ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/421/22 Справа № 199/201/22 Суддя у 1-й інстанції - ЩЕРБИНА-ПОЧТОВИК І. В. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2022 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги адвоката Андрієнка Сергія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 та адвоката Королькова Миколи Володимировича в інтересах ОСОБА_2 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2022 року, якою провадження у справі щодо

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2022 року провадження у справі щодо ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 27.11.2021 о 10:20 год. в м. Дніпрі на пр. Мануйлівському, в районі вул. Просвітянської, ОСОБА_3 керував автомобілем "ВАЗ 2106" д.н.з. НОМЕР_1 , та виїзджаючи з прилеглої території на проїзну частину пр. Мануйлівського, не дав дорогу і скоїв зіткнення з рухавшимися по проїздній частині пр. Мануйлівського автомобілем "Porshe" д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , від чого авто "Porshe" продовжив некерований рух і зіткнувся з автомобілем "Hyundai" д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали технічні ушкодження, завдано матеріального збитку, а водії ОСОБА_1 і ОСОБА_3 отримали тілесні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 10.2 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з постановою суду, адвокат Андрієнко С.В. в інтересах ОСОБА_1 , поза межами строку апеляційного оскарження судового рішення, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив поновити пропущений строк на подання апеляційної скарги, постанову скасувати, винести нову, якою визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови, апелянт посилається на те, що резолютивна частина постанови під час судового засідання не оголошувалась та її було надано сторонам лише 22.02.2022, в той час як копію повного тексту постанови він отримав 10.03.2022.

Свої вимоги про скасування постанови захисник обґрунтовує тим, що суд однобічно, необ`єктивно та поверхнево дослідив обставини ДТП. На думку адвоката, суд не взяв до той факт, що зіткнення сталося на значній відстані від перехрестя та водій ОСОБА_3 виїжджав на проїжджу частину не на перехресті, а на значній відстані від нього, де сигнал світлофору не регулює рух транспортних засобів, що підтверджується схемою до протоколу огляду місця ДТП та скріншотом з відеозапису, який зроблений під час огляду місця події. Окрім того, апелянт вказує, що покази ОСОБА_3 , отримані під час збирання матеріалів справи, та надані ним у судовому засіданні, є суперечливими та суд не надав їм критичної оцінки. Водночас, покази свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не можуть бути визнані належними доказами у справі, оскільки ці свідки рухались на зустріч автомобілю Порше, тому не могли бачити, який сигнал світлофору був вімкнений за напрямком його руху. При цьому, адвокат зазначає, що пояснення свідка ОСОБА_6 є логічними, узгодженими та такими, які відповідають фактичним обставинам справи, однак суд безпідставно не взяв їх до уваги. Разом з тим, адвокат посилається й на те, що суд не врахував той факт, що коли автомобілям, які рухались з боку Центрального мосту вже вмикалось червоне світло світлофору, автомобілям які рухались з боку Амурського мосту ще було вімкнено зелене світло, про що свідчить відеозапис наявний у матеріалах справи, що спростовує висновки суду. До того ж, зазначає, що суд не надав належної оцінки експертному висновку, що мається в матеріалах справи, не дивлячись на те, що в цьому висновку вказані два механізми розвитку дорожньо-транспортної пригоди, тому, на думку адвоката, постанова підлягає скасуванню.

Адвокат Корольков М.В. в інтересах потерпілого ОСОБА_2 , поза межами строку апеляційного оскарження постанови, також подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить постанову скасувати, постановити нову, якою притягнути до відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП та стягнути з неї на користь ОСОБА_2 спричиненну матеріальну шкоду в сумі 38 906, 10 грн.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення, апелянт посилається на те, що резолютивна частина постанови під час судового засідання не оголошувалась, а копію повного тексту постанови ОСОБА_2 отримав лише 09.03.2022.

Свої вимоги про скасування постанови адвокат обґрунтовує тим, що суд неповно та однобічно з`ясував обставини справи, зокрема не взяв до уваги пояснення ОСОБА_2 та свідків, а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , з яких видно, що саме ОСОБА_1 їхала на червоний сигнал світлофору, внаслідок чого транспортні засоби під керуванням інших водіїв отримали пошкодження та не прийняв будь-якого рішення по суті щодо ОСОБА_2 , що свідчить про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови.

Окрім того, апелянт зазначає, що суд безпідставно не прийняв позовну заяву від потерпілого ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків на суму 38906 грн., що підтверджується висновком експерта № 8947 від 20.01.2022, й при цьому не врахував особу ОСОБА_2 , який є пенсіонером, не працює, на утриманні має сім`ю, а також те, що ОСОБА_2 керував автомобілем у тверезому стані, місце ДТП не залишав та самостійно надав допомогу іншим учасникам ДТП. Ці обставини, на думку адвоката, залишились поза увагою суду, тоді як могли істотно вплинути на справедливість судового рішення.

Вислухавши пояснення потерпілої ОСОБА_1 та її адвоката Андрієнка С.В., які підтримали вимоги своєї апеляційної скарги, потерпілого ОСОБА_2 та його представника адвоката Королькова М.В., які підтримали вимоги своєї апеляційної скарги, ОСОБА_3 та його захисника Манукяна Г.Г., які просили залишити апеляційні скарги без задоволення, а постанову суду без змін, перевіривши законність та обґрунтованість постанови в межах доводів апеляційних скарг, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Згідно із ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Відповідно до ст.ст. 289, 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності. Строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови, суд апеляційної інстанції виходить з того, що судом 22.02.2022 було оголошено лише резолютивну частину рішення, тоді як копію його повного тексту адвокат Андрієнко С.В. отримав 10.03.2022, а адвокат Корольков М.В. - 09.03.2022.

За таких обставин, суд вважає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та приходить до висновку, що його слід поновити.

Розглядаючи апеляційні скарги по суті заявлених у них вимог, суд виходить з того, що відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ці вимоги, судом першої інстанції були дотримані в повному обсязі.

Так, працівниками патрульної поліції встановлено порушення водієм ОСОБА_3 п. 10.2 Правил дорожнього руху України, про що зазначено у протоколі, та що є підставою для притягнення його до відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Між тим, обставина порушення останнім ПДР під час судового розгляду свого підтвердження не знайшла, що суд першої інстанції об`єктивно встановив в оскаржуваному рішенні.

Виходячи з даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 028741 від 13.11.2020, ОСОБА_3 керував автомобілем "ВАЗ 2106" д.н.з. НОМЕР_1 , виїзджаючи з прилеглої території на проїзну частину пр. Мануйлівського, не дав дорогу і скоїв зіткнення з рухавшимися по проїздній частині пр. Мануйлівського автомобілем "Porshe" д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , від чого авто "Porshe" продовжив некерований рух і зіткнувся з автомобілем "Hyundai" д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 .

Під час судового розгляду зазначені обставини підтвердила лише ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_6 .

Водночас, інші учасники ДТП водії ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а також свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 засвідчили відсутність перешкод для здійснення маневру ОСОБА_3 та, крім іншого, вказали на здійснення руху ОСОБА_1 на червоний сигнал світлофора.

Надаючи оцінку наведеним доказам, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано надав перевагу поясненням свідків захисту, потерпілого та самої особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Суд звертає увагу на те, що жоден зі свідків підстав для надання недостовірних показань не мав та доказів їх відсутності на місці ДТП ані суду першої інстанції, ані апеляційному суду надано не було.

Хоча й обставина здійснення руху ОСОБА_1 на червоний сигнал світлофора працівниками поліції з`ясована не була, проте суд обґрунтовано врахував показання свідків про відсутність перешкод для здійснення руху ОСОБА_3 .

Твердження представника ОСОБА_1 про те, що показання потерпілого ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не можуть бути належними доказами, оскільки вони не бачили сигнал світлофора на смузі руху ОСОБА_1 , суд розцінює критично з огляду на показання свідка ОСОБА_7 , який засвідчив, що в момент руху ОСОБА_1 перетинав пр. Мануйлівський пішки на зелений сигнал світлофора.

Щодо доводів адвоката Мірзоєвої К.М. про те, що суд не врахував показання свідка ОСОБА_6 , то вони не заслуговують на увагу, оскільки він є працівником поліції, безпосереднім очевидцем подій не був та засвідчив лише те, що на підставі отриманих ним матеріалів приймав рішення про складання протоколу щодо ОСОБА_3 , яке в цьому випадку преюдиційного значення не має.

Не заслуговують на увагу й доводи представника ОСОБА_1 про те, що суд не врахував висновок експертного дослідження № ЕД-19/104-22/5036-ІТ від 18.02.2022.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано визнав недопустимими цей доказ, оскільки експерта не було попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а також у зв`язку з тим, що експерту не було надано матеріали справи у повному обсязі.

При цьому, суд звертає увагу на те, що клопотань про призначення судової експертизи під час апеляційного розгляду від ОСОБА_1 не надходило та наданим їй правом, передбаченим ст. 269 КУпАП, вона свідомо не скористалась.

Що стосується доводів представника ОСОБА_1 про те, що сигнал світлофору з боку Старого мосту має затримку у декілька секунд, то ці обставини не можуть безумовно свідчити про винуватість ОСОБА_3 у порушенні ним вимог п. 10.2 ПДР України, оскільки він пересвідчився, що автомобілі на світлофорі зліва від нього зупинилися і тоді він почав рух, що підтверджується поясненнями решти свідків захисту.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що досліджені судом докази, яким судом обґрунтовано надано перевагу, спростовують вину ОСОБА_3 , що об`єктивно встановлено під час судового розгляду.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявні докази у справі в їх сукупності не доводять поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_3 у порушенні вимог п. 10.2 Правил дорожнього руху України, які б перебували у причинному зв`язку з настанням цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Вирішуючи питання обґрунтованості судового рішення, апеляційний суд, окрім наведеного, виходить також й з того, що зі схеми місця ДТП взагалі неможливо встановити винуватість ОСОБА_3 , оскільки схема містить лише графічне зображення місця дорожньо-транспортної пригоди з відображенням та фіксацією на ньому виключно об`єктів, що стосуються події. При цьому, на схемі відстуній напрямок руху транспортних засобів, які стали учасниками ДТП, місце зіткнення транспортних засобів, прилеглої території, з якої виїжджав ОСОБА_3 , гальмівний шлях автомобіля ОСОБА_1 , а також наявність дорожніх знаків.

Отже, співставивши фактичні обставини справи, характер механічних пошкоджень, які отримали автомобілі внаслідок ДТП, їх розташування після зіткнення, з урахуванням доказів, наявних в матеріалах справи та досліджених судом під час судового розгляду, апеляційний суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є недоведеною, та суд першої інстанції дійшов вірного висновку про закриття ппровадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст 247 КУпАП.

Що стосується вимог адвоката Королькова М.В. про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , то вони не підлягають задоволенню, оскільки справа розглядається лише в межах протоколу, складеного щодо ОСОБА_3 .

При цьому, не підлягають задоволенню й вимоги адвоката в частині відшкодування матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_2 , оскільки цивільний позов потерпілого має вирішуватись в порядку цивільного судочинства та вирішення питання про стягнення збитків знаходиться поза межами повноважень апеляційного суду при розгляді справ про адміністративні правопорушення.

Отже, судом першої інстанції правильно досліджено наявні у справі докази та надано їм відповідну оцінку.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи те, що вина ОСОБА_3 з огляду на наявні в матеріалах справи докази свого підтвердження не знайшла, доводи апелянтів є необгрунтованими.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання адвокатів Андрієнка Сергія Вікторовича в інтересах потерпілої ОСОБА_1 та Королькова Миколи Володимировича в інтересах ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2022 року - задовольнити.

Поновити адвокатам Андрієнку Сергію Вікторовичу та Королькову Миколі Володимировичу строк на апеляційне оскарження постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2022 року.

Апеляційні скарги адвоката Андрієнка Сергія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 та адвоката Королькова Миколи Володимировича в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2022 року, якою провадження у справі щодо ОСОБА_3 , за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко