Справа № 523/1764/22
Номер провадження 3/523/2227/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2022 року

Суддя Суворовського районного суду міста Одеси Шурупов В.В., за участю: секретаря судового засідання Густої А.І., захисника Іванченко Є.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з УПП в Одеській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно з наданими до суду матеріалами справи, 17.01.2022 року о 23:00 годині ОСОБА_2 керував транспортним засобом «BMW 320I», номерний знак НОМЕР_1 , біля будинку №125Б по вул.Семена Палія в м.Одесі, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя), - від проходження медичного огляду на стан сп`яніння з використанням приладу «Драгер» та в закладі медичної установи відмовився.

ОСОБА_2 в судовому засіданні свою провину не визнав та пояснив, що при наведених в протоколі про адміністративне правопорушення обставинах, керував автомобілем марки «BMW 320I» та зупинився на узбіччі, після чого разом із товаришем почали розпивати алкогольний напій. В ході словесної сварки із товаришем, його цивільна дружина сіла в припаркований на узбіччі автомобіль та увімкнула двигун. В цей час приїхали працівники поліції та в подальшому склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, при цьому він підтвердив свою відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Незважаючи на невизнання особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 своєю вини, суддя вважає, що винність вказаної особи об`єктивно підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №137355 від 17.01.2022 року, в якому викладені обставини скоєння ОСОБА_3 інкримінованого правопорушення, під час складення якого будь-яких зауважень чи заперечень на дії працівників поліції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не висловлював (а.с. - б.н.);

- поясненнями свідка ОСОБА_4 від 17.01.2022 року, відповідно до яких останній підтвердив факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом «BMW 320I», подальшою зупинкою працівниками поліції вказаного автомобіля та відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с. б.н.).

Втім, суддею не прийняті до уваги доводи клопотання захисника Іванченко Є.О. щодо необхідності допиту в якості свідка іншої особи, яка є цивільною дружиною ОСОБА_1 та за версією захисту була присутня на місці та в час складення адміністративних матеріалів, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження зазначеної версії сторони захисту та даних щодо оскарження ОСОБА_3 дій працівників поліції з приводу складення відносно нього розглядуваного протоколу про адміністративне правопорушення, а інших переконливих підстав для проведення допиту вказаної особи в якості свідка, захисником в розпорядження суду не надано, внаслідок чого, означене клопотання залишено без задоволення.

Разом із тим, суддею не приймаються до уваги викладені у письмових запереченнях захисника Іванченко Є.О. доводи щодо неприпустимості розгляду справи без доведеності (технічними засобами) провини ОСОБА_1 , оскільки останній відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння не проводився, а за ч.2 ст.266 КУпАП, під час проведення саме огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису.

Згідно з ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст.252 вказаного Кодексу, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року №14, судам слід враховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП, несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Разом із тим, п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР).

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За п.2.9.а, 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а за рішенням поліцейського за наявності відповідних підстав водій зобов`язаний пройти позачерговий медичний огляд з метою визначення здатності безпечно керувати транспортним засобом.

Відповідно до ч.1 ст.130 вказаного Кодексу, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі викладеного, суддею критично оцінюється позиція ОСОБА_3 з невизнання своєї вини, як обраний ним спосіб уникнення відповідальності за скоєне, оскільки винність останнього у вчиненні інкримінованого йому діяння та порушенні п.п.2.9.а, 2.5 «Правил дорожнього руху», повністю доказана і підтверджується дослідженими матеріалами справи про адміністративне правопорушення, під час оформлення яких будь-яких зауважень чи заперечень на дії працівників поліції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не висловлював, а його доводи щодо перебування припаркованого автомобіля на узбіччі дороги, - уявляються непереконливими та об`єктивно спростовуються наявними в матеріалах справи про адміністративне правопорушення поясненнями свідка ОСОБА_4 .

За ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди зобов`язані використовувати практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

В силу положень ст.33 КУпАП, при визначенні міри адміністративного стягнення, суддя враховує характер та обставини правопорушення, ступінь вини ОСОБА_1 та його особу, а також приймаючи до уваги мету адміністративного стягнення, передбачену ст.23 цього Кодексу, суддя доходить висновку про те, що з метою виховання особи та запобігання вчинення ним нових правопорушень, до зазначеної особи єдиним можливим є застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.1, 8-9, 23, 27, 33, 34, 40-1, 130, 256, 268, 276-280, 283 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Накласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення за вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у вигляді штрафу на користь держави, у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, зі стягненням судового збору у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у розмірі 496,20 гривень.

Строк позбавлення ОСОБА_3 спеціального права на керування транспортними засобами обчислювати з дня ухвалення постанови, а саме з 05 травня 2022 року.

Копію постановити направити для виконання ОСОБА_3 та до УПП в Одеській області ДПП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя: В.В.Шурупов