Справа № 755/6633/22
Провадження №: 3/755/3810/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" серпня 2022 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Старовойтова С.М., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Департаменту стратегічних розслідувань Управління стратегічних розслідувань в місті Києві Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП,

за участю:

прокурора Андреєва Я.А.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу №425 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 29.07.2022 року ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», а саме ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 184, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», під час виконання своїх службових повноважень не повідомила свого безпосереднього керівника встановленому законом випадку та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, під час прийняття рішення щодо прийняття на роботу на вакантну посаду ОСОБА_2 , який є її сином, та вчинення дій шляхом підписання 27.08.2020 року наказу № 91-к про прийняття на роботу, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім цього, згідно протоколу №426 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 29.07.2022 року ОСОБА_1 порушила вимоги п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», а саме ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 184, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», під час виконання своїх службових повноважень в умовах реального конфлікту інтересів прийняла рішення щодо прийняття на роботу на вакантну посаду ОСОБА_2 , який є її сином, та вчинила дії шляхом підписання 27.08.2020 року наказу № 91-к про прийняття на роботу, чим вчинила адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушень не визнала та повідомила, що дійсно обіймаючи посаду директора Середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 184, прийняла рішення щодо прийняття на роботу на вакантну посаду свого сина - ОСОБА_2 , однак не вбачає у вказаних діях прояв корупції, оскільки діяла виключно в інтересах школи та намагалася таким чином вирішити проблему кадрового дефіциту серед викладацького складу.

Прокурор просив визнати винною ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та притягнути до адміністративної відповідальності.

Суд, вислухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, захисника, прокурора, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до наступного.

Частиною 1 статті 172-7 КУпАП, передбачена відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Також, частиною 2 статті 172-7 КУпАП, передбачена відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

За нормою ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, серед іншого, відомості про особу порушника. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка вчинила адміністративне правопорушення. При складанні протоколу порушникові роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Частиною четвертою статті 38 КУпАП (в редакції на момент вчинення інкримінованого правопорушення) передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Як вбачається із матеріалів справи та протоколів про адміністративні правопорушення, датою вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_1 є 27.08.2020 року, коли вона підписала наказ № 91-к про прийняття на роботу свого сина - ОСОБА_2 .

У вказаних протоколах про адміністративні правопорушення зазначено, що днем фактичного виявлення вчинених ОСОБА_2 правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, є дата складання і підписання уповноваженою на те особою протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, тобто 29.07.2022 року.

З такими твердженнями суд не погоджується, з огляду на таке.

Посилання у вказаних протоколах про адміністративні правопорушення на те, що датою виявлення правопорушення є дата складання протоколу - 29.07.2022 року, не можна вважати переконливими, оскільки такий підхід не узгоджується з принципом правової визначеності, який є невід`ємною складовою принципу верховенства права та елементом справедливого судочинства.

На переконання суду, несвоєчасне проведення ефективної адміністративної перевірки та складання протоколу про адміністративне правопорушення не може бути підставою для штучного продовження строків, визначених у ст. 38 КУпАП.

Такий висновок узгоджується і з правовою позицією, викладеною у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 25 травня 1998 року «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що на час розгляду справи судом строки, визначені у ч. 3 ст. 38 КУпАП, вже закінчились.

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи у такій спосіб судову практику на однакове застосування норм права.

Верховний суд у постанові від 11 липня 2018 року у справі № 308/8763/15-зауважив, що визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Ця норма КУпАП є імперативною і підлягає застосуванню судами першої та апеляційної інстанцій. Вона не передбачає повноважень суду щодо встановлення наявності вини особи у його вчиненні (правова позиція, викладена в постанові ВСУ від 18.05.2021 року у справі №3-3133/10).

Логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє прийти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Судом не установлено факту відступу КАС ВС від позиції вираженій у справі № 308/8763/15-а.

За таких обставин, ураховуючи окреслені Верховним судом у наведеному судовому рішенні орієнтири щодо умов застосування положень ст. 38, п. 7 ст. 247 КпАП в частині того, що першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку та враховуючи той факт, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строки, передбачені ст. 38 КпАП, минули, суд вважає за необхідне розпочате провадження у справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 даного Кодексу без вирішення питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Окреслені судом орієнтири щодо застосування положень ст. 38 КУпАП при розгляді справ за ст. 172-6 КУпАП дозволяють дійти висновків, що датою вчинення правопорушення є наступний день після спливу строку на подання декларації, а датою виявлення порушення є дата отримання інформації про неподання декларації з офіційних джерел уперше.

Враховуючи наведене, днем початку перебігу строку накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, слід вважати саме 27.08.2020 року, що на час розгляду справи в суді, в розумінні ст. 38 КУпАП, сплинув.

Посилання на те, що фактичним моментом виявлення правопорушення є дата складання адміністративного протоколу суперечить наданим доказам, тривалість виконання своїх обов`язків, не може слугувати причиною несвоєчасності притягнення особи до відповідальності.

Правових підстав стверджувати, що інкриміновані правопорушення за викладених у протоколі правопорушення обставин, продовжувалися після зазначеного періоду у суду немає.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що справа підлягає закриттю у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст.ст.33, 38, 172-6, 247, 251, 252, 283-285 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, закрити у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: