Справа № 944/6818/21
Провадження №3/944/96/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.05.2022 рокум.Яворів

Суддя Яворівського районного суду Львівської області Колтун Ю.М., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 02.12.2021о 17 год. 15 хв. за адресою с.Семирівка вул.Івана Богуслова,30 Яворівського району керував автомобілем марки «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія, у встановлено законом порядку, проводився з використанням приладу «DragerAlcotest6820», результат тесту 0,40 проміле.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Його захисник адвокат Дзидз А.В. в судовому засіданні надав пояснення аналогічні тим, що викладені ним у письмовому клопотанні про закриття провадження. Зазначив, що працівниками поліції було допущено ряд істотних порушень, зокрема проводили відеофіксацію факту порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_1 на мобільний телефон. Крім того, вказав, що у Яворівському районі відсутній населений пункт с.Симирівка, а тому ОСОБА_1 ніколи у ньому не був і не міг там вчиняти будь-які правопорушення, наголосив, що до матеріалів справи долучено диски, на яких є відео, як ОСОБА_1 продував Драгер, який показав результат 0,18, вважає, що вказаний результат огляду не може свідчити про перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, оскільки є допустимою нормою вмісту алкоголю та є реальним показником при вживанні ОСОБА_1 50 г горілки. Зазначив, що ОСОБА_1 нашвидкуруч підписав ряд бланків, які йому дали працівники поліції в яких він не розбирається. Просив провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу правопорушення.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зіст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, тощо.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч.1 ст.8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до підп."а" п.2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відтак в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №084999 від 02.12.2021, роздруківкою приладу «DragerAlcotest6820», тест №916, згідно якої вміст алкоголю у видихуваному повітрі ОСОБА_1 становить 0,40 проміле, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо, так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно, суддя дійшов висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.130 КУпАП. Судом об`єктивно встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з перевищенням допустимої норми алкоголю, тобто перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Обговорюючи позицію захисника водія про відсутність достатніх доказів перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, суд не може взяти до уваги ці твердження з наступних підстав.

Відповідно до ч.7 глави 2 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ України за № 1452/735 від 09.11.2015 р. - установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

За результатами тестування ОСОБА_1 на алкоголь приладом DragerAlcotest 6820 встановлено показник 0,40 проміле, тобто на 0,20 проміле більше, ніж це дозволено зазначеною вище Інструкцією.

Відповідно до ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Суддя наголошує, що незначна тривалість відеозапису, який є безперервним, тим не менше достатнім для підтвердження фактів, вказаних у протоколі. Таким записом стверджується факт проведення огляду.

Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються також в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Суд враховує, що згідно долученого до матеріалів справи акту огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 висловив свою згоду із результатами цього огляду, що засвідчив власноручним підписом.

Так, за змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст.251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Згідно з письмових визнавальних пояснень ОСОБА_1 , вказаними у протоколі серії БД №084999, такий зазначив, що керував автомобілем, випив 50 грам горілки, з протоколом згідний, ознайомлений. Вказаний протокол складений уповноваженою на те особою з заповненням всіх необхідних реквізитів та є належним доказом в справі, що підтверджує факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Дослідивши матеріали справи, відеозаписи, зроблені працівниками поліції, пояснення захисника, судом встановлено, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів, а також при оформленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення порушень з боку співробітників поліції не вбачається, а неправильне зазначення особою, яка складала протокол, назви населеного пункту «Семирівка» на переконання судді є опискою.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст.ст.251, 252 КУпАП, прямо підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у справі про адміністративні правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Підстав для закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя не вбачає.

Відтак, пояснення захисника, надані в судовому засіданні, суддею до уваги не беруться, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували встановлені в судовому засіданні обставини, суду не надано, а самі пояснення спрямовані на уникнення відповідальності ОСОБА_1 .

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обираючи ОСОБА_1 міру адміністративного стягнення, враховую обставини справи, особу, що притягається до адміністративної відповідальності, його ставлення до вчиненого та ступінь його вини.

З врахуванням вищенаведеного, приходжу до переконання, що до правопорушника ОСОБА_1 доцільним буде обрати стягнення в межах санкції статті, за якою він притягається до адміністративної відповідальності, а саме застосувати до нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. Вважаю, що дане стягнення буде достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягається до адміністративної відповідальності, так і іншими особами.

Відповідно до ч.7 ст.283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Згідно з п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір встановлюється у 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 496,20 грн. Отже, з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Враховуючи викладене, керуючись ч.1 ст.130, ст.ст. 221, 266, 276, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п.5 ч.2ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп., який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови, шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області.

Суддя Ю.М. Колтун