Вінницький апеляційний суд
_____________________________________________________________________________
08.08.2022 Справа №: 127/2855/22
П О С Т А Н О В А

08.08.2022 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Панасюка О. С., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Покоєвича А. О. на постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 01 липня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 01 липня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн 00 к. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік за те, що 15 січня 2022 року о 17:30 год. у м. Вінниці по вул. Михайла Ващука, 31 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки (моделі) «Skoda Octavia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, порушена координація рухів; від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Покоєвич А. О. подав апеляційну скаргу на цю постанову, у якій, посилаючись на неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, недоведеність обставин, які суддя вважав встановленими, просив скасувати постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 01 липня 2022 року, а провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 перебував у автомобілі, який знаходився на парковочному місці, але не керував ним. Тобто не був учасником дорожнього руху. Крім того, огляд ОСОБА_1 проводився у відсутності свідків, а відеозапис із нагрудної камери поліцейського не відображає усіх складових об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, зокрема не містить фіксації факту керування ОСОБА_1 автомобілем (зупинки працівниками поліції транспортного засобу), а тому з урахуванням послідовної позиції ОСОБА_1 , який заперечував факт керування автомобілем, суд першої інстанції не мав підстав вважати доведено його винуватість.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частини 2 статті 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з пунктом 3 Розділу Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735(далі Інструкція), ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (ч. 1 Розділу ІІ Інструкції). Зазначення в направленні однієї з ознак алкогольного сп`яніння, не спростовує винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, є обґрунтованим, вмотивованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд надав правильну оцінку.

Незважаючи на заперечення вини факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП встановлений судом першої інстанції на підставі належних і допустимих доказів, а саме:

протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 412782 від 15 січня 2022 року, згідно з яким 15 січня 2022 року о 17.30 год. у м. Вінниці по вул. Михайла Ващука, 31 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки (моделі) «Skoda Octavia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані з явними ознаками алкогольного сп`яніння;

відеозапису з нагрудної камери поліцейського з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння;

направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15 січня 2022 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та відсутність двох свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення на увагу не заслуговують, тому що в протоколі зазначено суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за це правопорушення. При цьому не зазначення самого підпункту пункту 2.5 ПДР України не спростовує обставини вчиненого правопорушення.

Апеляційний суд відхиляє доводи захисника ОСОБА_1 адвоката Покоєвича А. О. про недоведеність винуватості ОСОБА_1 через відсутність на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського акту зупинки транспортного засобу з огляду на таке.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема протокол про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово наголошував на тому, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпції.

Сама по собі відсутність фіксації моменту зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , за умови фіксації його перебування на водійському місці автомобіля з увімкненими світловими та іншими електроприладами, без адекватного пояснення причин такого перебування з боку ОСОБА_1 не може бути достатньою підставою для сумнівів у достовірності відомостей, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Отже, з урахуванням змісту протоколу про адміністративне правопорушення, зафіксованого на відеозаписі перебування ОСОБА_1 на водійському сидінні в момент, коли до автомобіля підійшов працівник поліції, його поведінки та пояснень, суд першої інстанції не мав підстав сумніватись, що ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем, тобто виконував функції водія відповідно до п. 1.10 ПДР України.

З цих же міркувань, з огляду на приписи частини 2 статті 266 КУпАП про проведення огляду водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в присутності 2-х свідків лише у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису, не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про проведення огляду ОСОБА_1 у відсутність свідків.

Таким чином апеляційний суд прийшов до висновку, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які є підставою для скасування рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Покоєвича А. О. залишити без задоволення, а постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 01 липня 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. С. Панасюк