Справа № 496/2763/22
Провадження № 3/496/2119/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Горяєв І.М., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 2 Одеського районного управління №2 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

14.05.2022 року ОСОБА_1 о 08.10 годин, знаходячись на 20-му кілометрі автодороги Одеса-Кучурган, керував автомобілем «Ford Mondeo», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, результат тесту 0,69 ‰ алкоголю, вчинене двічі протягом року.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.04.2022 року ОСОБА_1 притягався до відповідальності Роздільнянським районним судом Одеської області за ч.2 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000 гривень без позбавлення його права керування транспортними засобами.

До судового засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про дату та час судового засідання за допомогою смс-повідомлення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 р. наголосив, що «сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким відповідно до ст. 1 КУпАП є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

ОСОБА_1 , достовірно знаючи, що 14.05.2022 року відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення, зловживаючи своїми процесуальними правами, до цього часу розглядом справи не поцікавився та до суду не з`явився.

З врахуванням того, що стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 за наявними у справі письмовими доказами.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, знайшла своє підтвердження, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 3 ст.130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно санкції ч. 3 ст.130 КУпАП це правопорушення тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст.280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 , вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП за кваліфікуючою ознакою керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалась адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння.

З матеріалів справи вбачається, що в ході огляду водія ОСОБА_1 висновком приладу газоаналізатора алкотестера марки «Драгер» № 6820, у ОСОБА_1 було виявлено 0,69 ‰ алкоголю, що підтверджує, перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, крім того відповідно до відеозапису, на якому зафіксовано проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , останній погодився з результатами алкотестеру.

Крім того гр. ОСОБА_1 , свою вину у вчиненому визнав, а обставини події виклав у своїх поясненнях.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 18.04.2022 року притягався до відповідальності Роздільнянським районним судом Одеської області за ч.2 ст. 130 КУпАП та постановою вказаного суду накладено на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000 гривень без позбавлення його права керування транспортними засобами. Постанова суду набрала чинності 29.04.2022 року.

Той факт, що ОСОБА_1 протягом року тричі вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, підтверджується довідкою начальника САП ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області Придатко Є. з якої вбачається, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП: 24.11.2021 року за ч.1 ст. 130 КУпАП, 24.11.2021 року за ч.2 ст. 130 КУпАП, крім того відповідно до вказаної довідки САП - ОСОБА_1 не має права керування транспортними засобами.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Зокрема, у справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ відзначив таке: «Суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою, така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п. 86 рішення ЄС від 11 липня 2013 року у справі «Вєрєнцов проти України»).

Суд вважає, що в ході складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП України, інспектором поліції не було допущено таких порушень, які б вказували на їх незаконність і були підставою для закриття провадження у цій справі.

Крім того, факт вини ОСОБА_1 підтверджується результатами алкотестеру, поясненнями, відеозаписом, протоколом серії ААД № 322511, рапортом поліцейських та іншими матеріалами справи.

Як вбачається з довідки наявної в матеріалах справи, особа посвідчення водія не отримувала.

Суд враховує принцип jura novit curia («суд знає закони»), який передбачає обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Даний принцип викладений у постановах Верховного суду у справах № 537/4259/15-ц та № 917/1739/17.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення ОСОБА_1 суд враховує конкретні обставини правопорушення, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, фактичні обставини справи, особу порушника, обставин, які відповідно до ст. 34 КУпАП, пом`якшує відповідальність та обставини, що обтяжують відповідальність, передбачені ст. 35 КУпАП, судом не встановлено, також, беручи до уваги небезпеку, якою є участь у дорожньому русі осіб, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння, а також те, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, тому суд вважає, що адміністративне стягнення повинно бути накладене на нього у виді штрафу, без конфіскації транспортного засобу, оскільки ОСОБА_1 не належить (власник ОСОБА_2 ).

Відповідно до ст. 40 1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 24, 33, 38, 130 ч. 3, 221, 283, КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн., без конфіскації транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в сумі 496,20 гривень на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її ухвалення.

Суддя І.М. Горяєв