Справа № 163/980/21
Провадження № 3/163/145/22
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2022 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Шеремета С.А.

з участю секретаря судового засідання Кузьміної А.В.,

представника Волинської митниці Кондратюка І.П.,

захисника особи, що притягується до відповідальності, ОСОБА_1 - Ульчака Б.І.,

розглянувши в приміщенні суду направлені Волинською митницею Держмитслужби матеріали справи за протоколом № 0104/20500/21 про притягнення до відповідальності за ч.1 ст.483 МК України

ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Німеччини, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , соціального працівника компанії "S`einladeie Gemeinnuzige Gesells-Chaf Fur Mission Und Seelsorge mbh", РНОКПП невідомий, закордонний паспорт НОМЕР_1 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, при таких обставинах.

16.02.2021 року з Республіки Польща в зону митного поста "Ягодин" Волинської митниці Держмитслужби прибув вантажний автомобіль з номерними знаками НОМЕР_2 / НОМЕР_3 під керуванням громадянина України ОСОБА_4 .

До митного контролю водій подав разом з митною декларацією типу ТР81АА №UA205020/2021/000459 CMR від 13.02.2021 без номера та інвойс № 001 від 13.02.2021.

Згідно з цими документами в автомобілі переміщувались товари - "Гуманітарна допомого": одяг, взуття постільні приналежності бувші у використанні, загальною кількістю 397 упаковок та вагою брутто 9930 кг; вживані меблі загальною кількістю 3 штуки та вагою брутто 20 кг; одну пральну машину бувша у використанні вагою брутто 80 кг; суп овочевий загальною кількістю 420 упаковок та вагою брутто 5050 кг; соус овочевий загальною кількістю 144 упаковки та вагою брутто 894 кг; пюре фруктове загальною кількістю 190 упаковок та вагою брутто 3510 кг; миючі засоби загальною кількістю 80 упаковок та вагою брутто 1180 кг; засоби для догляду за волоссям загальною кількістю 116 упаковок та вагою брутто 570 кг; посуд загальною кількістю 70 упаковок та вагою брутто 590 кг.

Відправниками товарів в документах вказано німецьку організацію "S`einladeie Gemeinnuzige Gesells-Chaf Fur Mission Und Seelsorge mbh", отримувачем Християнська місія милосердя "Ковчег" при об`єднанні "Церков ХВЄП Донецької області" (м.Слов`янськ Донецька область).

Під час повного митного огляду транспортного засобу в причепі виявлено невказані в товарно-супровідних документах 1660 упаковок (6640 штук) дитячого харчування (фруктове пюре), 18 упаковок (108 штук) соусу овочевого, 600 штук засобу для прання, 1120 косметичних наборів, загальною вартістю, за висновком експерта, 608 174, 24 гривні.

З огляду на положення п.п.7, 43 ст.4, ч.2 ст.459 МК України дії ОСОБА_5 ( ОСОБА_2 ) як відповідальної за міжнародне відправлення товарів посадової особи асоціації "S`einladeie Gemeinnuzige Gesells-Chaf Fur Mission Und Seelsorge mbh" кваліфіковані за ч.1 ст.483 МК України як спрямовані на переміщення цих товарів з приховуванням від митного контролю шляхом фізичного приховування серед вказаного у товаросупровідних документах вантажу та подання митному органу як підстави їх переміщення товарно-супровідних документів, що в частині предметів порушення митних правил містили неправдиві відомості про найменування та кількість товарів, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 МК України.

ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) на розгляд справи в суді не з`явився.

Його захисник адвокат Ульчак Б.І. висловив свою правову позицію про відсутність в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, повністю підтримав свої письмові заперечення, з підстав наведених у ньому, просив провадження в справі закрити. Також вказав, що справа направлялась Волинській митниці для проведення додаткової перевірки та у митного органу було достатньо часу для її проведення, однак після додаткової перевірки визначені в постанові суду дії, які слід провести, в повному обсязі виконані не були та доказів, які б підтверджували вину його підзахисного не здобуто.

Представник Волинської митниці під час розгляду протоколу заявив, що вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 ( ОСОБА_2 ) у вчиненні порушення митних правил, просив накласти стягнення в межах санкції ч.1 ст.483 МК України, стягнути витрати митниці і судовий збір.

Винуватість ОСОБА_5 ( ОСОБА_2 ) у вчиненні правопорушення повністю стверджена матеріалами справи.

Факт прибуття на митний пост транспортному засобу з номерними знаками НОМЕР_2 / НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 і увезення на митну територію України товарів в адресу Християнської місії милосердя "Ковчег" встановлений протоколом про порушення митних правил, товарно-супровідними документами (CMR без номера від 13.02.2021, інвойсом №001 від 13.02.2021, декларацією типу ТР81АА №UA205020/2021/000459), контрольним талоном.

Наявність в транспортному засобі товарів, не зазначених в товарно-супровідних документах, стверджений актом про проведення митного огляду транспортного засобу.

З електронного листа, який надійшов Волинській митниці у відводь на запит, від ОСОБА_5 ( ОСОБА_2 ), встановлено, що відповідальним за відвантаження вилученого вантажу є соціальний працівник - ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ).

До протоколу приєднано копію висновку експерта СЛЕД Держмитслужби про вартість вилучених товарів у 608 174,24 гривні.

Винуватість ОСОБА_5 ( ОСОБА_2 ) як посадової особи компанії-відправника також доведена листом останнього.

З нього вбачається, що ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) є соціальним працівником компанії, а з офіційного сайту компанії "S`einladeie Gemeinnuzige Gesells-Chaf Fur Mission Und Seelsorge mbh" встановлено, що ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) є керуючим директором цієї компанії.

Згідно із ч.2 ст.459 МК України суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил … при вчиненні таких порушень підприємствами можуть бути посадові особи цих підприємств.

Пунктом 43 ст.4 МК України визначено, що посадові особи підприємств - керівники та інші працівники підприємств (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за додержання такими підприємствами вимог, встановлених цим Кодексом, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку.

Отже, як відповідальна особа організації компанії "S`einladeie Gemeinnuzige Gesells-Chaf Fur Mission Und Seelsorge mbh" і ніс відповідальність від імені цієї організації за відповідність переміщуваного товару товарно-супровідним документам.

Частинами 1, 2 ст.190 МК України встановлено, що товари можуть вважатися помилково ввезеними на митну територію України, якщо митний орган переконається в тому, що ввезення цих товарів не є результатом умисних дій. Помилкове ввезення товарів не може вважатися порушенням митних правил.

В цій справі встановлено очевидну невідповідність значної кількості товару поданим до митного контролю товарно-супровідним документам .

Сама по собі така кількість товару дає підстави для обґрунтованого сумніву щодо допущеної помилки.

При вирішення питання про обсяг відповідальності ОСОБА_5 ( ОСОБА_2 ) встановлено таке.

По справі встановлено, що ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) є працівником благодійної організації "S`einladeie Gemeinnuzige Gesells-Chaf Fur Mission Und Seelsorge mbh", яка протягом більше ніж 20 років здійснює вагомий внесок в розробку системи соціального захисту незахищених верст населення, надання якісної гуманітарної допомоги дитячим закладам, сім`ям учасників АТО, багатодітним родинам та іншим верствам населення в Україні, що підтверджується подяками заступника голови Київської ОДА, Уповноваженого Президента України з прав дитини, листом-зверненням голови правління БО МБФ "Отчий Дім".

Окрім того, судом установлено, що мало місце невідповідність кількості товару поданим до митного контролю товарно-супровідним документам, разом з тим маса заявленого товару з тим що переміщувався є ідентичною, тобто за обсягом ваги товар переміщувався у відповідності до заявленого.

Статтею 23 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.ст.33-35 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини при вирішенні питання про стягнення необхідно враховувати співрозмірність шкоди, завданої державним та суспільним інтересам, і шкоди, завданої особі. Суд повинен проаналізувати, чи дотримано органами влади розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищати право особи на мирне володіння своїм майном, тобто, чи не стали вжиті заходи особистим та надмірним тягарем для заявника. Крім того, Суд звертає увагу, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним.

Крім цього, в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Гірлян проти Росії" від 09.10.2018 (скарга № 35943/15, §31) зазначено, що положення Кодексу про адміністративні правопорушення Росії … не залишає за судом права винесення вироку стосовно будь-якого розсуду … шляхом надання права вибору між штрафом, еквівалентним, по крайній мірі, неоголошеній сумі, або конфіскації неоголошених готівкових коштів. На думку Суду, така жорстка система не в змозі забезпечити необхідний справедливий баланс між вимогами загальних інтересів и захистом права особи на власність. … Міра конфіскації поклала на заявника індивідуальне и надмірне навантаження і була неспіврозмірна скоєному злочину (див. Ісмаїлов, § 38, и Болевич, § 45, Танасов проти Румунії № 65910/09, § 28, 31 жовтня 2017 року).

За сталою практикою Європейського суду з прав людини такі адміністративні стягнення, як адміністративний арешт і значні адміністративні штрафи, є співмірними з кримінальним покаранням [рішення у справах Engel and others v. The Netherlands від 8 червня 1976 року (заяви №№ 5100/71; 5101/71; 5102/71; 5354/72; 5370/72), Гурепка проти України від 6 вересня 2005 року (заява № 61406/00), A. Menarini Diagnostics S.R.L. v. Italy від 27 вересня 2011 року (заява № 43509/08)].

Частина 1 статті 483 МК України в разі доведеності вини особи передбачає стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів з конфіскацією цих товарів.

Таке стягнення є безальтернативним і позбавляє суд врахувати характер і суспільну шкідливість правопорушення та особу винного. За обставинами цієї справи очевидним є те, що накладення такого безальтернативного стягнення буде, фактично, покаранням виключно самого ОСОБА_5 ( ОСОБА_2 ), як директора компанії "S`einladeie Gemeinnuzige Gesells-Chaf Fur Mission Und Seelsorge mbh", що в подальшому може призвести до банкрутства цієї компанії та припинення надання допомоги Україні, що буде великою втратою для багатьох верств населення.

З огляду на сформульовані Конституційним Судом України підходів до розуміння принципу індивідуалізації юридичної відповідальності принцип індивідуалізації юридичної відповідальності у процедурі притягнення особи до адміністративної відповідальності має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Європейський суд з прав людини вказав, що „<…> для того, щоб відповідати вимозі домірності, суворість санкцій має відповідати тяжкості правопорушень, за які їх призначають <…>. Принцип домірності (пропорційності) має бути дотриманий не лише при визначенні норм, які стосуються суворості санкції, а й при оцінці тих факторів, що їх має бути взято до уваги при визначенні санкції <…> [рішення у справі Imeri v. Croatia від 24 червня 2021 року (заява № 77668/14), § 84].

Крім того, на думку Європейського суду з прав людини, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції вимагає, щоб будь-яке втручання обґрунтовано відповідало [правомірній] меті. Іншими словами, потрібно досягти „справедливого балансу між вимогами загальних потреб суспільства і вимогами захисту фундаментальних прав людини. Цього балансу не буде досягнуто, якщо особі або особам, яких це стосується, доведеться нести особистий і надмірний тягар [див., зокрема, рішення у справах The Former King of Greece and Others v. Greece [GC] від 28 листопада 2002 року (заява № 25701/94), ECHR 2000-XII, § 79, § 82; Jahn and Others v. Germany [GC] від 30 червня 2005 року (заяви №№ 46720/99, 72203/01, 72552/01), ECHR 2005-VI, § 8194; Gogitidze and Others v. Georgiа від 12 травня 2015 року (заява № 36862/05), § 97].

У рішенні у справі Краєва проти України від 13 січня 2022 року (заява № 72858/13) Європейський суд з прав людини, констатувавши, що сума штрафу, накладеного на заявницю за порушення митних правил (частина перша статті 483 Кодексу), становила надмірне втручання в її право власності всупереч вимогам статті 1 Першого протоколу до Конвенції, зазначив, зокрема, що: відповідно до частини першої статті 483 Кодексу, згідно з якою заявницю було визнано винною, штраф у розмірі, що дорівнює вартості товару, що є дуже великою сумою, та конфіскація товару були обов`язковими заходами без жодних винятків; відсутність дискреції стосовно цього не дала українським судам можливості врахувати індивідуальні обставини, що позбавляє сенсу будь-яку оцінку; Європейський суд з прав людини вже зазначав, що подібна жорстка система не здатна забезпечити потрібний справедливий баланс між вимогами загального інтересу та захистом права особи на власність (§ 31).

З огляду на зазначені вище обставини цієї справи та практику Європейського Суду з прав людини вбачаються підстави для висновку, що застосування до ОСОБА_5 ( ОСОБА_2 ) і штрафу, і конфіскації предметів порушення митних правил, що передбачено санкцією ч.1 ст.483 МК України як безальтернативне стягнення, буде порушенням положень ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки буде непропорційним, не відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника і буде очевидно неспіврозмірним практичній ролі "правопорушення та відповідальності".

Таким чином, встановлено підстави для накладення на ОСОБА_5 ( ОСОБА_2 ) стягнення у виді конфіскації предметів порушення митних правил без застосування штрафу.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат у справі про порушення митних правил у відповідності до вимог ст. 520 МК України та наказу Міністерства фінансів України від 15.06.2012 року №731, на підставі довідки про витрати митного органу в справі про порушення митних правил за протоколом №0104/20500/21, судом встановлено, що термін зберігання тимчасово вилучених товарів, починаючи з 11 дня його розміщення на власному складі митного органу, становить 493 доби, а обрахунок витрат за даний період згідно курсу НБУ на дату розгляду справи (1€ = 29,8064 грн.) складає 235 113 гривень.

Суд звертає увагу на те, що оскільки стягнення таких витрат, хоча й не є мірою відповідальності в розумінні ст.23 КУпАП, однак вимагає певних майнових затрат особи, які в даному випадку є значними та явно неспіврозмірними практичній ролі правопорушення і відповідальності, а тому суд з врахуванням тих обставин, що товар був поміщений на склад митниці 05.03.2021, а справа про порушення митних правил надійшла до суду на розгляд 28.04.2021, який продовжувався до 24.06.2021. Після чого постановою Любомльського районного суду від 24.06.2021 справа була направлена на додаткову перевірку, після проведення якої повернулася в суд 07.10.2021. В подальшому постановою Любомльського районного суду від 25.11.2021 справа повторно направлена на додаткову перевірку та повернулася після її проведення 04.01.2022. Крім цього з 17.01.2022 по 14.03.2022 в Любомльському районному суді Волинської області тимчасово було припинено відправлення правосуддя через надзвичайну подію, у зв`язку із чим товар знаходився на складі митниці з незалежних від ОСОБА_5 ( ОСОБА_2 ) обставин, а тому суддя вважає, що витрати митниці стягненню не підлягають.

З порушника відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України № 3674-VI підлягає стягненню судовий збір у відповідному розмірі.

Керуючись ст.ст.522, 527, 528 МК України,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_5 ( ОСОБА_2 ) визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, і накласти на нього стягнення у виді конфіскації у власність держави товару, вилученого за протоколом про ПМП №0104/20500/21, зокрема товару в асортименті, 4 найменування, 8468 штук, загальною вартістю 608 174,24 гривні.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ОСОБА_2 ) в користь держави 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок судового збору на рахунок UA0003480 в Казначействі України (ЕАП) (отримувач ГУК у Волинській області/місто Любомль, , код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу "судовий збір").

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області С.А. Шеремета