Справа № 333/1289/22
Провадження № 3/333/987/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Кулик Вікторія Борисівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Мен Сіті», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній, -

В С Т А Н О В И В:

17.03.2022 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 330436 від 14.02.2022 року, складений відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З протоколу вбачається, що 14.02.2022 року о 16 год. 45 хв., ОСОБА_1 , рухаючись у м. Запоріжжі, по вул. Космічній, буд. 125, керував транспортним засобом RENAULT LOGAN VAN, державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи обмеженим в праві керування транспортними засобами, відповідно до постанови Михайлівського відділу державної виконавчої служби Василівського району Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 23.12.2021 року, ВП № 33657866.

У ході розгляду адміністративної справи ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що не має заборгованості зі сплати аліментів, на підтвердження чого надав судді копію постанови державного виконавця про скасування тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами від 14.02.2022 року.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Частина 3 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Отже, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони даного правопорушення на переконання суду є вина суб`єкта правопорушення у формі прямого умислу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.

Як вбачається з постанови державного виконавця Михайлівського відділу державної виконавчої служби у Василівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Рижкова А.І., яка додана до протоколу про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі за виконавчим листом № № 2-585, виданим від 17.11.2011 року.

Проте, жодних доказів щодо обізнаності ОСОБА_1 про встановлене відносно нього обмеження у праві керування транспортними засобами, що можуть свідчити про наявність його діях умислу, до протоколу про адміністративне правопорушення не надано.

Так, з наданої ОСОБА_1 в судовому засіданні та дослідженої копії постанови державного виконавця про скасування тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами від 14.02.2022 року ВП № 33657866 вбачається, що заборгованість останнього зі сплати аліментів погашена в повному обсязі та обмеження боржника у праві керування транспортними засобами скасовано.

Будь-яких інших копій матеріалів виконавчого провадження, підтверджуючих наявність у ОСОБА_1 заборгованості, адміністративна справа не містить.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративні правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 39 рішення «Лучанінова проти України» від 09 вересня 2011 року, заява № 16347/02, п. 1 резолютивної частини рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 року, заява № 17888/12), обґрунтовуючи їх, зокрема, характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Враховуючи положення і тлумачення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу належного органу правосуддя.

За наведених обставин, враховуючи, що відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, наведені вище обставини дають суду підстави вважати недоведеною наявність в діях ОСОБА_1 такої обов`язкової ознаки суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, як вина у форму умислу, та вважає, що в діях останнього відсутній склад правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя В.Б. Кулик