ПОСТАНОВА

Справа № 137/282/22

06 травня 2022 р. 3/137/166/22

Суддя Літинського районного суду Вінницької області Гопкін П.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Сектору поліцейської діяльності №1 Відділу поліції № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , зі слів непрацюючої, паспорт серії НОМЕР_1 виданий 08.07.1999 Літинським РВ УМВС України у Вінницькій області, РНОКПП НОМЕР_2 , за ч.1 ст. 164-16 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 367371 від 21.03.2022, 21.03.2022 по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 займалась видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, а саме реалізацією алкоголю домашнього виробництва.

Таким чином ОСОБА_1 інкримінується зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, за що передбачена відповідальність передбачена ч.1 ст. 164-16 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину в інкримінованому їй правопорушенні не визнала. Повідомила, що дійсно не допустила 21.03.2022 до свого домогосподарства працівників поліції, адже у неї вдома перебували переселенці та гуманітарна допомога. Визнала ту обставину, що раніше продавала алкоголь домашнього виробництва, але приєдналася до релігійної громади та припинила займатись продажем алкоголю. Кілька разів заперечила ту обставину, що продавала алкоголь.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 повідомив, що являється сільським старостою в с. Новоселиця та спільно із поліцією проводив огляд домогосподарств на предмет продажу алкоголю. Вказав, що ОСОБА_1 не допустила його та поліцейського до домогосподарства та зазначала, що не здійснює продаж алкоголю. У неї переселенці та гуманітарна допомога. Не надав переконливих показів на підтвердження того, що ОСОБА_1 здійснювала продаж алкоголю домашнього виробництва.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 свідчив, що купляв алкоголь у ОСОБА_1 20 років тому.

Допитаний у судовому засіданні інспектор, який складав протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_4 повідомив, що від місцевих громадян надійшло повідомлення про продаж алкоголю в 4 домогосподарства жителями с. Новоселиця в умовах воєнного стану коли існувала пряма заборона на його продаж. Відтак він спільно із сільським старостою ОСОБА_2 почали перевірки домогосподарств щодо наявності самогонних апаратів. У трьох домогосподарствах за дозволом власників було проведено огляд. У четверте домогосподарства ОСОБА_1 не допустила представника органу місцевого самоврядування та працівника поліції. Будучи попереджена про складення протоколу, остання все одно не пустила нікого на територію свого домогосподарства.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , інспектора поліції та свідків, дослідивши адмінітсративний матеріал, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі „Гурепка проти України" (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Так, ч.1 ст. 164-16 КУпАП, встановлена відповідальність за зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом

Відповідно до п.15 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року №1376,до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Всупереч положенням ст.251 КУпАП та п.15 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено будь-яких доказів, щодо підтвердження обставин, зазначених в протоколі, оскільки відомості в матеріалі про адміністративне правопорушення не містять відомостей, котрі могли б слугувати підтвердженням здійснення ОСОБА_1 забороненими видів господарської діяльності.

Слід зазначити, що завданням судочинства є не збирання доказів, а оцінка доказів наданих суду на підтвердження інкримінованому ОСОБА_1 правопорушення.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене вище вважаю, що на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164-16 КУпАП, а саме, що вона саме 21.03.2022 займалась видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, будь-які належні та допустимі докази в матеріалах про адміністративне правопорушення відсутні, а відтак справа підлягає закриттю за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164-16 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір розмір і порядок якого встановлений законом.

Оскільки відносно ОСОБА_1 не винесено постанови про накладення на неї адміністративного стягнення, судовий збір не підлягає сплаті.

Керуючись ст.ст. 40-1, 164-16, 247, 251, 256, 268, 283, 284 КУпАП, ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ч.3 ст. 62 Конституції України, беручи до уваги рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 164-16 КУпАП відносно ОСОБА_1 ., ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: Гопкін П. В.