Справа № 522/9033/22
Провадження № 3/522/8008/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Павлик І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання - Сулими А.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - Клиса А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративні матеріали, що надійшли з Військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 за вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

20.07.2022 до Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 18.07.2022 № 9, 17.07.2022 приблизно о 20 год. 00 хв., командир взводу роти резерву офіцерського складу військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_1 не прибував зі звільнення до розташування військові частини НОМЕР_1, а повернувся лише 18.07.2022 приблизно о 03 год. 50 хв., чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-11КУпАП.

08.08.2022 в судове засідання з`явився ОСОБА_1 та його захисник і пояснили суду, що 17.07.2022 ОСОБА_1 дійсно не прибув зі звільнення до розташування військові частини НОМЕР_1. Разом з тим, наголосили, що кваліфікуючими ознаками ч. 3 ст. 172-11 КУпАП є не з`явлення військовослужбовцем на військову службу з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб, а в даному випадку особа, яка притягається до адміністративної відповідальності знаходилася у звільненні. За таких обставин, ОСОБА_1 просить суд закрити провадження у справі на підставі ст. 247 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен, зокрема, з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Протокол у справі про адміністративне правопорушення є основним джерелом доказів, на підставі якого суд встановлює наявність чи відсутність у діянні особи правопорушення. Лише належно оформлений протокол дозволяє всебічно розглянути справу по суті.Протокол про адміністративне правопорушення складається з дотриманням вимог щодо форми і змісту, встановлених ст. 256 КУпАП.

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи. У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

При цьому необхідно враховувати, що у справі протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), (ст. 254 і ст. 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Протокол про адміністративне правопорушення, як процесуальний документ є актом обвинувачення, та повинен містити в собі суть адміністративного правопорушення з посиланням на відповідні нормативно-правові акти, тобто відповідати вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки невідповідність протоколу вказаним вимогам, свідчить про неконкретність пред`явленого обвинувачення.

Конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Разом з тим, неконкретність обвинувачення не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а й позбавляє суд належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зокрема, в рішенні у справі «Ващенко проти України» Європейський суд вказав, що «обвинувачення» для цілей п. 1 ст. 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру».

Кваліфікуючими ознаками ч. 3 ст. 172-11 КУПАП з поміж іншого є не з`явлення військовослужбовцем на військову службу з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчасно не повернувся до військової частині зі звільнення до розташування військової частини.

Відповідно до ст. 216 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» військовослужбовці строкової військової служби у вільний від занять та робіт час мають право вільно переміщатися по території військової частини, а під час звільнення - і в межах гарнізону. Військовослужбовці офіцерського, сержантського (старшинського) складу, які проходять службу за контрактом, що виїжджають за межі гарнізону, письмово повідомляють про це командира військової частини. Виїзд військовослужбовців строкової військової служби за межі гарнізону (за винятком випадків відбуття у відпустку або відрядження) забороняється.

Разом з тим, вказаних вимог закону при складанні протоколу уповноваженою особою враховано та дотримано не було, в протоколі зазначено про неприбуття ОСОБА_1 зі звільнення, що не є кваліфікуючою ознакою ч. 3 ст. 172-11 КУПАП.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Таким чином, в порушення вищезазначених вимог ст. 256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення суть адміністративного правопорушення не відповідає кваліфікуючим ознакам ч. 3 ст. 172-11 КУпАП.

Створені під час складання протоколи умови мають наслідком не дотримання принципу правової визначеності та порушення права особи на захист, яке не можу бути поновлено під час судового розгляду з урахуванням особливостей процесуальної форми судового провадження, передбаченої КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 2 ст. 7 КУпАП встановлюється, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Отже, всі сумніви, які маються в матеріалах справи, відповідно до ст. 62 Конституції України, трактуються на користь особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Отже, розглядаючи справу, суд не може самостійно усунути наявні в протоколі недоліки, тобто вийти за межі своїх повноважень, перебравши на себе функцію обвинувачення, що є неприпустимим.

Усунення недоліків протоколу шляхом повернення матеріалів справ для доопрацювання органу, який його склав, також неможливо, оскільки внесення змін до змісту протоколу після його підписання не передбачено діючим законодавством.

З огляду на викладене, суд не вбачає в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, в зв`язку з чим вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 172-11, 247, 251, 256, 278, 280, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі № 522/9033/22 (провадження № 3/522/8008/22) про притягнення ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.А. Павлик