Справа № 196/330/22
№ провадження 3/196/187/2022
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2022 року смт. Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Бабічевої Л.П.,

за участю секретаря судового засідання - Шевченко Т.І., Кузнецової Г.С.,

особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

потерпілої - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Царичанка справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з ВП №11 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, мешканця: АДРЕСА_1 ,

за ст. 173 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 865565 від 25.05.2022 року зазначено, що 25 травня 2022 року близько 21 год. 00 хв. по вул. Селянська біля буд.12, що в смт.Царичанка Дніпропетровської області, ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 , погрожував їй фізичною розправою, знаходячись у громадському місці (на вулиці), внаслідок чого порушував громадський порядок і спокій громадян, за що відповідальність передбачена ст.173 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у скоєнні правопорушення не визнав та пояснив, що 25 травня 2022 року приблизно о 21-00 год. він знаходився дома за адресою: АДРЕСА_1 . Мати йому повідомила, що пропав кіт і коли вона його шукала, то син потерпілої почав її ображати. Після чого він пішов до двору потерпілої за адресою: АДРЕСА_2 . Коли підійшов до двору, то попрохав сина потерпілої ОСОБА_4 'ян ОСОБА_5 , який стояв у дворі, підійти та пояснити свої дії щодо матері. Потерпіла в цей час знаходилась у дворі. Нецензурно в адресу потерпілої він не висловлювався. Вважає, що даний конфлікт спровокували ОСОБА_6 та його мати. Просить закрити провадження у справі.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що між нею та родиною ОСОБА_7 тривалий час неприязні стосунки. 25 травня 2022 року увечері ОСОБА_8 підійшов до їх двору за адресою: АДРЕСА_2 , та став погрожувати її сину ОСОБА_4 'яну ОСОБА_5 , при цьому в руці тримав трубу. Після чого підійшла мати ОСОБА_9 і забрала його. В її адресу ОСОБА_8 не висловлювався нецензурно та фізичною розправою не погрожував. Також пояснила, що заяву від 25.05.2022 року, яка міститься на а.с. 2, та письмове пояснення вона внасноручно не писала і пояснень щодо нецензурної лайки в її адресу вона не надавала. Просить вирішити справу відповідно до закону.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що потерпіла по справі є його мати, з родиною ОСОБА_7 у них близько 15 років конфлікті стосунки. У липні 2022 року ОСОБА_8 проходив біля його двору за адресою: АДРЕСА_2 , та ображав його матір потерпілу ОСОБА_2 , висловлювався нецензурно. В цей час мати знаходилась у дворі, а ОСОБА_11 за двором, сторонніх осіб при цьому не було. Також ОСОБА_7 в його адресу висловлювався нецензурно. Після ОСОБА_7 взяв палку і став нею розмахувати.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснила, що в травні- червні 2022 року, точно місяць та день не пам`ятає, приблизно о 20-30 год. вона бачила, як ОСОБА_8 , який стояв біля двору сусідів - ОСОБА_13 та ОСОБА_5 , висловлювався нецензурно в адресу сусідів та замахувався трубою в сторону ОСОБА_14 .

Свідок ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 є її сином. 25 травня 2022 року о 21-00 год. Її син повернувся з роботи додому. Вона сину розповіла, що шукала кота і син ОСОБА_13 ОСОБА_5 показав їй рукою жест. Після чого її син ОСОБА_5 пішов мимо будинку потерпілої. Коли вона вийшла з двору то побачила, що син стояв за двором потерпілої, після чого вона його забрала.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , допитавши свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_1 , та дослідивши матеріали додані до протоколу, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад та подія адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП за наступних підстав.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою у статті 62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд розглядає справу у межах обставин, викладених у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення та на основі тих доказів, які стосуються обставин вчинення адміністративного правопорушення, які покладено в основу складання зазначеного вище протоколу.

Відповідно до викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставин, ОСОБА_1 , знаходячись в громадському місці, порушив громадський порядок і спокій громадян, а саме висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 , погрожував їй фізичною розправою.

Стаття 173 КУпАП передбачає відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Виходячи з диспозиції вказаної статті, об`єктивна сторона зазначеного правопорушення полягає у порушенні громадського порядку (урегульованої правовими та іншими соціальними нормами системи суспільних відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей) шляхом вживання нецензурної лайки в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та вчинення інших подібних дій.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Крім того, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони, яка є складовою правопорушення, є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії, а саме неповага до суспільства, прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі.

Так, інкриміновані ОСОБА_1 дії не містять усіх обов`язкових ознак складу правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП.

Фактичні обставини справи, встановлені судом на підставі відомостей, зафіксованих у протоколі про адміністративне правопорушення та доданих до нього письмових документів, а також в ході судового засідання, свідчать про те, що між ОСОБА_1 та потерпілою ОСОБА_2 і її родиною склались неприязні стосунки, які мали місце і до подій, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а дії ОСОБА_1 були зумовлені саме особистою неприязню до родини ОСОБА_15 , а не хуліганським мотивом.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 умислу на порушення громадського порядку та хуліганського мотиву, тобто бажання проявити неповагу до суспільства, показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі.

Відповідно до абз. 2 п. 15 постанови Великої Палати Верховного суду від 03 липня 2019 року за відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства (справа № 288/1158/16-к).

Суд не знайшов підтвердження тому, що дії ОСОБА_1 були спрямовані на порушення громадського порядку чи дійсно порушили громадський порядок.

Крім того, не доведено саму об`єктивну сторону вчинення ОСОБА_1 вказаного в протоколі правопорушення, а саме висловлювань нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 , погроз їй фізичною розправою.

Так, потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердила, що між нею та родиною ОСОБА_7 дійсно вже тривалий час неприязні стосунки. Щодо дій 25 травня 2022 року, то вона пояснила, що в її адресу ОСОБА_8 не висловлювався нецензурно та фізичною розправою не погрожував. Також пояснила, що заяву від 25.05.2022 року, яка міститься на а.с. 2, та письмове пояснення вона внасноручно не писала і пояснень щодо нецензурної лайки в її адресу вона не надавала.

За викладених обставин вказана заява та письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 (а.с. 2,3)не можуть бути належними доказами на підтвердження обставин правопорушення, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення від 25.05.2022 року, та скоєння ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ст. 173 КУПАП.

Окрім цього, з досліджуваного в судовому засіданні диску із відеозаписом встановлено, що у даному відеоматері взагалі не зафіксовано обставин вчинення ОСОБА_1 дрібного хуліганства, про що вказано в протоколі.

Відеофайл не підтверджує правопорушення, яке ставиться у провину ОСОБА_1 і не вказує на його вчинення.

Отже, інкриміновані ОСОБА_1 дії не містять усіх обов`язкових ознак складу правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, а тому відсутній і склад адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, при встановленні відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За змістом ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Як наслідок, на переконання суду дані відображені працівниками поліції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ст. 173 КУпАП є сумнівними з огляду на вищезазначені підстави, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 року; стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що судом не встановлено в діях ОСОБА_1 вчинення дрібного хуліганства, передбаченого вимогами ст. 173 КУпАП, при зазначених в протоколі обставинах, а тому справу необхідно закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, 280, 283-284, 285, 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_9 за ст. 173 КУпАП - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Царичанський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 09 серпня 2022 року.

Суддя Л.П. Бабічева