ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1626/22
Провадження № 3/210/826/22
П О С Т А Н О В А

іменем України

"26" липня 2022 р.

Суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Скотар Р.Є., розглянув матеріали, які надійшли від Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу надійшов адміністративний матеріал у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ААБ № 275598 від 26 травня 2022 року встановлено, що 26 травня 2022 року о 22-42 годин в Дніпропетровській області м. Кривий Ріг, Металургійний район, по вул. Гетьманська, буд. 74-б водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей що не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан сп`яніння відмовився у присутності двох свідків. Від керування відсторонений шляхом передачі керування тверезому водію. Чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 присутній не був, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав клопотання про закриття провадження.

У клопотанні про закриття провадження ОСОБА_1 зазначив, щовину не визнає, та пояснив наступне. 26 травня 2022 року близько 22-40 керуючи автомобілем Шкода Октавия, НОМЕР_1 , зупинений працівниками поліції в Металургійному районі по вулиці Гетьманській у місті Кривому Розі. При цьому жодних наркотичних чи алкогольних засобів не вживав. Після перевірки документів працівники поліції запитали, чи бажає пройти огляд на стан сп`яніння в ПНД. При цьому на стан якого сп`яніння, а саме алкогольного чи наркотичного не пояснювали. Жодних ознак сп`яніння, які виявили не перелічили. ОСОБА_1 погодився поїхати разом із ними на автомобілі патрульної поліції. В ході поїздки до ПНД працівники поліції пропонували також пройти огляд за допомогою приладу Драгер, на що ОСОБА_1 погоджувався. Але працівники поліції при собі приладу Драгер не мали, а також згодом пояснили, що все одно вже їдуть на ПНД. Прибувши до ПНД, тривалий час чогось чи когось чекали, при цьому до лікаря нарколога не заводили з незрозумілих причин. Після тривалого очікування співробітники поліції почали вмовляти відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння, так як потрібно було довго чекати, крім того вони пояснили, що треба відмовитись від огляду, а в суді надам пояснення, що нічого не вживав. Так як потрапив в таку ситуацію вперше, не відмовляючись від проходження огляду на стан сп`яніння, був вимушений поїхати разом з працівниками поліції на місце зупинки свого автомобіля. Вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнає, оскільки не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Морозов Є.Є. через канцелярію суду надав клопотання про закриття провадження у справі в якому зазначив, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх доказів та усіх необхідних відомостей, які б вказували на винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме ОСОБА_1 в ході спілкування з співробітниками поліції своє перебування в стані наркотичного сп`яніння заперечував, як і заперечував наявність в нього ознак будь-якого сп`яніння. Взагалі, будь-які ознаки сп`яніння ОСОБА_1 не були особисто перелічені, як і не були перелічені в присутності свідків. Вказані обставини можуть свідчити про безпідставність та необґрунтованість висновків співробітників поліції про наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння. Крім того, виходячи зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ за №275598 від 26.05.2022 водій ОСОБА_1 керував т/з Skoda Octavia, днз НОМЕР_2 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів, хоча згідно змісту рапорту від 26.05.2022 поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону №1 ППП у м. Кривий Ріг, УПП у Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Олександра Кривоноса Шпіхернюк Роман Сергійович мав ознаки алкогольного сп`яніння. Не конкретизація виявлених ознак та виду сп`яніння у ОСОБА_1 співробітниками поліції відповідно до п.п.3,4 Розділу І Інструкції призвело до того, що співробітники поліції при виявленні ними начебто існуючих ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 запропонували йому в присутності свідків пройти огляд на місці за допомогою на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів або пройти його в закладі охорони здоров`я (як при стані алкогольного сп`яніння), що свідчить про упереджене ставлення до ОСОБА_1 з боку співробітників поліції, а також грубе порушення ними вимог п.12 розділу ІІ Інструкції. Крім того, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, на пропозицію співробітників поліції пройти огляд у КП КПНД ДОР ОСОБА_1 погодився, про що свідчать відеозаписи із боді-камер. Отже будь-яких інших належних, допустимих та достовірних доказів, які б з достатністю вказували на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у справі не встановлено. Враховуючи викладене просив суд провадження по справі закрити за відсутності в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення.

Суд, дослідивши надані до справи докази, приходить до висновку, що провадження по справі підлягає закриттю з наступних підстав

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 1.3. ПДР України, що кореспондується з п. 1.9 ПДР України на учасників дорожнього руху покладений обов`язок знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення цих Правил вони несуть відповідальність згідно з законодавством.

Пунктом 2.5 ПДР України визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Отже, за змістом ст. 266 КУпАП, щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у поліцейського виникають після встановлення факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак наркотичного сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції про проходження огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинення транспортного засобу,в разі відмови проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинення транспортного засобу - висунення поліцейським пропозиції про проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, та відмови особи від проходження такого огляду, яка повинна бути висловлена у формі, яка не передбачає двозначного трактування цієї відмови чи викликати сумніви у її дійсності. Лише після висловлення такої відмови адміністративне правопорушення вважається вчиненим і породжує у поліцейського обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 6, 7 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Разом із тим, всупереч вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735, на відеозаписі, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, не відображено, що працівники поліції будь-яким чином встановлювали ознаки наркотичного сп`яніння у водія, пропонували би проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинення транспортного засобу і що останній відмовляється від такого проходження.

Крім цього, з дослідженого відеозапису вбачається в ході розмови між водієм та поліцейськими останні пропонують пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 категорично відповідає, що погоджується на проведення огляду та своїми послідовними діями підтверджує намір проходити огляд в закладі охорони здоров`я.

Відтак відомості щодо фактичних обставин правопорушення, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , не знайшли свого підтвердження доказами по справі. При цьому сам по собі протокол не може бути беззаперечним доказом винуватості особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім цього, в протоколі про адміністративне правопорушення взагалі не зазначено, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки, чи від проведення огляду в закладі охорони здоров`я

Отже, пояснення ОСОБА_1 , що він не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, підтверджується відеозаписом, ані протоколом про адміністративне правопорушення, ані поясненнями свідків, чи будь-якими іншими доказами не спростовуються.

У протоколі про адміністративне правопорушення вказано ознаки сп`яніння - звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів, однак відповідно до відеозапису події, наразі порушення мови, порушення координації рухів ніяким чином не встановлювалося і не вбачається з відеозапису, а так само і письмовими поясненнями свідків не підтверджуються, поведінка водія була цілком адекватна обстановці, яка склалася, а тому зазначення цих ознак викликає сумніви.

З урахуванням відсутності доказів виявлення у водія ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, у працівників поліції відсутні були підстави пропонувати водію пройти в медичному закладі огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Дослідивши всі докази у провадженні, в їх сукупності, слід визнати, що вони є суперечливими, а тому не можуть бути розцінені як такі, що беззаперечно вказують на доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП

Згідно пункту 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року (надалі - Порядок направлення водіїв) водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Проте, як вбачається з дослідженого в судовому засіданні відеозапису, працівники поліції ОСОБА_1 не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки.

Пунктом 8 Порядку направлення водіїв передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З дослідженого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. На пропозицію працівника поліції пройти огляд в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 безумовно та категорично погодився, після чого разом з поліцейськими на службовому автомобілі поліції проїхав для проходження огляду. Надалі з відеозапису вбачається очікування та спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 біля закладу охорони здоров`я. Після тривалого очікування з невідомих причин працівники поліції та ОСОБА_1 сідають до службового автомобіля та їдуть.

Отже, у випадку відмови ОСОБА_1 від проведення огляду в закладі охорони здоров`я,поліцейський зобов`язаний був в закладі охорони здоров`я у присутності двох свідків скласти протокол про адміністративне правопорушення, зазначити дії водія щодо ухилення від огляду, проте поліцейський всупереч пункту 8 Порядку направлення водіїв, вищезазначені вимоги проігнорував.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Суд критично оцінює письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки вони складені шляхом внесення в заздалегідь виготовлений машинописний текст бланку рукописної інформації, містять виправлення, що є неприпустимим порушенням, мають однаковий зміст, що відповідно викликає сумнів у достовірності таких пояснень. Крім цього, пояснення вказаних свідків не містять інформації щодо документів на підставі яких працівники поліції встановили особи свідків, не містять в собі ніяких відомостей про те, в який саме час та в якому місці ОСОБА_1 відмовився проходити відповідний огляд. В поясненнях даних свідків відсутня інформація щодо наявності будь-яких ознак сп`яніння у водія.

Частиною 1 ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол.

За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказам у даній справі, у розумінні статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним та беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумнівів у суду.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки фактичні обставини, викладені у протоколі, не підтверджуються сукупністю доказів, а отже, протокол не відповідає вимозі його достовірності.

Таким чином аналіз вказаних доказів дає підстави стверджувати про можливість порушення поліцейськими вимог нормативних документів, які регламентують порядок виявлення та фіксації відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Суд приходить до висновку, що надані матеріали адміністративної справи є суперечливими, не відповідають критеріям достовірності та належності.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь згідно ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини.

Відповідно до ст.251 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно достатті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

У відповідності до вимог ст. 62 Конституції України особа не зобов`язана доводити свою невинуватість. Крім того, згідно чинного законодавства, вина особи у вчиненні будь-якого проступку (в тому числі адміністративного правопорушення), повинна бути доведена в установленому законом порядку тобто, в межах процедури, чітко визначеної нормативно правовим актом.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви стосовно доведеності вини ОСОБА_1 трактуються на його користь.

З огляду на наведені обставини, суд вважає, що працівники поліції дійшли не обґрунтованого та передчасного висновку щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю внаслідок відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення .

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу.

Суддя: Р. Є. Скотар