, тому вирішувати питання звільнення особи від відбування адміністративного стягнення наразі є передчасним.

Викладені у поданні доводи щодо неодноразового звернення органу пробації до суду з поданнями про вирішення питання, пов`язаного з виконанням постанови, які були повернуті судом без вирішення по суті, а також у зв`язку з відмовою у їх задоволенні, не є правовою підставою для звільнення особи від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню, а матеріали особової справи підлягають поверненню до органу пробації для подальшого виконання постанови суду.

Керуючись ст. ст. 304, 321-1 КУпАП, суд -

постановив:

В задоволенні подання начальника Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області підполковника внутрішньої служби Тесло Олесі Володимирівни про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення, накладеного постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2020 (справа №336/1723/20) у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт, у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.С. Звєздова