Справа №760/3596/22 3/760/3260/22
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2022 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Ріхтер В.В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли від 2 сектору 3 відділу 1 управління Департаменту військової розвідки СБ України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у с. Мінківці, Андрущівського району Житомирської області, громадянки України, з середньою освітою, розлученої, працюючої у військовій частині НОМЕР_1 (м. Київ), радіотелеграфістом відділення приймальних радіопристроїв взводу приймальних радіопристроїв радіороти батальйону зв`язку та автоматизованих систем управління, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 будучи радіотелеграфістом відділення приймальних радіопристроїв взводу приймальних радіопристроїв радіороти батальйону зв`язку та автоматизованих систем управління військової частини НОМЕР_1 12 листопада 2021 року через пункт пропуску «Бориспіль-Д» перетинала державний кордон з Республікою Єгипет.

При ньому, ОСОБА_1 відповідно до розпорядження ЦУ СБ України від 08.04.2021 №80д має допуск до державної таємниці за формою 3 та згідно з наказом командира в/ч НОМЕР_1 №87 від 27.04.2021 має доступ до Інформації з грифом секретності «таємно».

Зокрема, ОСОБА_1 , перед виїздом за кордон інструктаж з питань охорони державної таємниці напередодні виїзду та після повернення в Україну з метою з`ясування питань щодо наявності чи відсутності обставин, що могли створити передумови для витоку секретної інформації під час перебування за кордоном, фактів необґрунтованої заінтересованості з боку іноземців секретною інформацією у режимно-секретному органі не проходила.

Таким чином, ОСОБА_1 , всупереч взятих на себе обов`язків щодо збереження режиму секретності громадянкою України з доступом до державної таємниці та в наслідок порушення статті 28 Закону України «Про державну таємницю», (далі - Закон) пункту 116 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 №939 (далі - Порядок), яким передбачено: громадянин, якому надано допуск і доступ до державної таємниці, зобов`язаний повідомляти в письмовій формі про свій виїзд за межі України, та пунктів 696, 697, 698 Порядку, якими передбачено: перед виїздом до іноземної держави у приватних справах громадянка, якій надано допуск до державної таємниці, зобов`язана письмово повідомити про це посадовій особі, яка надала їй доступ до державної таємниці, а також PCО за місцем зберігання її картки у зв`язку з допуском до державної таємниці. Відомості про виїзд до іноземної держави громадян, яким, надано допуск до державної таємниці, у приватних справах та у службові відрядження реєструються РСО в журналі обліку виїздів за кордон працівників, яким надано допуск до державної таємниці. З працівниками підприємств, установ, організацій після їх повернення із закордонних службових відряджень або приватних поїздок до іноземних держав начальники РСО проводять співбесіди з метою з`ясування питань щодо наявності чи відсутності обставин, що могли створити передумови для витоку секретної інформації під час перебування за кордоном, фактів необґрунтованої заінтересованості з боку іноземців секретною інформацією, допустила порушення Порядку щодо забезпечення режиму секретності, чим порушив законодавство про державну таємницю, а саме: не вжив заходи щодо забезпечення охорони державної таємниці та не забезпечив контроль за охороною державної таємниці, тобто вчинив правопорушення, передбачене п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУПаП.

Як убачається з письмових пояснень ОСОБА_1 , що містяться у матеріалах справи, остання свою вину визнає у повному обсязі, зобов`язується у подальшому не порушувати законодавство у сфері охорони державної таємниці.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася. З письмової заяви, наданої суду убачається, що остання просить розглянути справу у її відсутність.

За таких обставин, та враховуючи, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді даної справи відповідно до вимог статті 268 КУпАП не є обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Виходячи з ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення передбачене п. 6 ч.1 ст. 212-2 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст.212-2 КУпАП повністю доводиться матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, а також іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, оскільки вона не вжила заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці.

Частина друга ст. 38 КУПаП передбачає, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Таки чином, суд вважає, що можливе накласти на особу адміністративне стягнення.

Вирішуючи питання щодо виду та розміру адміністративного стягнення, суд враховує особу ОСОБА_1 , характер вчиненого правопорушення, ступінь її вини, та приходить до висновку про можливість накладення стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, однак у мінімальному розмірі.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягнення відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП.

Керуючись стст.9, 33-35, 172-20, 221, 251, 283-284, 287-291 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп.

Відповідно до ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту винесення до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд міста Києва.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Відсутність у постанові в справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні Закону України "Про виконавче провадження", відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані, згідно постанови Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження № 61-331св18), у розрізі ст. 18 указаного Закону, не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання (відмови у відкритті виконавчого провадження).

Суддя Ріхтер В.В.