Справа № 127/3732/22
Провадження № 3/127/1018/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.20226.04.2022м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 17.01.2022 о 02.26 год. по вул. Ю. Левади, 5 в м. Вінниці ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Ваз», д.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, однак від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення не визнав та суду пояснив, що він автомобілем не керував, автомобіль стояв припаркований біля домоволодіння товариша, у якого він з іншими товаришами пив пиво. Вночі вони вирішили їхати по домівках, викликали таксі й підійшли до автомобіля, щоб забрати ключі від дому. В цей час під`їхав автомобіль поліції, які почали вимагати проходження огляду на стан сп`яніння.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що він разом з ОСОБА_1 був у товариша, де вони пили пиво. Вночі вони мали їхати по домівках, викликали таксі та підійшли до автомобіля ОСОБА_3 , щоб той забрав ключі він помешкання, і до них під`їхали працівники поліції, які почали вимагати проходження огляду на стан сп`яніння. Автомобіль не рухався, стояв на узбіччі дороги біля домоволодіння товариша, двигун заведений не був.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

З диспозиції статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) випливає, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто зазначеною правовою нормою встановлено альтернативні склади правопорушення: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності в діянні ОСОБА_1 , складу зазначеного вище правопорушення, суд вважає за доцільне зауважити таке.

З протоколу про адміністративне правопорушення випливає, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився. На підтвердження зазначеної обставини до протоколу про адміністративне правопорушення надані рапорт КВ № 2 роти № 2 БУПП ОСОБА_4 (далі Рапорт), направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Направлення) та диск із записом з нагрудних камер поліцейських (далі Запис).

З оглянутого в судовому засіданні Запису випливає, що ОСОБА_1 не заперечував факту вживання спиртовмісних напоїв пива. Після огляду в судовому засіданні Запису ОСОБА_1 зауважив, що запис не містить доказів того, що він керував транспортним засобом. Також ОСОБА_1 звернув увагу суду на ту обставину, що Запис не містить доказів того, щоб йому були названі виявлені у нього ознаки сп`яніння. Оцінюючи зазначені доводи ОСОБА_1 , суд враховує, що Запис не містить доказів факту керування останнім транспортним засобом, однак містить відомості, згідно з якими ОСОБА_1 підтвердив факт вживання пива. Також суд враховує, що відповідно до оглянутого в судовому засіданні Запису працівники поліції до того, як запропонувати ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння не назвали останньому виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння. Разом з тим, після тривалого спілкування і наполягання ОСОБА_1 на приїзді його товариша, який може його проконсультувати, ОСОБА_1 були названі ознаки сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота. Тому, аналізуючи Запис та наведені доводи ОСОБА_1 , суд вважає, що останні частково знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Зокрема, пунктом 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 за № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі Інструкція) визначені ознаки алкогольного сп`яніння, якими є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Порядок огляду на стан сп`яніння регламентований статтею 266 КпАП.

Зокрема, відповідно до частини другої статті 266 КпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Зі змісту частини третьої статті 266 КпАП випливає, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Як суд зазначив вище, одразу ОСОБА_1 не були названі виявлені у нього ознаки сп`яніння, натомість працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння. Суд вже вище також зазначав, що ОСОБА_1 згідно з відомостями, що містяться на Записі, не відмовлявся від проходження зазначеного огляду, однак просив надати йому можливість отримати консультацію в товариша. Суд враховує, що з оглянутого в судовому засіданні Запису випливає, що ОСОБА_1 працівники поліції повідомили, що потрібно «продути» або відмовитись від цього. І лише після тривалого спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції та розпечатування останніми одноразової трубочки для газоаналізатора останні повідомили ОСОБА_1 як підставу його огляду виявлення у нього ознаки, передбаченої пунктом 3 розділу І Інструкції запаху алкоголю з порожнини рота. Тому твердження ОСОБА_1 в частині відсутності правових підстав для його огляду на стан сп`яніння у зв`язку з відсутністю у нього ознак сп`яніння суд оцінює критично, як такі, що спростовані наданими суду доказами. Не були встановлені в судовому засіданні й підстави для визнання зазначеного огляду недійсним на підставі частини п`ятої статті 266 КпАП, оскільки хоча одразу ОСОБА_1 не були названі виявлені у нього ознаки сп`яніння, які стали підставою для проведення огляду, однак перед наміром застосування спеціального технічного засобу працівник поліції назвав ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння, запропонував пройти огляд поліцейським із застосуванням спеціального технічного засобу, в подальшому повідомив, що такий огляд може бути проведений у закладі охорони здоров`я і повідомив про наслідки відмови складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, як суд зазначив вище, склад правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП має місце у разі: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Надані суду матеріали свідчать про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений у зв`язку з відмова особи, яка керує транспортним засобом, тобто ОСОБА_5 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до роз`яснень, що надані у абзаці третьому пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України (далі ВСУ) № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (далі Постанова № 14) керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

У абзаці четвертому пункту 27 Постанови № 14 Пленум ВСУ роз`яснив, що для притягнення до відповідальності за статтею 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Окрім наведеного, суд вважає за доцільне звернути увагу, що у прецедентній практиці Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), зокрема у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), звертає увагу, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У справі справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі й закріпленою в статті 62 Конституції України.

ЄСПЛ в рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рибемон проти Франції» зазначив, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, ніж це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

Як суд зазначив вище, ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував факт здійснення керування транспортним засобом. Зазначені твердження ОСОБА_1 узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_2 і не були спростовані оглянутим у судовому засіданні Записом.

З огляду на викладене, з урахуванням принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України, а також з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов до висновку, що об`єктивними даними не підтверджений факт здійснення ОСОБА_1 керування транспортним засобом, а отже і не підтверджена його винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП, а тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КпАП провадження у справі необхідно закрити.

Керуючись статтями 130, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: