Провадження № 33/824/458/2022 Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач у 2 інстанції Шроль В. Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2022 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду В.Р.Шроль, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 454 грн. 00 коп. судового збору,

В С Т А Н О В И В :

За постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 23 липня 2021 року близько 14 години 00 хвилин, рухаючись по вул. Братиславській у м. Києві, в порушення вимог п.2.9-а ПДР , керував автомобілем «Хонда», державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння; неприродна блідість шкіри, поведінка, яка не відповідає обстановці, дзвіниці очей, які не реагують на світло.

Також постанова містить зазначення про те, що факт перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння встановлений за результатами огляду та досліджень у КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія».

В апеляційній скарзі захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, просить постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що розгляд справи відбувся без виклику в судове засідання ОСОБА_1 , а адвокат Іщук Є.М. не мав належних повноважень для захисту інтересів особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що призвело до порушення його прав, передбачених ст.268 КУпАП, а матеріали справи не містять підтверджень факту керування ОСОБА_1 автомобілем та зупинення його працівниками поліції за порушення ПДР. Вказує також на незрозумілість викладеної суті адміністративного правопорушення, яка суперечить диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, на неналежне встановлення місця події, на безпідставне позбавлення ОСОБА_1 права надавати пояснення, не роз`яснення йому прав,передбачених ст.268 КУпАП, на порушення порядку огляду водія, оскільки на час складання протоколу висновок огляду на стан сп`яніння був відсутній, а був складений через декілька днів після огляду, що позбавило ОСОБА_1 можливості належним чином здійснювати свій захист, на не відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем. Крім того, звертає увагу на порушення правил підсудності, оскільки місцем вчинення адміністративного правопорушення є вул. Братиславська, що територіально відноситься до Деснянського району м. Києва, на який юрисдикція Дніпровського районного суду м. Києва не поширюється.

У поданому клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження захисник вказує, що участі у розгляді справи ОСОБА_1 не приймав, адвокат Іщук Є.М. не повідомив останньому про результати розгляду складеного протоколу про адміністративне правопорушення, про наявність постанови про позбавлення його права керування транспортними засобами йому стало відомо 18.12.2021 року, коли працівники поліції зупинили його транспортний засіб та повідомили про її існування. Зазначену постанову ним було отримано в суді лише 24.12.2021 року, тому просить визнати причини пропуску строку поважними та поновити строк на апеляційне оскарження постанови.

З матеріалів справи вбачається, що судове рішення постановлене 26.10.2021 року, а апеляційна скарга захисником подана 28.12.2021 року, тобто, з пропуском строку на оскарження, передбаченого ст.294 КУпАП.

З приводу пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 пояснив, що уклав угоду на захист інтересів з адвокатом Іщуком Є.М., який вводив його в оману про хід розгляду справи , а потім зник , не повідомивши його про результати розгляду складеного протоколу. 18.12.2021 року від працівників поліції він довідався про наявність постанови, після чого звернувся до іншого адвоката, отримав в суді копію постанови та 28.12.2021 року оскаржив судове рішення до суду апеляційної інстанції.

Вважаю, що особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки розгляд справи відбувся без його повідомлення про час та місце розгляду справи щродо нього, матеріали справи не містять даних про направлення ОСОБА_1 копії постанови, а ознайомлення зі справою та отрмання копії судового рішення мало місце лише 24.12.2021 року, тобто, слід визнати, що строк на апеляційне оскарження постанови ОСОБА_1 пропущений з поважних причин.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю її такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як пояснив при апеляційному розгляді особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, в силу особливостей його мови, яка відрізняється тягучістю, він неодноразово поліцейськими у зв`язку з підозрою на наркотичне сп`яніння доставлявся як до 23.07.2021 року, так і після цієї дати до лікарні «Соціотерапія», проте жодного разу його огляд з дослідженням біологічного середовища не підтверджував версії працівників поліції. 23.07.2021 року його зупинили в черговий раз працівники поліції , після спілкування з ним запропонували поїхати до лікаря-нарколога з метою огляду на стан наркотичного сп`яніння. Він, знаючи про те, що він не вживає наркотичних речовин чи інших заборонених препаратів, поїхав з ними до лікарні, де здав зразки біологічного середовища - сечі. Після чого, працівники поліції склали протокол, привезли його до автомобіля і він поїхав на ньому у своїх справах. При чому, результати його огляду йому не повідомлялися. За відомою йому практикою щодо нього раніше неодноразово складалися протоколи про керування у стані наркотичного сп`яніння, проте, після надходженні висновку з лікарні «Соціотерапія», вони анулювалися.

Як випливає з постанови, суддя визнав доведеним факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 з ознаками наркотичного сп`яніння та дійшов висновків про порушення ним вимог п.2.9 а) ПДР та про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Проте висновки судді суперечать матеріалам справи про адміністративне правопорушення та ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права.

Згідно з вимогами п.2.9-а) ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Проте, суддею встановлений факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 не у стані наркотичного сп`яніння , а лише з його ознаками, що не є порушенням п.2.9-а ПДР і за що не передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУПАП.

З матеріалів справи, у тому числі із відеозапису з бодікамери поліцейського, також вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

З долученого до матеріалів справи висновку лікаря-нарколога КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» не вбачається, що ОСОБА_2 на час огляду перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Цим же висновком визначено, що ОСОБА_1 на час огляду перебував під дією лікарських речовин - барбітуратів.

Будь-яких зазначень того, що виявлені у сечі ОСОБА_2 лікарські речовини є наркотичним засобом чи такими препаратами, вплив яких може знижувати увагу водія чи швидкість його реакції, висновок медичного закладу не містять.

З огляду на наведене, висновок судді про те, що факт перебування ОСОБА_1 під час керування автомобілем у стані наркотичного сп`яніння стверджується результатами огляду у органі охорони здоров`я, на матеріалах справи не ґрунтується.

Таким чином, під час розгляду справи встановлено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

У той же час, доводи апеляційної скарги про недотримання правил підсудності та про недоліки, допущені поліцейськими при оформленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення, не є такими, що можуть слугувати окремими підставами для закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю події чи складу адміністративного правопорушення.

Оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9-а ПДР , то одночасно із скасування постанови провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2021 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, задовольнити.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Р. Шроль