Справа № 144/481/22
Провадження № 3/144/326/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2022 смт. Теплик

Суддя Теплицького районного суду Вінницької області Довгалюк Людмила Василівна, розглянувши матеріали, які надійшли з Відділення поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 та ч. 4 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , -

В С Т А Н О В И В :

До Теплицького районного суду Вінницької області одночасно надійшли два адміністративні матеріали стосовно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 та ч. 4 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколів про адміністративні правопорушення, 02.06.2022 о 16 годині 50 хвилин у с. Петрашівка по вул. Центральній водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 21063, номерний знак НОМЕР_2 , не впорався із керуванням та скоїв дорожньо транспортну пригоду, а саме: не вибрав безпечної швидкості та перекинув автомобіль на дах, після чого місце пригоди залишив, чим порушив вимоги п. 2.10а Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Крім того, 02.06.2022 року о 16 год. 50 хв. водій ОСОБА_1 у с. Петрашівка по вул. Центральній, після дорожньо транспортної пригоди за його участі, вживав алкоголь (пиво) до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився на відеокамеру, чим порушив вимоги п. 2.10є Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Правила, встановлені ст. 36 КУпАП, допускають розгляд одним і тим же органом справ про адміністративні правопорушення відносно особи, яка вчинила кілька адміністративних порушень. Вказані матеріали складені відносно однієї особи та знаходяться у провадженні одного органу, уповноваженого на їх розгляд. З огляду на наведене, дані матеріали стосовно ОСОБА_1 підлягають об`єднанню в одне провадження.

Перед початком розгляду справи про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив суду, що дійсно 02.06.2022 у другій половині дня він один їхав на своєму автомобілі додому по вулиці Першотравневій у с. Петрашівка. Оскільки лопнуло колесо, він не впорався з керуванням транспортним засобом, внаслідок чого машина з`їхала у кювет. Збитків та ушкоджень нікому завдано, свідки та потерпілі даної події відсутні. Брат на його прохання допоміг доставити (притягнути) автомобіль додому. Пізніше до місця його проживання прийшли працівники поліції, які оглянули автомобіль та погрожуючи, під психологічним тиском примусили під диктовку написати пояснення, без роз`яснення йому прав та подальших наслідків. Під час керування транспортним засобом він перебував у тверезому стані, ввечері вдома вжив пляшку пива.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , який є братом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, надав показання про те, що він на прохання ОСОБА_1 допоміг притягнути додому його автомобіль, який з`їхав у кювет, через те, що лопнуло колесо. Внаслідок вказаної події жодна особа не отримала тілесних ушкоджень, матеріальних збитків нікому завдано не було. Через деякий час до них додому прийшли працівники поліції, оглянули автомобіль, що стояв на подвір`ї, після чого, висловлюючи погрози, примусили ОСОБА_1 під диктовку інспектора написати пояснення, які не відповідають дійсності в частині вживання братом алкоголю на місці події, при цьому не роз`яснюючи права та підставу їх відібрання.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, керуючись законом і правосвідомістю, суддя дійшов наступного висновку.

За приписами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна, умисна або необережна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положення ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП працівниками поліції надано наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 321026 від 02.06.2022, рапорт працівника поліції, пояснення ОСОБА_1 .

На виконання вимог ст. 256 КУпАП, особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи, перевірити та зазначити у протоколі відомості, необхідні для вирішення справи та, поміж іншого, вказати нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Належно оформлений протокол у справі про адміністративне правопорушення є джерелом доказів, на підставі якого суд, поряд з іншими належними та допустимими доказами в їх сукупності, встановлює наявність чи відсутність у діянні особи правопорушення, що дозволяє всебічно, повно та обєктивно розглянути справу по суті та обґрунтовано застосувати адміністративне стягнення.

Частиною 4 ст. 122 КУпАП встановлено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів.

Диспозиція ст. 122-4 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

У п. 2.10а правил дорожнього руху передбачено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП за порушення вимог п. 2.10а, тоді як фабула (суть правопорушення) відповідає диспозиції ст. 122-4 КУпАП.

Натомість, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, адже діючи таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУПАП за відсутністю у діянні ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Диспозиція ч. 4 ст. 130 КУпАП встановлює відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Проте, вказана норма не передбачає настання відповідальності за відмову водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. Позаяк, у фабулі протоколу зазначено про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. Тобто виклад у протоколі суті адміністративного правопорушення не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол.

Відповідно до п. 1.10. Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001, дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Таким чином, допустимими та належними доказами у справі має бути підтверджено факт дорожньо-транспортної пригоди, які і факт вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП працівниками поліції надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ 321025 від 02.06.2022, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, корінець направлення № 87 для огляду на стан сп`яніння, пояснення ОСОБА_1 .

Натомість, працівниками поліції не надано суду жодного доказу на підтвердження самого факту вчинення останнім дорожньо-транспортної пригоди (п. 1.10 Правил дорожнього руху), зокрема: протоколу та схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, протоколу / постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, порушення останнім правил дорожного руху, а також доказів вживання алкоголю особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду.

Крім того, у протоколі не вказано свідків події та потерпілих, якщо такі були, не зазначено про завдані правопорушенням матеріальні збитки іншим особам чи державі, у разі їх наявності, не надано доказів того, що за вказаних у протоколі обставин постраждали інші учасники дорожнього руху або їхні транспортні засоби, загинули або поранені люди.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення, у розумінні статті 251 КУпАП, за своєю правовою природою не є самостійними беззаперечним доказом вини особи, обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

За змістом статті 266 КпАП України огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з частиною 5 статті 266 КпАП України огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Однак, у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння також не вказано свідків огляду. Разом з тим, працівниками поліції не надано суду відеозапису, про який зазначено у фабулі та у додатках до протоколів, де також не зазначено про свідків події. Згідно рапорту заступника начальника СРПП ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області записати DVD-диск не вдалося через несправність жорсткого диску, на який перенесено відео з бодікамери поліцейського.

Разом з тим, Постанові № 524/5741/16-а від 20.05.2020 КАС ВС дійшов висновку про те, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень, тому суд не приймає до уваги як доказ долучений до протоколу рапорт від 02.06.2022.

Позаяк, суд звертає увагу, на розбіжність у протоколі про адміністративне правопорушення та у рапорті інформації щодо часу вчинення правопорушення.

Отже, склад зазначеного адміністративного правопорушення, утворюється виключно за наявності факту дорожньо-транспортної пригоди, яка підпадає під ознаки п. 1.10 Правил дорожнього руху, вчинення якого ОСОБА_1 не доведено, що відповідно свідчить про відсутність у його діянні події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд (суддя) законодавчо позбавлений права збирати докази вини (брати на себе функції обвинувачення). Це підтверджено не тільки міжнародним правом, але і національної судовою практикою. Принцип диспозитивності є одним із засадничих в українському та міжнародному судочинстві.

Відповідно до змісту рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Як регламентовано ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено також у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

У справах "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 та "Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї" від 06 грудня 1998 Європейський Суд з прав людини зазначив, що "суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи "поза будь-яким розумним сумнівом" і така "доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою".

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини мають тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та за відсутності переконливих беззаперечних доказів, що поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, суд дійшов висновку, про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУПАП за відсутністю у діянні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 7, 9, ч. 4 ст. 122, ч. 4 ст. 130, ст. 245, п. 1 ст. 247, ст.ст. 251, 252, 256, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Справи № 144/481/22, № 144/485/22 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122, ч. 4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 об`єднати в одне провадження та присвоїти об`єднаній справі № 144/481/22.

Провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. ч. 4 ст. 122 КУпАП та ч. 4 ст. 130 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю у його діянні події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного через Теплицький районний суд Вінницької області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя