Провадження № 3/752/217/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2022 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Первушина О.С., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в місті Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №020930 від 22.08.2021 року, ОСОБА_1 22.08.2021 року о 15 годині 40 хвилин, керував транспортним засобом "ВАЗ 21093", державний номерний знак НОМЕР_1 , поблизу будинку №7 по вулиці Промисловій в місті Києві, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме - звужені зіниці очей, що не реагують на подразник світла, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, однак від проходження огляду на стан сп`яніння, відповідно до встановленого порядку відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 зазначив проте, що він та його колега їхали на обідню перерву, після чого їх зупинили працівники поліції, які зазначили про підозру щодо того, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння, однак у такому стані він не перебував, а того дня виконував свої службові обов`язки. Працівник поліції зазначив йому про те, що він можу відмовитися, підписати протокол та їхати далі, після чого самостійно звернутися до медичного закладу. Зазначив, що жодного направлення йому не давали, а лише вказали адресу. Так, він поїхав до медичного закладу, однак йому було відмовлено, у зв`язку з відсутністю направлення.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Гармаш М.Ю. звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі, осилаючись на те, що поліцейськими безпідставно складено вказаний протокол, оскільки ОСОБА_1 не було роз`яснення, що він позбавлений права відмовитися від проходження огляду, натомість зазначено про те, що він може самостійно пройти огляд, не видаючи при цьому напрявлення, що стверджується відеозаписами.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, вивчивши матеріали справи, суд надходить до наступних висновків.

Згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно ст. 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідальність особи, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена частиною першою диспозиції статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, з відеозаписів, долучених до протоколу, вбачається, що працівник патрульної поліції зазначає ОСОБА_1 про те, що він може пройти огляд самостійно, оскільки останній наразі не може поїхати з працівниками поліції, бо має власні справи, вказуючи адресу медичного закладу, однак працівник поліції не повідомив останньому про те, що пройти вказаний огляд на вимогу працівника поліції є обов`язком особи, а сам по собі факт самостійного звернення до медичного закладу не звільняє особу від виконання вимоги працівника поліції, відповідальність за відмову від проходження огляду у присутності працівника поліції, передбачена ст. 130 ч. 1 КУпАП, незалежно від того, чи перебуває особа у стані будь-якого сп`яніння.

Крім того, на відеозаписах взагалі не зафіксовано, яким чином працівник поліції виявив у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння та які саме ознаки, так поліцейським було зазначено про порушення координації рухів, однак вказана ознака не викладена у протоколі.

Також, до матеріалів справи додоано направлення водія для проходження огляду на стан сп`яніння, однак його не було вручено ОСОБА_1 , враховуючи той факт, що поліцейський зазначав ОСОБА_1 про можливість самостійно звернутися до медичного закладу, тобто фактично дій з метою направлення водія до закладу охорони здоров`я для проведення огляду працівником поліції здійснено не було.

Таким чином, з огляду на дослідженні відеозаписи, відмова пройти огляд на стан сп`ягніння була спровокована поліцейським, який повідомив недостовірну інформацію про право водія відмовитися від огляду та можливість пройти його самостійно, оскільки ОСОБА_1 фактично не відмовлявся виконати вимогу працівника поліції, а обрав скористатися можливістю самостійного звернеться до медичного закладу, оскільки про таку можливість йому було зазначено поліцейським.

Крім того, відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом можливість керування цим транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоцикломм.

Однак, матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що свідчить про те, що після формального складення протоколу, ОСОБА_1 продовжив рух на транспортному засобу без будь-яких перешкод, тобто працівником поліції при оформленні матеріалів адміністративного провадження не було дотримано вимог законодавства, оскільки зазначаючи особі про те, що вона можливо перебуває у стані сп`яніння, працівником поліції не відсторонено вказану особу від керування транспортним засобом, що є неприпустимим.

Згідно статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержавних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь обвинуваченої особи.

На підставі викладеного, суд надходить до висноку про те, в ході судового розгляду даної справи судом не було встановлено належних та допустимих доказів на підставі яких, поза розумним сумнівом, що є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною, може бути зроблений висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правоопушення, а тому суд надходить до висновку про необхідність у відповідності до вимог ст. 247 ч. 1 п. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закриття провадження у даній справі, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 - закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.С. Первушина